Справа № 127/7400/15-ц Провадження № 22-ц/772/2834/2016Головуючий в суді першої інстанції Федчишен С. А.
Категорія Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді: Шемети Т.М.,

суддів: Зайцева А.Ю., Панасюка О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Топольської В. О.,

ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

стягувача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Апеляційного суду Вінницької області справу за матеріалами подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Касяновського М.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2016 року,

в с т а н о в и л а :

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Касяновський М.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника -фізичної особи ОСОБА_2, оскільки на виконанні у Центрального відділі ДВС м. Вінниця перебуває виконавчий лист, згідно рішення Барського районного суду Вінницької області від 25.11.2015 року по справі за № 127/7400/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 236922, 96 грн. Боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1, майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє. Боржник погашення суми за рішенням суду, яка складає 236922, 96 грн. не здійснює, що послужило підставою для звернення державного виконавця з даним поданням до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2016 року подання задоволено: тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою - АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа, у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволені подання державного виконавця відмовити. Апеляційну скаргу мотивує тим, що в поданні державного виконавця відсутні докази того, що він будь-яким способом ухиляється від виконання рішення суду, а тому підстави для обмеження його у праві виїзду закордон відсутні, а таке обмеження є порушенням його конституційних прав як громадянина України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав. Стягувач ОСОБА_4 вважає ухвалу суду вірною та просить відхилити подану апеляційну скаргу. Представник Центрального відділу ДВС м. Вінниця в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлений належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступне:

-на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м. Вінниця перебуває виконавче провадження № 50934068, відкрите на підставі виконавчого листа виданого Барським районним судом по справі №127/7400/15-ц від 14.12.2015 року, щодо примусового виконання рішення Барського районного суду Вінницької області від 25.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 236922,96 гривень (а. с. 10);

-матеріали по виконавчому листу надійшли у Центральний відділ ДВС м. Вінниця із ВДВС Барського районного управління юстиції у Вінницькій області на підставі того, що боржник проживає за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 9)

-25.04.2016 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця М.С. Касяновським винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника.

ОСОБА_2 відомо про відкрите виконавче провадження, проте рішення суду він не виконує, борг за рішенням суду не сплачує.

Майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 6), відповідями з Державної податкової служби України, Пенсійного Фонду України (а. с. 11-14) та актами державного виконавця (а. с. 15 - 16).

Суд першої інстанції, врахувавши встановлені обставини та факти, дійшов до висновку про те, що боржник ОСОБА_2 навмисно та свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, що в свою чергу є підставою для задоволення подання про застосування до нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Крім того, ОСОБА_2 спростовуючи висновки суду щодо безпідставного тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань не надав будь-яких доказів щодо вчинення ним дій на погашення суми, що підлягає стягненню з нього за виконавчим документом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, право на вільне пересування, в тому числі право вільно покидати свою країну, не є абсолютним та може бути обмежене у випадках, передбачених законом.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. N 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон N 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез'явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів, тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов'язку сплатити кошти).

В розглядуваній справі зобов'язання, покладене на боржника ОСОБА_2 судом, не виконане навіть в частині, боржник є молодою, працездатною особою, а його небажання працювати та отримати дохід для спрямування цього доходу на сплату присуджених сум слід розцінювати саме як ухилення від виконання зобов'язання, тому висновок суду першої інстанції про задоволення подання державного виконавця вірний, постановлений за результатами об'єктивно встановлених фактичних обставин, викладене в апеляційній скарзі не спростовує висновку суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча: підпис Т.М. Шемета

Судді: підпис А.Ю. Зайцев

підпис О.С. Панасюк

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета