АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Вербової І.М., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними, нарахування пені та трьох відсотків річних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, -

встановила:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не наділений повноваженнями при примусовому виконанні рішення суду про стягнення аліментів нараховувати відповідно пеню та три відсотки річних. Стягнення зазначеної заборгованості повинен вирішувати суд у позовному провадженні, в якому належним відповідачем повинен бути ОСОБА_2

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Встановлено, що 14 лютого 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 36564165 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2/2605/4970/12, виданого 19 грудня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліментів на утримання дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії державного виконавця, та зобов'язати останнього нарахувати пеню та три відсотки річних в зв'язку із заборгованістю по сплаті аліментів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що належним відповідачем у справі про нарахування та стягнення пені, трьох відсотків річних, повинен бути платник аліментів. Чинне законодавство України не встановлює обов'язку державного виконавця по нарахуванню пені та трьох відсотків річних.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково залучив платника аліментів до участі в справі як третю особу, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ст. 33 ЦПК України заміна неналежного відповідача відбувається лише за клопотанням позивача. Проте таких клопотань матеріали справи не містять.

Доводи про те, що суд першої інстанції в судовому засіданні не оголосив письмові пояснення позивача, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначені пояснення приєднані до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги розрахунок пені, наданий позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки позов про стягнення пені пред'явлено до неналежного відповідача.

Порушення судом процесуальних строків розгляду справи, не вплинули на правильність висновків суду про необґрунтованість позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 травня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

І.М. Вербова