Справа № 2/756/807/16
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

при секретарі Мірошниченко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його та відповідача батько - ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які на день смерті були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5

За життя спадкодавці не склали заповіт на розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування всіх їх прав та обов'язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

Позивач та відповідач мають право на спадкування за законом у першу чергу як рідні діти спадкодавців.

Позивач зазначив, що він 16 квітня 2015 року звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлих батьків. Згодом позивач дізнався, що надійшла заява про прийняття спадщини також від його брата ОСОБА_2

Враховуючи той факт, що спадкодавці через похилий вік та тяжкі хвороби перебували у безпорадному стані, потребували допомоги з боку відповідача, який мав можливість її надавати, але ухилявся від такого обов'язку, позивач має намір усунути відповідача від права на спадкування за законом посилаючись на те, що до кінця 2008 року відповідач проживав разом із спадкодавцями за адресою: АДРЕСА_1, а надалі тільки позивач надавав всю необхідну допомогу батькам.

Оскільки спадкодавці були людьми похилого віку, відповідач в стані алкогольного сп'яніння постійно фізично знущався над ними, влаштовував систематичні побої батька, психічно й морально залякував і матір. Постійне почуття небезпеки за власне життя змушувало спадкодавців звертатися до правоохоронних органів за захистом.

Батько сторін ОСОБА_3 неодноразово звертався до дільничого інспектора Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві із заявами про погрози та фізичне знущання з боку відповідача.

Позивач зазначив, що 19 травня 2010 року, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва за позовом матері ОСОБА_4, відповідача було позбавлено права користування квартирою АДРЕСА_2

На даний час, місцезнаходження відповідача невідоме, навіть на поховання батьків останній не з'являвся. Просив позов задовольнити.

В судововому засіданні позивач позов підтримав, навів обставини, що доводять, на його думку, безпорадний стан батька та матері. Так, наприкінці 2008 року після чергового побиття відповідачем батька, останній був направлений з діагнозом перелом носу на стаціонарне лікування до Київської міської клінічної лікарні № 8.

Внаслідок постійного психологічного тиску з боку відповідача, а саме погрозами фізичною розправою та побиттям, у батька розвинулась й почала прогресувати епілепсія. Постійна прогресуюча хвороба, безпорадний стан, призвели до того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 перебуваючи при здоровому розумі, здійснив самогубство (причина смерті: механічна асфіксія внаслідок повішення).

Мати ОСОБА_4 страждала на цукровий діабет, перенесла оперативне втручання з видалення ракової пухлини на грудній залозі у 2011 році, останні місяці свого життя знаходилась у безпорадному стані внаслідок атеросклеротичної гангрени обох нижніх кінцівок, була прикованою до ліжка, померла на 12 день після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 в Київській міській клінічній лікарні № 8.

За життя ОСОБА_4 панічно боялася свого сина ОСОБА_2, який систематично погрожував їй фізичною розправою та неодноразово висловлював свій намір спалити житло, в якому проживають батьки. В такому стані батьки сторін перебували останні вісім років свого життя.

Наприкінці 2013 року ОСОБА_4 мала намір скласти заповіт щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті - заповідати майно своєму старшому сину ОСОБА_1, або будь-якій іншій особі, але тільки не ОСОБА_2 та не вчинила такої дії, оскільки боялась помсти з боку відповідача, якщо тільки останній у будь-який спосіб дізнається про складення заповіту.

Сам позивач з лютого місяця 2013 року зареєстрований та проживає у АДРЕСА_4. До лютого місяця 2013 року, постійно проживав у Києві. За час тяжких хвороб батьків, в силу своїх матеріальних можливостей, постійно намагався їм допомогати, що підтверджується численими квитанціями на купівлю ліків, документами на організацію та проведення поховання й кремації батьків, проведення поминального обіду тощо.

За весь час перебування батьків у безпорадному стані, позивач намагався якомога більше проводити часу з ними, постійно чергував у лікарнях біля матері, забезпечував продуктами харчування та самими необхідними речами побуту.

Останні місяці життя батьків позивач намагався в будь-який спосіб налагодити діалог з власним братом, телефонував йому, але всі спроби позивача залишались без уваги.

У дні поховання батьків позивач інформував відповідача про час та місце прощання з батьками, але останній не виявив елементарної поваги до праху батьків та на церемонії погребіння не був присутнім, хоча весь цей час перебував у Києві.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити на підставі вимог п.5 ст. 1224 ЦК України.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що у квартирі батьків АДРЕСА_5 він проживав від народження і до початку 2009 року. З них останні 7 років проживав там з дружиною.

З 2002 року по 2007 рік у них з дружиною дітей не було, вони працювали і з батьками спілкувались рідко.

У 2007 році у подружжя народились близнюки та вони з дітьми займали маленьку кімнату спірної квартири. Дружина 5,5 років перебувала дома у відпустці по догляду за дітьми, він багато працював. Працює поваром і дотепер, нарікань на роботі не має.

З часу народження дітей з батьками почалися конфлікти, починаючи з імен дітей та чому їх двоє. Відповідач зазначив, що його покійна мати мала важкий характер. Відбувались сварки та конфлікти. Мати хотіла спокою, а діти то кричать , то плачуть. Батьки палили на кухні, де потім вони купали дітей. Їх сім»ю виганяли з квартири . При цьому вважає, що мати налаштовувала батька проти його сім»ї. Сам відповідач в той час працював поваром по 15 годин на добу. Має ще дитину від першого шлюбу. У сварках і батько хапався за ніж, і він вдарив батька, билися обоє. Він був вимушений орендувати житло та залишити квартиру.

Вже 7 років відповідач проживає з сім»єю у квартирі, яку орендує. Можливості придбати житло він не має. Він просив мати зареєструвати онуків - вона відмовила, просив допомогти грошима, які батьки мали в достатній мірі - йому відмовили.Знає, що станом на 2009 рік батьки мали близко 60 тисяч доларів США збережень. Вони мали власну справу - торгівлю на ринку «Петрівка» та були забезпечені грошима, але допомогти відмовилися.

Зазначив, що з 2010 року по 2012 рік його брат позивач перебував у місцях позбавлення волі за скоєння злочину, пов»язаного з наркотиками та батьки витрачали багато грошей на вирішення його проблем в правоохоронних органах.

Вважає, що батьки його не боялися, таких приводів він не давав. Батьки знали, де він проживає, знали номер телефону дружини. Тільки тепер він дізнався, що його зняли з реєстрації батьки заочним рішенням, не повідомивши його дійсну адресу.

Він не спілкувався з батьками протягом останніх семи років, оскільки мав образу на них. Вони бачилились здалека, але не віталися. При цьому батьки не виявляли уваги і до онуків, хоча мали таку змогу, але не хотіли. На примирення не йшли. Також батьки не зверталися до нього за будь-якою допомогою.

Пояснив, що він може вжити алкоголь в межах розумного, але пьяним ніколи не валявся, був одного разу випадок, що він лежав під будинком виказуючи свій протест щодо батьків.

Вважає, що його батьки були забезпеченими, мали збереження, житло, пенсію, і не знаходилися в безпорадному стані. До нього за допомогою вони не зверталися, а він їм не відмовляв. Чим міг допоміг би. Про потребу матері у переливі крові йому не повідомили, про смерть батька він дізнався від кума, але не пішов на похорон, оскільки був в шоці, дружини поряд не було в той час, не було підтримки .

Думає, що батьки не склали заповіт на брата, оскільки мати вже подарувала йому двокімнатну квартиру у м. Вінниці, де позивач і проживає, та не хотіли обмежити онуків. Просив в позові відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Вважає, що батьки сторін не перебували у безпорадному стані та не потребували матеріальної допомоги, до відповідача ніколи не зверталися за допомогою і він їм не відмовляв та не ухилявся від надання допомоги, а тому підстави для усунення відповідача від спадкування за законом відсутні.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився. Про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності, що суд вважає можливим.

Суд, вислухавши сторони, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені далі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3 що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.03.2015 року, серія НОМЕР_1 (а.с. 12).

Згідно довідки про причину смерті від 16.03.2015 року, причиною смерті ОСОБА_3 є механічна асфіксія внаслідок повішення (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

Згідно довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, причиною смерті ОСОБА_4 є атеросклеротична гангрена обох нижніх кінцівок.(а.с.15).

Померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.66, 68).

16.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Двадцять першої київської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини батьків і з такою ж заявою 15.05.2015 року звернувся відповідач.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина (спадкова справа № 267-2015), яка складається з :

-залишку на картковому рахунку та депозиту у ПАТ «Приватбанк» на загальну суму 10,50 грн.;

-депозиту у АТ «Дельта Банк» в сумі 11300 доларів США, залишків на рахунку 282,07 доларів США та 25,03 грн.(а.с.92 об.-93).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина (спадкова справа №268-2015), яка складається з:

- трикімнатної квартири АДРЕСА_2, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 05.11.2001 року та договору дарування від 11.02.2002 року;

- квартири АДРЕСА_3, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2009 року та договору дарування частини квартири від 08.12.2009 року;

- вкладів в АТ «Дельта Банк» в іноземній валюті на загальну суму 10334,28 доларів США та 11568,19 грн. (а.с.72-79).

Спадкодавці проживали на час смерті та були зареєстровані у АДРЕСА_6

З пояснень відповідача ОСОБА_2, які підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, а також з заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2010 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, яким відповідача було визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_5, судом встановлено, що з 2008 року відповідач не проживав у квартирі з батьками, небажання спілкування було взаємним.

Обставини, за яких відповідач з дружиною та двома дітьми близнюками залишив житло батьків у 2008 році підтверджені сторонами та свідками в судовому засіданні, а саме: між батьками та відповідачем за часів спільного проживання склалися конфліктні стосунки на грунті житлового питання. Відповідач просив батьків, які мали гроші на рахунках, надати йому допомогу у придбанні житла, але отримав категоричну відмову. Він з дружиною ОСОБА_15 та батьками проживали разом з 2002 року до народження близнюків 5 років і до 2007 року конфліктів не виникало.

Позивач пояснив суду, що він поїхав до м. Вінниці проживати у квартирі матері після закінчення 8 класу, згодом з червня 2010 року по квітень 2012 року перебував у місцях позбавлення волі. Сварки та бійки між братом та батьками почалися з 2007 -2008 року, відповідач ховався після інценденту з батьками та побиття батька 2009 році, коли син розбив батьку ніс.

Пояснення позивача про те, що відповідач постійно бив батьків спростовуються його ж поясненнями щодо того, що відповідач ховався від батьків бісля бійки 2009 року та спростовується рішенням Оболонського районного суду м. Києва ухваленим заочно, яким за позовом матері відповідача було визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 Заочний порядок ухвалення даного рішення підтверджує той факт, що батьки не знали місця проживання відповідача та його номер телефону, оскільки не повідомили його суду та зазначили останню відому адресу місця проживання свою квартиру, або ж не бажали повідомити суду належну адресу та телефон відповідача, що підтверджує конфліктні відносини.

Натомість сам позивач пояснював, що батьки завжди боялися відповідача до останніх днів і виїжджали до м. Вінниці в літній період, щоб відпочити в тому числі і від молодшого сина. Позивач пояснив суду , що відповідач з сім»єю залишив батьків у 2008 році та переховувався від батьків, що протирічить його ж поясненням про те, що батьки його боялися до останніх днів і для цього були підстави, а також те, що мати не склала заповіт, оскільки боялась, що дізнається молодший син.

Зазначені пояснення позивача суд вважає нелогічними та суб»єктивними, оскільки в зазначеному више рішенні суду від 19.05.2010 року мати ОСОБА_4 в якості позивача зазначала, що син виїхав і куди не зазначила, актами ЖБК підтвердила його відсутність, та відповідно до довідки ГУ МВС України підтвердила про неможливість встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_2 Отже пояснити можливі страхи батьків можна лише їх суб»єктивним сприйняттям свого сина, а не реальною загрозою з його боку.

Також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ОСОБА_16 підтвердили, що конфлікти у цій сім»ї були до 2009 року. Останні 2 роки свідок ОСОБА_6бачила відповідача 2 рази у нетверезому стані біля будинку. Також сусіди не підтвердили безпорадний стан батьків. Крім того, пояснили, що мати не бажала бачити сина. Батьки потребували звичайної допомоги як люди похилого віку.

Свідок ОСОБА_5, яка працює паспортисткою, пояснила суду, що батьки сторін хотіли отримати від держави субсидію, зняли з реєстрації першу дружину відповідача , а згодом і його дочку, свою внучку. Їм не вистачало грошей після 2010 року. Ходили батьки завжди удвох, не скаржилися на здоровья. Могли колись поскаржитись на ОСОБА_18 (відповідача). ОСОБА_19 свідок рідко бачила.

Свідок ОСОБА_16 рідна сестра померлої ОСОБА_4 підтвердила факт бійки між батьками та відповідачем у 2008 році, після якої відповідач з сім»єю виїхав з квартири. Зазначила, що сестра та її чоловік любили онуків та намагалися допомогати як могли, то молоком, то придане до пологового будинку купили. Були інтелегентні люди. Проте співжиття з п»яним сином виявилося неможливим. Зі слів сестри, відповідач якось напився та навіть лежав під балконом.

У батьків сторін були гроші в банках, з якими настали проблеми і вони потребували допомоги. Їм допомагав позивач, вона, вони їздили до м. Вінниця, привозили продукти.

Свідок вважає, що спадкодавці перебували у безпорадному стані, оскільки батько хворів на епілепсію та мав напади, а сестра перенесла хімію після онкозхворювання. Молодшого сина вони страшно боялися. В лікарні сестру навідувала вона та позивач, а відповідач ніколи не приходив, кров для матері не здавав, як не прийшов і на поховання бітьків.

Свідок ОСОБА_9, сусід спадкодавців, підтвердив в суді конфлікту ситуацію в родині у 2008-2009 роках. Після цього він відповідача не бачив. Позивач сам приїздив до батьків. Пояснив, що у 2014-2015 роках ОСОБА_4 рідко виходили у двір, були безпомічні, вдягнені бідно в одному і тому ж одязі, кошики носили. Квартира обставлена бідно. Про їх матеріальний стан йому невідомо. ОСОБА_19 він бачив регулярно раз на декілька місяців. Пьяним та лежачим під балконом відповідача він не бачив, проте випившим бачив. Одного разу ОСОБА_4 попросила свідка купити хліб. Чи могла вона сама виходити, він не знає.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що знала ОСОБА_4 з 1969 року, раніше дружили. Знає, що їх сім»я була гарною та заможною, мали вклади, проте банки збанкротували. Був випадок, коли чоловіка брат допоміг ОСОБА_4 дійти до полікліники. Перед смертю їх не бачила і про їх життя не знає, проте думає, що батьки хотіли б кращого для обох синів.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що навчалась з ОСОБА_4 в молоді роки у Київському політехнічному інституті та по сусідству знала їх сім»ю близько 40 років. Зазначила, що мати сторін ОСОБА_4 мала дуже важкий та скандальний характер, у будинку з нею не бажали зв»язуватися, натомість їх батько був дуже спокійний і все тримав в собі. Сім»я жила заможно та більше керувалася матеріальними цінностями. З ОСОБА_18 вони посварилися і побилися, оскільки син претендував на квартиру і згодом мати його виписала за рішенням суду. Спілкувалась вона тільки з ким бажала, з братом чоловіка з м. Корсуня не спілкувалась і чоловік мовчав.

Після того, як батьки побилися з молодшим сином, сусідка телефонувала їй і просила дати покази. Розповідала, що конфлікт із-за квартири та сказала таке, що мовляв вони будуть женитися, а вона квартири роздавати. Не хотіла допомогти.

Якось ОСОБА_4 розповідала, що були у Вінниці та рятували ОСОБА_19, що він хворий і не міг на ноги стати, хворий на діабет.

Те, що збанкротував ВАТ «Дельта Банк», де подружжя мало збереження, стало стресом для обох, оскільки це була основа життя, вони складали кошти і розуміли, що можуть їх втратити. Сусідка не бажала і не думала помирати. Проте захворіли вони вдвох буквально з лютого 2015 року, коли втратили гроші. До цього часу сусідка була дуже дієвою особою. Діти тоді до неї майже не приїжджали і вона сердилась на обох. В лютому 2015 року розповідала, що і 100 грн. не могла отримати від банку, позичала гроші, стала погано ходити, одного разу чоловік свідка допоміг сусідці дійти до поліклініки. А до цього часу вони були забезпеченні набагато краще від інших.

За спільного проживання з сім»єю ОСОБА_18, свідок бачила, як сусідка наглядала з вікна першого поверху, де розташована квартира, як її невістка сама спускала коляску з двома дітьми-онуками, але не допомогла їй. Вона ще запитала, чому бабуся не гуляє, але їй не відповіли.

У грудні 2014 року вона бачила відповідача, який розповів, що орендує житло з сім»єю, він мав образу на батьків, а на їх поховання не прийшов тому, що боявся і було соромно, так вона вважає.

Коли їх батько вчинив самогубство, 16.03.2015 року їй повідомили, що у ОСОБА_4 метастази і вона прийшла до сусідки поспілкуватися. Свідок помітила, що у сусідки діабет і рекомендувала поміряти цукор, але глюкометр був у Вінниці. Викликали лікаря, але лікар не приходив і тільки 19-20.03.2015 року її забрали у лікарню.

Свідка здивувало тоді, що ані син ОСОБА_19, ані сестра ОСОБА_4, які є медиками, не помітили її хворі ноги діабетика і піздно звернулися за допомогою. Свідок просила, щоб вони зателефонували ОСОБА_18, на що їй відповіли, що телефонував друг, а не вони.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив суду, що проживає у сусідньому будинку з ОСОБА_15 та знає їх з дитинства. Його вікна виходять на їх під»їзд. Їх маму бачив у вікні на кухні, вона мала неабиякий тембр голосу і її завжди було чути. Знає, що ОСОБА_18 посварився з батьками та залишив квартиру 6-7 років назад, намагався поменше з»являтися біля будинку. А ОСОБА_19 виїхав до Вінниці, періодично приїздив. Відносини відповідача з батьками відштовхувалися від сварки і вони не спілкувалися.

Батька сторін свідок бачив за місяць до смерті, він самостійно ходив . Мати їх бачив раз на два тижні, у вікні кухні. Про хвороби їх дізнався вже після їх смерті.

Свідок ОСОБА_13, сусідка з другого під»їзду будинку, пояснила суду, що з відповідачем вони одного року, проживали у сусідніх під»їздах, знаються. Їй відомо, що у 1994 році від них поїхав ОСОБА_19. ОСОБА_18 проживав з батьками поки не посварився з ними. Мати його провокувала скандали, виказувала істерики та виганяла з квартири, мала конфліктний характер, а тому вони з дружиною і пішли орендувати квартиру. Батька братів ніколи не було чути. ОСОБА_18 дуже образився на батьків. До цього випадку він їм допомагав і батьки самі не потребували нічого.

Характеризувала відповідача позитивно, як працьовитого і позитивного чоловіка.

Зазначила, що ОСОБА_18 не зловживає спиртним. З приводу розповідей його мами іншим, що він лежав під балконом, то він таким чином виказував протест, коли мама доводила, і не був п»яний при цьому. Коли ОСОБА_18 пішов з дому, він присягнувся дітьми, що ніколи до батьків не прийде. Нічого з приводу безпорадного стану бітьків їй невідомо.

Свідок ОСОБА_14, сусід, друг та кум відповідача, суду пояснив, що знає позивача та відповідача з малих років. Характеризував відповідача як працелюбну людину. Знає, що у нього дома з батьками були напружені стосунки. Коли у нього народилася двійня, мати йому дала зрозуміти, щоб він виїхав з квартири. До народження дітей, він з дружиною 5 років прожили там. Відповідач спиртним не зловживає. Може випити зазвичай як і інші.

Про безпорадний стан батьків сторін він не чув. У них були кошти, вони заробляли. 1-2 рази на місяць він бачив подружжя на вулиці, вони ходили самі. Батько не був тяжкохворим. Мати їх хворіла, але рухалася сама.

15.03.2015 йому зателефонував позивач, сказав, що батьки не беруть слухавку і свідок викликав міліцію. Мати їх тоді лежала і погано себе почувала, коли батько покінчив з життям.

Свідок ОСОБА_15 - дружина відповідача, суду пояснила, що з 2002 року проживала з ОСОБА_2 у квартирі його батьків АДРЕСА_5 До народження дітей конфліктів не було.

У 2007 році вона народила близнюків. Тоді ж ОСОБА_4 почала говорити, що діти галасливі та їй заважають і щоб вони з чоловіком орендували квартиру. Допомогти їм придбати квартиру вона відмовилась, знімати гроші з рахунку не бажала, оскільки втрачала проценти. ОСОБА_4 мала важкий характер. Могла 1-2 місяці не розмовляти. З їх батьком то не розмовляла, то кричала на нього, говоривши, що він ніхто. Вони сварилися, він міг окремо харчуватися. Все тримав в собі. Покінчив життя самогубством.

Батьки могли палити на кухні, де потім вони купали немовлят та не рахувалися з присутністю дітей у квартирі. Онуків зареєструвати у квартирі вона не хотіла. Подружжя орендувало квартиру АДРЕСА_4 і виїхало, де і проживає наразі вже протягом 7 років і не має можливості придбати житло, хоча вони постійно працюють.

У 2011 році вона зустрілась з ОСОБА_4 у приміщенні банку і та їй не говорила, що потребує будь-якої допомоги, запитала, як діти, знала, де вони живуть.

Свідок пояснила, що вона не змінювала номер телефону, але батьки чоловіка їй ніколи не телефонували, ні про що не просили.

Стосовно чоловіка повідомила, що він не зловживає спиртним і першим ніколи і нікого не зачіпав. Думає, що на похорон батьків не пішов, оскільки боявся. Просила не позбавляти чоловіка можливості отримати житло у спадщину, оскільки вони ніколи не відмовляли батькам у допомозі і могли б її надати за необхідності, якби до них звернулися.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки та повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено,що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Визначаючи підстави для усунення від спадкування суд враховує, що жодним зі свідків сторін не підтверджено факту знаходження спадкодавців у безпорадному стані та факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві.

Суд враховує, що конфлікти між батьками та відповідачем , бійки та скандали мали місце у 2007 -2008 роках, що крім пояснень свідків підтверджується відповідною заявою бітьків до правоохоронних органів та довідкою ГУ МВС України в Оболонському районі м. Києва (а.с.70). І також довідкою зазначеної установи (а.с.20) від 14.04.2010 року підтверджено, що встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не виявилось можливим. Після 2009 року ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Довідкою полікліники №3 Оболонського району м. Києва від 20.02.2009 року підтверджено звернення ОСОБА_3 з закритим переломом костей носа зі зміщенням (а.с.71).

Таким чином з 2009 року ОСОБА_2 зі своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносини не підтримував і не спілкувався. Батьки також не бажали спілкування з сином та ініціативи не проявляли, особисто за будь-якою допомогою до сина не зверталися. Аналізуючи встановленні обставини життя сторін та їх батьків суд прийшов до висновку, що залишення відповідачем батьків у 2008 році стало логічним завершенням їх конфліктного співжиття та непорозумінь. Їх небажання спілкуватися було взаємним, а отже батьки ніколи не звертались та не ставили до відома відповідача про необхідну їм допомогу, справлялися самі. Також позивачем не доведено, що відповідач відмовив йому особисто у наданні допомоги батькам.

Судом встановлено відповідно до медичних виписок ОСОБА_3, що останній у 2012 році перебував на лікуванні у КМКЛ №8 з діагнозом дисцикуляторна енцефолопатія 2ст., субкомпенсації, симптоматична епілепсія судиного генезу, фокальна (скронева) форма з частими нічними парціальними нападами, змінами особистості по експлозивному типу (а.с.74).

Разом з тим за такого діагнозу ОСОБА_3 обходив себе самостійно, самостійно рухався і сторонній догляд за ним не встановлювався. 15.03.2015 року ОСОБА_3 помер внаслідок механічної асфіксії через повішання (а.с.13), вчинив самогубство.

Як пояснив суду сам позивач ОСОБА_1 його під час смерті батька в Києві не було , він приїжджав до них з Вінниці періодично і постійний добовий нагляд за батьками він не здійснював. Коли від»їжджав - залишав сестру матері з нею. Про виклик міліції у зв»язку з подіями 15.03.2015 року йому телефонував свідок ОСОБА_14 Крім того, позивач пояснював, що мати перестала підніматися з 13-14.03.2015 року, і до цього часу вона виходила, мати оглядав невропатолог і вони думали, що у неї загострюється онкологічна хвороба.

Відповідно до дублікату медичної карти хворої ОСОБА_4 КМКЛ №8, вона була госпіталізована до лікарні 18.03.2015 року з діагнозом цукровий діабет 2 типу. Сепсис. Септична мікрокардіодистрофія. Некротична гнилісна флегмона правої ступні. Некротичний фасціїт лівої гомілки. Гнилісна флегмона лівої гомілки. Гангрена лівої нижньої кінцівки. Дифузний кардіосклероз. Змінаша енцефалопатія, стадія декомпенсації, ремітуючий перебіг з цереброішемічним синдромом. Вбачається, що пацієнтка госпіталізована у вкрай важкому стані без свідомості. Після оперативного втручання та лікування померла 27.03.2015 року (а.с.76).

З досліджених вище доказів медичної установи та пояснень позивача встановлено, що саме в безпорадному стані ОСОБА_4 була вже госпіталізована до лікарні, де і померла. Про такий стан матері відповідача не повідомляли.

Надані позивачем суду квитанції про купівлю ліків на а.с.32-41 підтверджують придбання ліків у 2011 році в той час, коли ОСОБА_4 була прооперована внаслідок онкозахворювання і в цей час позивач знаходився в місцях позбавлення волі, а також за час госпіталізації перед її смертю з 18.03.2015 року по день смерті (а.с.42-50).

Жодних пояснень та документальних підтверджень, що батьки проходили регулярні лікування при таких хворобах, зокрема мати, у якої встановлено хворобу у вкрай важкому стані, суду не надано. Позивач постійно з батьками не проживав і до Києва у зв»язку з необхідністю постійного нагляду за батьками не переїжджав. С пояснень свідка ОСОБА_11 та довідки медичної установи про стан, в якому доставлено хвору - безпритомну, встановлено, що позивач та сестра ОСОБА_4 не звертались своєчасно до лікарів.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку, що як спадкодавці так і відповідач взаємно не бажали підтримувати стосунки, проте батьки заповіту не склали, чим не позбавили відповідача спадку. Доказів ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцям судом не встановлено, доказів потреби у такій допомозі батьку не встановлено, доказів на підтвердження звернення матері до сина не встановлено, а тому суд не вбачає підстав для усунення від спадкування за законом ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261, ч.5 ст. 1224 ЦК України, ст.ст.15, 60, 61, 88, 212-214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя оосба Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Богдан О.О.