АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2440 Головуючий у 1-й інстанції - Піхур О.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про повернення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про повернення грошових коштів.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.46-51).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", належним чином повідомленого про місце та час апеляційного розгляду (судова повістка отримана уповноваженою особою 16 січня 2016 року), оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення позивача, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Між позивачем та відповідачем 9 липня 2014 року був укладений договір - заява №300937/42382/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів в національній валюті у сумі 70000 грн. на строк до 14 липня 2015 року за ставкою 23% річних.

Після вимоги про повернення та переведення коштів, відповідачем не повернуто позивачу в повному обсязі внесені кошти та відсотки за вкладом.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до категорії неплатоспроможних", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", згідно з яким з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит".

За встановлених обставин, ураховуючи, що після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.42-43).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 також не навів таких обставин.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення, та посилання позивача на те, що, оскільки законодавство України не містить жодних правових норм, які б надавали суду підстави порушити право власності особи, оскаржуване рішення суду є незаконним.

Як вірно встановлено районним судом, Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року №171 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п.1 ч.6 ст.36 Закону).

Таким чином указаним Законом встановлена особлива процедура захисту права приватної власності на грошові вклади у банку, у разі ліквідації останнього.

З моменту запровадження у ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" тимчасової адміністрації, тобто з 18 вересня 2015 року не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку понад суму гарантованої виплати.

Оскільки на час вирішення справи районним судом - 3 грудня 2015 року, в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" діяла тимчасова адміністрація, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Указане рішення суду жодним чином не обмежує права власності позивача на грошові кошти, вкладені ним за договором банківського вкладу до банку, що на час розгляду спору ліквідується, оскільки за процедурою, встановленою Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладнику гарантовано отримання виплати в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п.1 ч.6 ст.36 Закону). Решта суми отримується вкладником в ході здійснення ліквідаційної процедури і відсутність рішення суду цивільної юрисдикції про стягнення коштів не обмежує прав власника, як кредитора банку, що ліквідується.

З огляду на викладене немає підстав вважати, що порушення судом першої інстанції визначених ЦПК України строків розгляду даної справи призвело до її неправильного вирішення та порушення права власності ОСОБА_3 на вклад у банку.

У контексті обставин даної справи також безпідставними є доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення районним судом положень Конституції України про захист права приватної власності та ЦК України, якими урегульовано правовідносини банківського вкладу та захисту права власності.

Ураховуючи наведене апеляційний суд не вбачає підстав для постановлення у справі окремої ухвали, оскільки, по-перше, апеляційним судом не встановлено фактів, які б доли підстави для застосування у даній справі положень ст. 320 ЦПК; по-друге, встановлення фактів кримінально-корупційних правопорушень судді не відноситься до компетенції апеляційного суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова