н/п 2-з/490/13/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Мамаєва О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

З позовною заявою, позивачем було надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Пежо 308, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований в вересні 2014 року на ім'я ОСОБА_2 та належить їй на праві приватної власності. В обґрунтування вимог заяви позивач зазначав, що на сьогоднішній день відповідач ухиляється розподілити майно в добровільному порядку та існує ризик, що відповідач вказаний автомобіль зніме з реєстраційного обліку, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 та ч.3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано суду доказів, що відповідач дійсно є власником автомобіля Пежо 308, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя О.В.Мамаєва