Справа № 755/8184/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, пред'явив позов до ОСОБА_2 з вимогою визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, батько позивача, після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить об'єкт нерухомого майна - кооперативна квартира АДРЕСА_1. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого батька. Однак державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, як з'ясувалось, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 , будучи членом Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник», повністю виплатив паєнакопичення за вищезазначену квартиру, що підтверджується довідкою кооперативу, тобто набув у встановленому порядку право власності на кооперативну квартиру, однак не зареєстрував право власності на цей об'єкт нерухомого майна, що унеможливлює вирішити питання про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач, як єдиний спадкоємець за законом, змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідач подала до суду заяву про визнання позову разом з клопотанням про розгляд спавши у її відсутність.

Третя особа - Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник», в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті предмет спору разом з клопотанням про розгляд спавши у їх відсутність, просили ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до діючого законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.7 Закону СРСР „Про власність в СРСР", що набрав чинності з 1 липня 1990 року, ст.ст. 15, 16 Закону України „Про власність", що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник» від 16 лютого 2016 року (вих.№2016/05), ОСОБА_3 є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1, 25 січня 1971 року повністю сплатив паєнакопичення за квартиру в розмірі 2640,00 карбованців.

На підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 09 жовтня 1972 року за №820 гр. ОСОБА_3 є членом ЖБК «Суднобудівник» з 09 жовтня 1972 року. (а.с.8)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.7)

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

05 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі заяви спадкоємця, Десятої Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №312/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи.

05 квітня 2016 року ОСОБА_5,, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті батька ОСОБА_3.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

21 квітня 2016 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Гаєвською О.О. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, оскільки відповідно довідки, виданою Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2016 №13515 від 07.04.2016, право власності ОСОБА_3 на своє ім'я не зареєстроване. (а.с.20)

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який розповсюджувався на правовідносини, що виникли між ОСОБА_3 та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник», знайшли законодавче закріплення з прийняттям Закону УРСР «Про власність» у 07.02.1991 року і підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Таким чином, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Виходячи з предмету позову та наявних у справі доказів, судом встановлено, що з 09 жовтня 1972 року ОСОБА_3 був членом Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник» та повністю виплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник» від 16 лютого 2016 року (вих.№2016/05), що зумовлює набуття за життя спадкодавцем права власності на вищезазначену кооперативну квартиру.

Відповідно до положень частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Після відкриття спадщини, право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю першої черги за законом - сину спадкодавця ОСОБА_1, який у встановленому порядку заявив про намір прийняти спадкове майно, спору щодо поділу спадкового майна між спадкоємцями не існує, за відсутності інших спадкоємців, крім позивача, однак нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В той же час, обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.

Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивачу, виражена у встановленій законом процесуальній формі.

Визнаючи позов повністю, відповідач відмовляється від захисту проти всіх пред'явлених до нього матеріально-правових вимог позивача. У такому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

При вирішенні даного спору, суд враховує позицію відповідача ОСОБА_2, колишньої дружини спадкодавця, яка визнала позов, на час смерті ОСОБА_3 шлюб між сторонами було припинено, тому в силу положень ст. 1261 Цивільного кодексу України відповідач не відноситься до кола спадкоємців першої черги за законом.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд визнає за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію", ст.7 Закону СРСР „Про власність в СРСР" ( в редакції чинній з 1 липня 1990 року), ст.ст.15, 16 Закону України „Про власність", ст.ст. 1217, 1218, 1268, 1276, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я