Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/1099/15 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/2324/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.

суддів: Воробйової І.А.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року про роз'єднання позовних вимог

на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року про передачу справи до іншого суду за підсудністю

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аракс-2000», треті особи - ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобов'язання виконаним, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк Київська Русь», ТОВ «Аракс-2000», треті особи - ОСОБА_6, ТОВ Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобов'язання виконаним, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 роз'єднано у самостійні провадження: за позовом до ПАТ «Банк Київська Русь», треті особи - ОСОБА_6, ТОВ Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобов'язання виконаним; за позовом до ТОВ «Аракс-2000» про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року цивільну справу за позовом до ПАТ «Банк Київська Русь», треті особи - ОСОБА_6, ТОВ Конструкторсько-Виробниче Підприємство «Струм», про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, визнання права на вчинення договору, визнання грошового зобов'язання виконаним передано на розгляд Деснянському районному суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм процесуального права, просить ухвали суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, перевіривши законність обґрунтованість ухвал суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при постановлянні ухвали про роз'єднання позовних вимог послався на ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

При постановлянні вказаної ухвали суд першої інстанції діяв не у відповідності до вимог ст.210 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням:висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Одночасно судом першої інстанції не враховані роз'яснення п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Верховним судом вказано: судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК), а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК). Роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв'язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз'єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз'єднання позовів і копія пред'явленого позову.

З оскарженої ухвали не вбачається, з яких підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що сумісний розгляд позовних вимог ОСОБА_3 ускладнює вирішення справи. Даний висновок не вмотивований та необґрунтований. Таким чином, судом першої інстанції порушено порядок вирішення даного процесуального питання.

Встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції про роз'єднання позовних вимог.

Відповідно, ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду за підсудністю, яка є наслідком ухвали про роз'єднання позовних вимог, яка підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд, також підлягає скасуванню, оскільки в разі виявлення підстав спільного розгляду усіх заявлених ОСОБА_3 позовних вимог за поданою нею позовною заявою, відсутні підстави для застосування п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України та передачі справи до іншого суду за підсудністю.

У наведеній частині доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Керуючись ст. ст. 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року про роз'єднання позовних вимог, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року про передачу справи за підсудністю скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: