У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Харківського національного університету радіоелектроніки, треті особи: Міністерство освіти і науки України, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання Положення про порядок обрання виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора Харківського національного університету радіоелектроніки, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, визнання протоколів конференції студентів та аспірантів Харківського національного університету радіоелектроніки від 20 березня 2015 року та протоколів виборчої комісії Харківського національного університету радіоелектроніки №№ 3, 4, 5 недійсними, визнання виборів виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора, від 07 квітня 2015 року та визнання виборів ректора Харківського національного університету радіоелектроніки від 23 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року такими, що не відбулися, зобов'язання вчинити певні дії та за позовом ОСОБА_4 до Харківського національного університету радіоелектроніки, третя особа - Міністерство освіти і науки України, про визнання Положення про порядок обрання виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора Харківського національного університету радіоелектронік», таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, визнання протоколів конференції студентів та аспірантів Харківського національного університету радіоелектроніки від 20 березня 2015 року та протоколів виборчої комісії Харківського національного університету радіоелектроніки № № 3, 4, 5 недійсними, визнання виборів виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора, від 07 квітня 2015 року та визнання виборів ректора Харківського національного університету радіоелектроніки від 23 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року такими, що не відбулися, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Харківського національного університету радіоелектроніки (далі - ХНУРЕ), треті особи: Міністерство освіти і науки України, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання Положення про порядок обрання виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора Харківського національного університету радіоелектроніки таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, визнання протоколів конференції студентів та аспірантів Харківського національного університету радіоелектроніки від 20 березня 2015 року та протоколів виборчої комісії Харківського національного університету радіоелектроніки № № 3, 4, 5 недійсними, визнання виборів виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора, від 07 квітня 2015 року та визнання виборів ректора Харківського національного університету радіоелектроніки від 23 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року такими, що не відбулися, зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ХНУРЕ, третя особа - Міністерство освіти та науки України, про визнання Положення про порядок обрання виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора ХНУРЕ, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, визнання протоколів конференції студентів та аспірантів Харківського національного університету радіоелектроніки від 20 березня 2015 року та протоколів виборчої комісії ХНУРЕ № № 3, 4, 5 недійсними, визнання виборів виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора, від 07 квітня 2015 року та визнання виборів ректора ХНУРЕ від 23 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року такими, що не відбулися, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним протокол виборчої комісії ХНУРЕ від 07 квітня 2015 року № 5 щодо результатів виборів виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора ХНУРЕ.

Визнано вибори, проведені 07 квітня 2015 року, виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора ХНУРЕ такими, що не відбулися.

Визнано недійсним протокол виборчої комісії ХНУРЕ від 23 квітня 2015 року № 3 щодо результатів виборів ректора ХНУРЕ.

Визнано вибори, проведені 23 квітня 2015 року, ректора ХНУРЕ, такими, що не відбулися.

Визнано недійсним протокол виборчої комісії ХНУРЕ від 30 квітня 2015 року № 4 щодо результатів виборів ректора ХНУРЕ.

Визнано вибори, проведені 30 квітня 2015 року, ректора ХНУРЕ такими, що не відбулися.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення в частині задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в скасованій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 34, 42 Закону України від 01 липня 2014 року № 15556-VII «Про вищу освіту» керівником вищого навчального закладу є ректор, директор, начальник або президент вищого навального закладу, який здійснює свої повноваження відповідно до вказаного закону та статуту вищого навчального закладу та призначається на посаду наказом засновника вищого навчального закладу за результатами прямих таємних виборів.

Судами установлено, що зазначене положення знайшло своє відображення в статуті ХНУРЕ, який затверджено першим заступником Міністра освіти і науки України 18 липня 2013року.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» встановлено порядок обрання керівника вищого навчального закладу, склад осіб які мають право обирати керівника та вимоги до особи, яка претендує на обрання на посаду керівника вищого навчального закладу.

Згідно із Законом України «Про вищу освіту» та Методичними рекомендаціями щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року № 725, керівник вищого навчального закладу обирається шляхом таємного голосування строком на п'ять років у порядку, передбаченому цим Законом і статутом вищого навчального закладу.

Брати участь у виборах керівника вищого навчального закладу мають право:

- кожен науковий, науково-педагогічний та педагогічний штатний працівник вищого навчального закладу;

- представники з числа інших штатних працівників, які обираються відповідними працівниками шляхом прямих таємних виборів;

- виборні представники з числа студентів (курсантів), які обираються студентами (курсантами) шляхом прямих таємних виборів.

Загальна кількість (повний склад) наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників вищого навчального закладу повинна становити не менше 75 відсотків загальної кількості осіб, які мають право брати участь у виборах; кількість виборних представників з числа інших працівників вищого навчального закладу - до 10 відсотків, а кількість виборних представників з числа студентів (курсантів) - не менше 15 відсотків осіб, які мають право брати участь у виборах.

Отже, процес обрання ректора вищого навчального закладу складається із декількох етапів, пов'язаних між собою, а саме: проведення виборів представників із числа штатних працівників та представників з числа студентів, які проводяться окремо одні від одних.

Порядок обрання представників для участі у виборах з числа студентів вищого навчального закладу визначається положенням про студентське самоврядування, яке ухвалюється відповідно до статті 40 Закону України «Про вищу освіту» (п. 22 Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту» у своїй діяльності органи студентського самоврядування керуються законодавством, статутом вищого навчального закладу та положенням про студентське самоврядування вищого навчального закладу.

Судами встановлено, що в ХНУРЕ на момент організації та проведення виборів ректора та на теперішній час діє Статут Студентського сенату ХНУРЕ, затверджений звітно-виборчою конференцією Студентського сенату ХНУРЕ.

Вищим органом студентського самоврядування в силу вимог ч. 7 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту», п. 5.9 Статуту ХНУРЕ та п. 4.1 Статуту студентського сенату ХНУРЕ є конференція студентів.

Наказом виконуючого обов'язки ректора від 16 лютого 2015 року № 49 «Про організацію та проведення виборів ректора» було рекомендовано Студентському сенату розробити «Положення про порядок обрання представників з числа студентів, що мають право брати участь у виборах ректора» і затвердити на конференції студентів університету.

На виконання вказаного наказу на конференції було затверджено «Положення про порядок обрання представників з числа студентів та аспірантів, що мають право брати участь у виборах ректора ХНУРЕ».

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про вищу освіту» в редакції 2002 року встановлено, що студентське самоврядування здійснюється особами, які навчаються у вищому навчальному закладі, безпосередньо та через органи студентського самоврядування, що обираються шляхом таємного голосування.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 з 30 червня 2014 року припинила навчання та була відрахована з університету у зв'язку із отриманням базової вищої освіти та присвоєнням ступеня бакалавра, її повноваження як голови студентського сенату, в силу Закону, припинились автоматично.

З 01 вересня 2014 року ОСОБА_6 була зарахована студенткою 5 курсу денної форми навчання ХНУРЕ.

Отже, виборам представників серед студентів для участі у виборах ректора ХНУРЕ повинні були передувати вибори голови Студентського сенату шляхом проведення таємного голосування.

Однак доказів на підтвердження проведення виборів та повторного обрання ОСОБА_6 на посаду голови Студентського сенату матеріали справи не містять.

За таких обставин висновок судів про те, що конференція студентів, на якій було затверджено «Положення про порядок обрання представників з числа студентів та аспірантів, що мають право брати участь у виборах ректора ХНУРЕ», була скликана та проводилася головою студентського сенату ХНУРЕ ОСОБА_6, яка не мала на те відповідних повноважень, є обґрунтованим.

Також установлено, що станом на 06 березня 2015 року кількість аспірантів денної форми навчання складала 170 осіб, докторантів денної форми навчання - 15 осіб.

Аспірантів у кількості 147 осіб було включено до списку виборців від категорії студентів.

Доказів, з яких підстав не було включено до списку виборців аспірантів у кількості 23 осіб, матеріали справи не містять.

У протоколі від 07 квітня 2014 року № 5 щодо результатів виборів виборних представників з числа студентів та аспірантів, що мають право участі у виборах ректора ХНУРЕ, вказані результати голосування лише щодо студентів, які набрали більшість голосів, що суперечить додатку №2 до Положення, яким затверджений зразок протоколу.

Також до матеріалів справи додано рукописний протокол, в якому містяться відомості про результати голосування за всіх осіб -претендентів, з якого вбачається, що аспіранти ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які отримали більшість голосів, були виключені зі списків, до яких були внесені наступні за ними студенти.

Отже, судами встановлено, що існують два протоколи, які суперечать один одному та містять різні результати щодо переможців на виборах виборних представників.

Доказів щодо спростування вказаного матеріали справи не містяь.

Відповідно до п. 3.6 Положення «Про виборчу систему та порядок обрання ректора ХНУРЕ» бюлетені для голосування виготовляються виборчою комісією не раніше, ніж за 20 і не пізніше, ніж за 12 годин до початку виборів у кількості, яка відповідає кількості осіб, які мають право брати участь у виборах ректора та включені до відповідних списків на виборчій дільниці. Бюлетені для голосування посвідчуються на зворотному боці підписами голови та секретаря виборчої комісії та скріплюються печаткою університету.

Установлено, що згідно з протоколом виборчої комісії від 30 квітня 2015 року № 4 кількість виборців складає 1 000 осіб, а кількість виготовлених бюлетенів дорівнює 1 010.

Кількість бюлетнів, які були виявлені в скринці для голосування - 907, що дорівнює кількості осіб, що брали участь у виборах та отримали виборчі бюлетені; із них 10 бюлетенів визнано недійсним, а кількість невикористаних бюлетенів складає - 93 штуки (а. с. 115-117, т. 1).

Щодо бюлетенів у кількості 10 штук, які були надруковані понад необхідну кількість, цей протокол відомостей не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», п. 51 Методичних рекомендацій Кабінету Міністрів України вибори вважаються такими, що відбулися, якщо участь у них взяли більше 50 відсотків загальної кількості осіб, які мають право брати участь у виборах, кожен з яких має один голос і голосує особисто.

Також судами встановлено, що згідно з протоколом від 07 квітня 2015 року № 5 загальна кількість виборців складає 5 913 осіб, а кількість виборців, які отримали виборчі бюлетені для голосування, складає 1 944 особи, з яких проголосувало 1 885 виборців.

З урахуванням наведеного висновок судів про те, що співвідношення кількості осіб, що мають право на голосування, та осіб, що з'явились на виборчу дільницю, складає 32,87 %, що є порушенням вказаних норм закону, також є обґрунтованим, як є обґрунтованим і висновок щодо незрозумілості порядку визначення кількісного складу осіб, які мають право брати участь у виборах ректора навчального закладу, оскільки відповідно до протоколу виборчої комісії від 23 квітня 2015 року № 3 кількість виборців складає 999 осіб, з яких безпосередньо участь у виборах взяли 910 осіб, а відповідно до протоколу виборчої комісії від 30 квітня 2015 року № 4кількість виборців складає 1000 осіб, з яких взяло участь у голосуванні 907 виборців.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надавши їм відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік