РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Вертелецькому М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,в якому зазначає, що з 27.04.2007 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2,від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2

Сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть,діти проживають з матір*ю окремо від відповідача,котрий кошти на утримання дітей надає нерегулярно,визначаючи їх розмір на власний розсуд.

Посилаючись на те, що з часу припинення шлюбних відносин діти знаходяться на її утриманні,відповідач зобов*язаний та має можливість приймати участь в утриманні дітей,однак від цього ухиляється,позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно,але не менше 30% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку,до повноліття кожної дитини.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові. Посилалася на те, що з відповідачем з 2007 р.вони перебувають у зареєстрованому шлюбі,мають спільних дітей,проте їх відносини склалися так,що фактично спільного з відповідачем господарства нею не ведеться,з липня 2016 р.вони проживають окремо.Позивач на теперішній час не працює,самостійно забезпечити дітей не може.Відповідач має постійне місце роботи та дохід,проте матеріально її з дітьми підтримує недостатньо,через що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі.Зважаючи на те,що відповідач зобов*язаний утримувати дітей до повноліття,просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2С.в судовому засіданні позов визнав частково ,не оспорював викладених позивачкою обставин щодо їх окремого господарювання та фактичну відсутність сімейних стосунків.Пояснив,що у травні 2016 р.він був травмований у ДТП,до теперішнього часу обмежений у можливості пересуватись через встановлення на кінцівках апарату Єлізарова,на теперішній час є інвалідом 2 групи.Формально працевлаштований,проте за рекомендаціями МСЕК потребує особливих умов праці та індивідуального графіку роботи,більшу частину часу витрачає на лікувальну терапію.Оскільки він є директором власного підприємства,питанням фінансової успішності якого на теперішній час не може приділяти уваги через стан здоров*я, крім того,в період його перебування у лікарні після травмування, на підприємстві сталася пожежа,яка знищила більшість матеріальних цінностей,що зберігалися у складському приміщенні,тому перспективи щодо подальшого стабільного отримання ним заробітної плати сумнівні.Вважає,що за таких обставин розмір аліментів на кожну дитину доцільно визначити у твердій грошовій сумі,не пов*язуючи із отриманням ним постійних доходів у виді заробітної плати.

Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, з 27.04.2007 р. позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі,від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні сторони підтвердили,що спільне господарство та шлюбні відносини між ними припинені,на теперішній час позивачка з дітьми проживає окремо від відповідача.

Конституцією України проголошено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За поясненнями сторін,обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка,при цьому відповідач за час їх окремого проживання з липня 2016 р.надав кошти на утримання дітей у розмірі 2000гр.

Сплата аліментів відповідачем у такий спосіб,із визначенням на його власний розсуд їх розміру,ставить позивача у залежність від доброї волі відповідача,який у будь-який час може добровільну сплату аліментів припинити,та не позбавляє позивача права на отримання аліментів за рішенням суду.

Водночас,при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров*я відповідача,який з 29.08.2016 р.згідно довідки травматологічної МСЕК є інвалідом 2 групи загального захворювання,йому рекомендовано працевлаштування у спеціально створених умовах по індивідуальному графіку,лікування у травматолога,що вказує на обмежені можливості відповідача стати до праці.

Згідно довідки про середню заробітну плату від 26.09.2016 р.,відповідач за період з 14.05.2016 р.по 28.08.2016 р.перебував на лікарняному,середньомісячний дохід за цей період для відповідача склав розмір 3 055 гр.84 коп.(з розрахунку 12 332 гр.35 коп.:4 місяці)

При стягненні аліментів як 1/3 частину від доходів відповідача,як про це заявила позивач,їх розмір становитиме 916 гр.75 коп.( 3 055 гр.84 коп.:100%*30%),що явно недостатньо для утримання двох дітей.

Крім того,на теперішній час лікування відповідача не завершено,тому перспектива отримання ним заробітної плати як постійного доходу у пристойному розмірі сумнівна,в тому числі з урахуванням знищення майна,яке використовувалося на підприємстві відповідача.

Доказів про наявність у відповідача інших доходів,стабільності їх надходження та розміру,позивач суду не надала.

За таких обставин,доцільним в інтересах дітей для забезпечення їм матеріальної підтримки від батька є визначення аліментів у твердій грошовій сумі,виходячи з рівності обов*язків батьків утримувати дітей,у розмірі половини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2016 рік встановлено для дитини віком до 6 років прожитковій мінімум з 01.05.2016 р.у розмірі 1228 гр.,для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі 1531 гр.

При стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 766 гр.та 614 гр.відповідно,що разом становитиме 1380 гр.,діти отримають від батька матеріальне забезпечення більше,ніж при стягненні частки від його заробітку,що повністю відповідає їхнім інтересам.

При цьому позивач у разі зміни обставин,які були враховані при визначені розміру аліментів у даній справі,та при недостатності такого розміру аліментів на забезпечення потреб дітей,може в подальшому ставити питання про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 гр.40 коп.з вимог про стягнення аліментів на кожного з дітей,від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Керуючись ст.ст.3,10,57,60,88,208-209,212-215,218,294 ЦПК України, ст.141,180,181,182,183,191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5,працює директором ТОВ «Науково-виробниче підприємство»Інструментальний центр» на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5,аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 766 гривень щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 09.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5,працює директором ТОВ «Науково-виробниче підприємство»Інструментальний центр» на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5,аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2,у розмірі 614 гривень щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 09.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5,працює директором ТОВ «Науково-виробниче підприємство»Інструментальний центр» в дохід держави судовий збір у сумі 1102 гр.40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів на кожнудитину підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко