АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1461/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 6 травня 2016 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_6, дочірнього підприємства «Агрофірма «Іскра», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року СТОВ «Прогрес» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 та ДП «Агрофірма «Іскра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 квітня 2009 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір оренди, належних йому на праві приватної власності двох земельних ділянок загальною площею 2,5452 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Згідно п. 8 договору оренди землі він укладений строком до 31 грудня 2014 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Маючи намір продовжувати використання належних відповідачу земельних ділянок, СТОВ «Прогрес» відповідно до п. 8 договору направило відповідачу лист-повідомлення про поновлення договору оренди та підписані зі свого боку проекти документів, проте відповідач проігнорував цей лист, відповіді на нього не надав та не повернув підписані зі свого боку проекти документів.

Оскільки протягом січня 2015 року відповідач не надіслав листа-повідомлення про заперечення щодо поновлення договору оренди, то даний договір від 23 квітня 2009 року є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Проте, 18 лютого 2015 року ОСОБА_6 уклав договори оренди спірних земельних ділянок з ДП «Агрофірма «Іскра», яке в свою чергу 17 квітня 2015 року уклало з СТОВ «Пальміра» договори суборенди цих земельних ділянок.

Вважає, що спірні договори оренди від 18 лютого 2015 року, укладені між відповідачем та ДП. «Агрофірма «Іскра», порушують його переважне право перед іншими особами на укладення з ними таких договорів.

З врахуванням вказаних обставин та посилаючись на ст.ст. 16, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215, 764, 777 ЦК України, позивач просив визнати недійсними договори оренди землі від 18 лютого 2015 року, укладені ДП «Агрофірма «Іскра» з ОСОБА_6, на земельні ділянки (кадастрові номери :04:001:0044 і :04:001:0052) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в адміністративних межах Скориківської сільської ради Золотоніського району ; визнати недійсним договори суборенди вказаних земельних ділянок, укладені між ДП «Агрофірма «Іскра» та СТОВ «Пальміра» від 17 квітня 2015 року..

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 6 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі СТОВ «Прогрес», посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм процесуального і матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника СТОВ «Прогрес», який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_6 який заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належать дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею відповідно 1,9613 га та 0,5839 га, розташовані в адміністративних межах Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

23 квітня 2009 року ОСОБА_6 уклав з СТОВ «Прогрес» договір оренди вказаних земельних ділянок строком до 31 грудня 2014 року.

Після закінчення строку дії вказаного договору оренди землі ОСОБА_6 відмовився продовжити його з попереднім землекористувачем і 18 лютого 2015 року уклав договори оренди належних йому земельних ділянок з ДП «Агрофірма «Іскра».

Звернувшись до суду з позовом про визнання недійсними укладених ОСОБА_6 договорів оренди землі з ДП «Агрофірма «Іскра», СТОВ «Прогрес» посилалося на те, що укладенням цих договорів порушено його переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, передбачене ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків.

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновленні договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Заявивши про порушення свого переважного права орендаря, позивач СТОВ «Прогрес» не надав суду доказів направлення ним орендодавцю ОСОБА_6 листа-повідомлення про свій намір реалізувати це право та отримання останнім такого повідомлення.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що орендодавець ОСОБА_6 після закінчення строку дії попереднього договору оренди землі своєї згоди на поновлення цього договору не давав, заперечував проти поновлення договору і 18 лютого 2015 року уклав договори оренди з новим орендарем на більш вигідних для себе умовах, оскільки орендна плата за попереднім договором, укладеним з СТОВ «Прогрес», складала 3% від вартості землі згідно її нормативно-грошової оцінки, а за договорами, укладеними з ДП «Агрофірма «Іскра», - 5% від нормативно-грошової оцінки землі.

За таких обставин порушення переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк не вбачається.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваних договорів оренди землі, передбачених ст.ст.215, 203 ЦК України, на положення яких посилався позивач як на правову підставу своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 6 травня 2016 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_6, дочірнього підприємства «Агрофірма «Іскра», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними залишити без змін..

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :