Номер провадження: 22-ц/785/1949/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за позовом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до ОСОБА_4 про відшкодування майнових збитків,

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В процесі розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги, і з урахуванням висновку авто-технічної експертизи №11/А-312 від 25.06.2014р., заявила вимоги до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій ( далі ГУ ДСНС) в Одеській області, та до Приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Українська пожежно-страхова компанія». Остаточно позивач просила стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), 24650 грн., вартість евакуатора (вивезення автотранспорту позивача з місця ДТП) - 350 грн., а всього стягнути 25000 грн.; з ГУ ДСНС в Одеській області позивач просила стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в рахунок відшкодування майнової шкоди - 24726,39грн. (49726,39 - 25000 = 24726,39грн.), вартість експертної оцінки - 700 грн. та відшкодувати моральну шкоду у сумі 10000 грн. (т.2 а.с.155-160 т.3 а.с.54)

В обґрунтування позову позивач та її представник посилались на те, що 08.12.2010р. о 20.20 в м. Одесі на врегульованому світлофором перехресті вул. Балківської з вул. Мельницькою відбулося зіткнення автомобіля «BМW» держ. номер ВН 3372АА під управлінням ОСОБА_4, який рухався на дозволений сигнал світлофору по вул. Балківській зі сторони вул. Дальницької в напрямку вул. Заньковецької, з автомобілем «ЗІЛ» держ. номер НОМЕР_1, належним ГУ ДСНС в Одеській області, під управлінням ОСОБА_3, що рухався по вул. Мельницькій зі сторони вул. Степової в напрямку вул. ОСОБА_5 на заборонений сигнал світлофору, та який внаслідок зіткнення здійснив наїзд на автомобіль позивача TOYOTA RAV-4, держ. номер НОМЕР_2, що зупинився на зустрічній смузі та очікував зміни сигналу світлофору; і вказували, що внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Розмір майнової шкоди позивач та її представник обґрунтовували висновком авто-товарознавчої експертизи; витрати на евакуацію транспортного засобу та проведення експертного дослідження квитанцією до прибуткового касового ордеру від 08.12.2010р. та рахунком № 47 від 18.03.2011р. Розмір моральної шкоди позивач та її представник мотивували порушенням звичного способу життя, понесенням незапланових витрат на здійснення ремонту, стресовим станом тощо.

З приводу ДТП позивач пояснювала, що 08.12.2010р. вона рухалась в своєму автомобілі TOYOTA RAV-4 по вул. Мельницькій від вул. ОСОБА_5 в напрямку вул. Степової, при цьому займала ліву полосу руху; наближаючись до перехрестя з вул. Балківською побачила зміну сигналів світлофору на заборонений, у звязку з чим знизила швидкість, та коли залишалось приблизно 10 метрів до перехрестя загорівся червоний сигнал світлофору, і вона підїхавши, зупинилась перед стоп-лінією; через декілька секунд побачила пожежний автомобіль, який рухався їй назустріч зі спеціальними світловими сигналами, і який виїхав на її полосу руху та скоїв наїзд на її автомобіль; спеціального звукового сигналу(сирени) їй чутно не було.

Представник ГУ ДСНС в Одеській області позов не визнав, посилаючись на те, що автомобіль «ЗІЛ» держ. номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, прямував на пожежу, рухався на дозволений сигнал світлофору, зі спеціальними звуковими та світловими сигналами, завершував проїзд перехрестя, та що винним в ДТП є ОСОБА_4 В свою чергу 19.09.2012р. представник звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 9615,37грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.12.2010р. за участю автомобіля «BМW» держ. номер ВН 3372АА під управлінням ОСОБА_4 та автомобіля «ЗІЛ» держ. номер НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_3 Представник ГУ ДСНС в Одеській області вважав, що вина ОСОБА_4 встановлена в мотивувальній частині постанови Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2011р.

ОСОБА_4 (т.1 а.с.44-47) та його представник позовні вимоги ОСОБА_2 підтримали, позов ГУ ДСНС в Одеській області не визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_4 в скоєнні ДТП не винен, виїхав на перехрестя на дозволений сигнал світлофору, і не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ЗІЛ» держ. номер НОМЕР_1, який рухався на заборонений сигнал світлофору без спеціального звукового сигналу і був поза полем його зору.

Представник ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» в останнє судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться письмові заперечення, в яких представник страховика не визнає позов ОСОБА_2 і посилається на ненадання позивачем доказів вини страхувальника. (т.2а.с.194-195)

Третя особа - ОСОБА_3 в останнє судове засідання не з`явився, в попередніх судових засіданнях своєї вини в ДТП не визнавав, наполягаючи на тому, що він рухався на дозволений сигнал світлофору, зі спеціальними звуковими та світловими сигналами, завершував проїзд перехрестя, та що винним в ДТП є ОСОБА_4, який управляв автомобілем «BМW» та який, на його думку неправомірно виїхав на перехрестя, не надавши йому можливість завершити проїзд перехрестя.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ГУ ДСНС в Одеській області, ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) матеріальну шкоду в сумі 24650 (двадцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят) грн., вартість евакуатора в сумі 350 (триста п`ятдесят)грн. та судовий збір в сумі 250 ( двісті п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ГУ ДСНС в Одеській області області () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) різницю між фактичним розміром збитку та страховою виплатою у сумі 24726 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять шість) грн. 39 коп., вартість експертної оцінки 700 (сімсот) грн., моральну шкоду в сумі 1500 грн. та судовий збір в сумі 269 (двісті шістдесят девять) грн. 26 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ГУ ДСНС в Одеській області до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 16.12.2015 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на неповне і неправильне встановлення судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ГУ ДСНС в Одеській області просить рішення суду від 16.12.2015 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2І та про задоволення позову ГУ ДСНС в Одеській області до ОСОБА_4, стягнувши з ОСОБА_4 9615,37 грн. матеріальних збитків та понесені судові витрати, посилаючись на неповне і неправильне встановлення судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду за одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2І до відповідачів в частині повного відшкодування завданих їй майнових збитків та часткового відшкодування завданої їй моральної шкоди до ГУ ДСНС в Одеській області, і відмовляючи у задоволенні позову ГУ ДСНС в Одеській області до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що 08.12.2010р. ДТП сталася з вини водія ГУ ДСНС в Одеській області ОСОБА_3, який управляв застрахованим транспортним засобом, та який рухався на заборонений сигнал світлофору без спеціального звукового сигналу, і який не забезпечив безпеку руху інших учасників дорожнього руху.

З такими висновками суду в межах доводів апеляційних скарг колегія суддів повністю погоджується.

За змістом ст.ст. 1187, 1166,1167,1172 ЦК України шкода, у тому числі майнова і моральна, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом… Юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

У відповідності зі ст. 988 ч.1 п.3 ЦК України, ст. ст. 6,9, 22,28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором; страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором; при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП …майну третьої особи; шкода заподіяна майну - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу…, з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

За правилами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 08.12.2010р. о 20.20 в м. Одесі на врегульованому світлофором перехресті вул. Балківської з вул. Мельницькою відбулося зіткнення автомобіля «BМW» держ. номер ВН 3372АА під управлінням ОСОБА_4, який рухався на дозволений зелений сигнал світлофору по вул. Балківській зі сторони вул. Дальницької в напрямку вул. Заньковецької, з автомобілем «ЗІЛ» держ. номер НОМЕР_1, належним ГУ ДСНС в Одеській області, під управлінням ОСОБА_3, що рухався з увімкненим проблисковим маячком по вул. Мельницькій зі сторони вул. Степової в напрямку вул. ОСОБА_5 на заборонений сигнал світлофору, та який внаслідок зіткнення здійснив наїзд на автомобіль позивача TOYOTA RAV-4, держ. номер НОМЕР_2, що зупинився на зустрічній смузі дороги та очікував зміни сигналу світлофору. Зазначене підтверджується свідченнями інших учасників дорожнього руху, а саме водія ОСОБА_4О.(т.1а.с.44-47), і позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні та в письмових поясненнях наданих нею працівникам ДПС УДАІ Одеської області (08 і 16 грудня 2010 року) безпосередньо після ДТП про те, що автомобіль «ЗІЛ» під управлінням ОСОБА_3 рухався лише з увімкненим проблисковим маячком по вул. Мельницькій зі сторони вул. Степової в напрямку вул. ОСОБА_5 на заборонений сигнал світлофору без увімкненого спеціального звукового сигналу. (т.3 а.с.162-164) Викладені обставини підтверджуються також допитаними судом свідченнями свідків-очевидців ДТП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Свідок ОСОБА_6 за його свідченням йшов пішки і зупинився на пішохідному переході у звязку з включенням забороненого сигналу світлофору, тоді як автомобіль «ЗІЛ» під управлінням ОСОБА_3 виїхав на перехрестя з-позаду його спини, та він спостерігав ДТП і той факт, що для автомобілів, які рухались по вул. Балківській був дозволений зелений сигнал світлофору. Свідок ОСОБА_7 за його свідченням рухався по вул. Балківській на мотоциклі (зі сторони вул. ОСОБА_8) у зустрічному для автомобіля «BМW» ( під управлінням ОСОБА_4О.) напрямку на зелений сигнал світлофору і на перехресті з вул. Мельницькою вимушений був зменшити швидкість, щоб уникнути зіткнення з автомобілем «ЗІЛ» під управлінням ОСОБА_3, який рухався на заборонений сигнал світлофору, та побачивши боковим зором ДТП, зупинився. Свідок ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_6 засвідчили, що звукової сирени пожежного автомобіля «ЗІЛ» не було чутно, бачили тільки проблискові маячки синього кольору. Вказані свідки є сторонніми особами для учасників ДТП, попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому підстав їм не довіряти не вбачається, і судом першої інстанції вони правильно були взяті до уваги.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2011р. первісно у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, було визнано винним ОСОБА_4, і провадження в адміністративній справі закрито у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 05.01.2012р. постанову Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2011р. змінено та виключено з резолютивної частини постанови перший абзац про визнання ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, в іншій частині постанову залишено без змін.

За висновком авто-технічної експертизи №11/А-312 від 25.06.2014г., проведеної науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України в Одеській області, встановлено, що з технічної точки зору водію автомобіля «ЗІЛ" держ. номер НОМЕР_1 слід було діяти у відповідності з вимогами п.п.12.1,3.1,8.7.3 Правил дорожнього руху, тобто здійснювати рух, (оскільки на цьому автомобілі не було включено звукового сигналу (сирени), а лише проблискові маячки синього кольору) таким чином, щоб вибрати попередньо безпечну швидкість руху і не опинитися на перехресті при червоному для нього сигналі світлофорного обєкта при наявності наближаючогося до перехрестя автомобіля «BМW»; в діях водія автомобіля «ЗІЛ» з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам Правил дорожнього руху; наявності яких-небудь причин технічного характеру, які б перешкоджали водію «ЗІЛ» попередити настання пригоди, що розглядається, з наданих матеріалів не вбачається; діючи не у відповідності з вищевказаним, водій автомобіля «ЗІЛ», виїжджаючи на заборонений сигнал світлофорного обєкта з невключеним звуковим сигналом (сиреною), а лише з проблисковими маячками синього кольору, сам позбавив себе можливості попередити пригоду та створив на перехресті небезпечну ситуацію; у випадку, який розглядається, дії водія автомобіля «BМW» держ. номер НОМЕР_4 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху; з технічної точки зору необхідно прийти до висновку, що у випадку, який розглядається, фактично водій автомобіля «BМW» не мав технічної можливості попередити настання зіткнення шляхом екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху; з технічної точки зору дії водія автомобіля «ЗІЛ" держ. номер НОМЕР_1, всупереч вимогам Правил дорожнього руху, знаходяться в причинному звязку з настанням розглянутої дорожньо-транспортної пригоди.(т.2 а. с.78-88) Правильність висновку експертизи підтвердив у суді експерт ОСОБА_9, та водночас висновок експертизи повністю узгоджується з поясненнями інших ( окрім ОСОБА_3М.) учасників ДТП, у тому числі з тими поясненнями, які вони надавали безпосередньо після ДТП, а тому підстав піддавати його сумніву колегія суддів не вбачає. Той факт, що суд не допитав експерта ОСОБА_10, в експертизі помилково вказано про світлий час доби, правильність висновку експертизи не спростовує. Наявність нічного (темного) часу доби вимагало від учасників дорожнього руху, і зокрема від водія автомобіля «ЗІЛ", ще більшої зосередженості та ретельного виконання ним вимог Правил дорожнього руху, зокрема п.3.1. Правил щодо необхідності включення спеціального звукового сигналу і забезпечення безпеки руху.

Зважаючи на те, що законних підстав сумніватися у висновку експертизи, вважати його необґрунтованим, пропонувати експертам застосувати інші вихідні дані аніж ті, які встановлені матеріалами справи, та які обґрунтовано були застосовані експертами науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області при проведенні здійсненої авто-технічної експертизи немає, то і потреби у проведенні повторної авто-технічної експертизи, про що заявлялось клопотання відповідачем - ГУ ДСНС в Одеській області, не вбачається. Доводи в апеляційних скаргах з цього приводу колегія суддів визнає неспроможними, оскільки за ст. 150 ЦПК України проведення повторної експертизи є можливим тільки у разі, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим, або таким, що суперечить матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності. Той факт, що автомобіль «ЗІЛ" держ. номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 виконував бойове завдання, їхав на пожежу тощо, про що апелянти зазначають в апеляційних скаргах, не звільняє водія оперативного транспортного засобу від обовязку включення спеціального звукового сигналу, забезпечення безпеки руху іншим учасникам дорожнього руху, і надання їм реальної можливості дати дорогу та забезпечити безперешкодний проїзд вказаного транспортного засобу. Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом п.3.1 та п.3.2 ст.3 Правил дорожнього руху за встановлених судом обставин визнаються неспроможними.

Посилання представника ГУ ДСНС України в Одеській області та ОСОБА_3 в апеляційних скаргах на те, що висновок експертів авто-технічної експертизи №11/А-312 від 25.06.2014г., є таким, що суперечить іншим матеріалам справи, а саме висновку службового розслідування за результатами додаткової перевірки органу дізнання, свідченням ОСОБА_3 ( зацікавленого в результатах розгляду справи), мотивувальній частині постанови Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2011р., якою визначено вину ОСОБА_4 в ДТП, тощо не заслуговують на увагу, оскільки провадження у адміністративній справі було закрито у звязку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Та водночас постановою Апеляційного суду Одеської області від 05.01.2012р. постанову Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2011р. змінено і виключено з резолютивної частини постанови перший абзац про визнання ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Враховуючи зазначене, за правилами ст.61 ч.4 ЦПК України, постанова суду від 14.12.2011р. не є преюдиційною, а висновок службового розслідування є тільки думкою ст. інспектора дізнання, який вважав більш правдивими свідчення водія ОСОБА_3, та який згадавши про наявність свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6, не відібрав у останніх пояснення. Натомість гр-ни ОСОБА_12 та ОСОБА_13, на поясненнях яких є посилання у висновку службового розслідування, та на пояснення яких посилаються також апелянти, у встановленому законом порядку в якості свідків судом не допитувались, клопотання про їх виклик в якості свідків не заявлялось, та за завідомо неправдиві свідчення за ст.ст.384,385 КК України вказані особи не попереджались. Первісна позиція ОСОБА_2 та його представника в справі ґрунтувалися на постанові суду першої інстанції в адміністративній справі, а тому вказана обставина, з урахуванням змісту письмового пояснення ОСОБА_2 в адміністративній справі стосовно справжніх обставин ДТП, остаточних висновків суду у цій справі не спростовує.

Той факт, що за первісним поясненням водія ОСОБА_3 він, проїжджаючи перехрестя, почув крик старшини ОСОБА_14 «тормози», і в цей момент відчув удар по автомобілю ( в передню частину) суперечить його ж поясненням про те, що він завершував проїзд перехрестя. (а.с.49) Те, що суд в мотивувальній частині неточно зазначив найменування організації, працівником якої є винний водій, вказавши ГУ ДСУ МНС України в Одеській області замість ГУ ДСНС в Одеській області, на правильність висновків суду не впливає, є опискою, яка може бути виправлена у суді першої інстанції.

За вищенаведених обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності вини в ДТП водія ОСОБА_3, який перебуває у трудових правовідносинах з ГУ ДСНС в Одеській області, беззаперечно ґрунтуються на матеріалах справи.

У відповідності з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 4557 від 02 квітня 2011 року майнова шкода, завдана власнику автомобіля TOYOTA RAV-4, держ. номер НОМЕР_2 ( з урахування зносу деталей), становить 49726 грн. 39 коп. (а.с.12-16) Крім того, вбачається, що позивачем було оплачено вартість евакуатора (вивезення автотранспорту позивача з місця ДТП) у сумі 350 грн., і вартість експертної оцінки у сумі 700 грн.. (а.с.5-6)

Згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв з 25.08.2010р. по 24.08.2011р., відповідальність володільця автомобіля «ЗІЛ-130», державний номер НОМЕР_1, що знаходився в користуванні ГУ ДСНС України в Одеській області, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Ліміт страхової відповідальності за заподіяну майнову шкоду на одного потерпілого складав 25500грн. (т.2 а. с. 124)

В матеріалах справи є копія заяви-повідомлення на той час Головного управління МНС України в Одеській області від 10.12.2010р., направленого на адресу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.12.2010р. (т.2 а.с.178), та відповідь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 20.03.2015р. на імя керівника ГУ ДСНС України в Одеській області, в якій повідомляється, що станом на 20.03.2015р. виплата страхового відшкодування по ДТП, яка мала місце 08.10.2010р., не проводилася. 09 лютого 2015 року представник позивача звертався до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхове відшкодування позивачу виплачено не було.(т.2а.с.164-165)

Враховуючи зазначене, межі визначеної законом відповідальності страховика та володільця джерела підвищеної небезпеки, з яким водій перебував у трудових правовідносинах, та межі доводів апеляційної скарги, висновки суду щодо стягнення з відповідачів майнової шкоди колегія суддів вважає правильними.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 1500 грн., який стягнуто з ГУ ДСНС України в Одеській області, суд першої інстанції правильно застосував правила ст.ст.23,1167 ЦК України, розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., та врахував вимоги розумності і справедливості. Протилежні доводи в апеляційних скаргах з цього приводу є неспроможними.

Оскільки винним в ДТП є водій ГУ ДСНС України в Одеській області, то у задоволенні позову останнього до ОСОБА_4, вина якого судом не встановлена, враховуючи правила ст.1188 ЦК України, обґрунтовано судом відмовлено.

За таких обставин, в межах доводів апеляційної скарги оскаржене рішення є ухваленим з додержанням норм матеріального права та без таких порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційні скарги слід відхилити та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_15 Сєвєрова