Номер провадження: 22-ц/785/4194/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Страхова компанія «Гута-Україна», третя особа авіакомпанія «Південні авіалінії» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про визнання відмови у відшкодуванні страхової компенсаційної виплати за шкоду, завдану здоровю внаслідок авіакатастрофи, неправомірною та стягнення коштів,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-6), в якому просив: визнати неправомірною відмову ПАТ «Страхова компанія «Гута-України» від виконання умов договору № 11-107-04-01/13 обовязкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу від 29 грудня 2012 року, укладеного ПАТ «Страхова компанія «Гута-України» та Авіакомпанією «Південні авіалінії» у вигляді ТОВ, щодо не виплати ОСОБА_3 компенсаційної страхової виплати за тілесне ушкодження пасажира в розмірі 1 980 401,83 грн., встановленої рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Гута-України» на користь ОСОБА_4 компенсаційну страхову виплату за тілесне ушкодження пасажира в розмірі 1 980 401,83 грн., встановлену рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що 13 лютого 2013 року, користуючись послугами пасажирських авіаперевезень Авіакомпанії «Південні авіалінії» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії»), здійснював переліт літаком АН-24РВ UR-WRA, чартерний рейс OTL № 8971 за маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса. Приблизно о 18 год. 09 хв., того ж дня, в міжнародному аеропорту ім. Прокофєва м. Донецьк під час заходу на посадку повітряне судно зазнало катастрофи та було повністю зруйноване.

Відповідальність ТОВ «Авіакомпанії «Південні авіалінії», як експлуатанта повітряного судна АН-24РВ UR-WRA застрахована у ПрАТ «СК «Гута-Україна» відповідно до умов договору обовязкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами від 19 грудня 2012 року № 11-107-04-01/13, який був чинним на момент авіакатастрофи. З огляду на зазначене відповідач повинен був сплатити позивачу страхову компенсаційну виплату в сумі 1 980 401,83 грн., що встановлена рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року.

Однак, ПрАТ «СК «Гута-Україна» відмовляється від сплати вказаної страхової виплати так як вважає авіакатастрофу, що сталася, не страховим випадком.

Із огляду на це, позивач просив визнати таку відмову неправомірною, а також стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Як зазначено в рішенні суду, у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, посилаючись на вище наведені обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просила відмовити в задоволені позову. Представник третьої особи ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії», в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірною відмову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гута Україна» від виконання умов Договору № 11-107-04-01/13 обовязкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу від 29 грудня 2012 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» та Авіакомпанією «Південні авіалінії» у вигляді ТОВ, щодо невиплати ОСОБА_3 компенсаційної страхової виплати за тілесне ушкодження пасажира у розмірі 1 980 401,83 грн. (один мільйон девятсот вісімдесят тисяч чотириста одну), встановленої рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гута Україна» () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) - компенсаційну страхову виплату за тілесне ушкодження пасажира, встановлену рішеням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року, у розмірі 1 980 401,83 грн. (один мільйон девятсот вісімдесят тисяч чотириста одну). Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гута Україна» () на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «СК «Гута-Україна»подало апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року, в якій просить рішення суду від 18.03.2016 року скасувати, прийняти нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Гута-Україна» відмовити повністю, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду таким, що не відповідає передбаченим ст. 213 ЦПК України вимогам законності та обгрунтованості.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Від арбітражного керуючого Авіакомпанії «Південні авіалінії» надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, з оскаржуваним рішенням суду згодний.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 13 лютого 2013 року позивач, користуючись послугами пасажирських авіаперевезень ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії», здійснював переліт літаком АН-24РВ UR-WRA, чартерний рейс OTL № 8971 за маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса. Приблизно о 18 год. 09 хв., того ж дня, в міжнародному аеропорту ім. Прокофєва, м. Донецьк під час заходу на посадку повітряне судно зазнало катастрофи та було повністю зруйноване.

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок зазначеної авіакатастрофи позивач отримав тілесні ушкодження.

Зазначені обставини також підтверджуються рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року, яким встановлено, що згідно висновку судово-медичної експерта № 785 Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи, при зверненні за медичною допомогою у нього були виявлені наступні тілесні ушкодження: «посттравматическая обширная гематома верхней трети левой голени», яка виникла від дії тупих предметів, або при вдарі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону літака, що магло мати місце при аварії літака, можливо в строк та при обставинах викладених у фабулі цієї постанови та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя та потребує для свого лікування строк понад 6, але не більше 21 день.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 117 Повітряного кодексу України, в Україні здійснюється обовязкове авіаційне страхування цивільної авіації. Обовязкове авіаційне страхування цивільної авіації здійснюється страховиками-резидентами, які отримали в установленому порядку ліцензію на здійснення обовязкового авіаційного страхування цивільної авіації. Порядок і правила здійснення обовязкового авіаційного страхування цивільної авіації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», авіаційне страхування цивільної авіації є одним із видів обовязкового страхування в Україні, а також у відповідності до ч. 3 ст. 118 Повітряного кодексу України авіаперевізник зобовязаний страхувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, вантажу і пошті.

Крім того, статтею 50 Монреальської конвенції (Україна прийняла Закон «Про приєднання України до Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень» від 17.12.2008 № 685-VI, датою набрання чинності Конвенції для України визначене 06.05.2009 згідно ноти ІКАО від 10.03.09 та статті 53 параграфу 7 Конвенції) встановлену вимогу про обов`язкове страхування, відповідно до якої авіаперевізники повинні представляти докази наявності договорів страхування, що гарантують отримання компенсації, без необхідності тривалого судового процесу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України, авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів.

Тобто, основною метою даного виду обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності авіаперевізника є забезпечення відшкодування пасажиру або його спадкоємцю, передбачену законодавством компенсацію за загибель або тілесне ушкодження пасажира згідно договору страхування.

Частиною 1 гл. 4 розділу XХVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом інфраструктури України № 735 від 30.11.2012, передбачено розмір компенсації у випадку загибелі або тілесного ушкодження пасажирів сумою в 113 100 СПЗ для кожного пасажира, якщо подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира.

Відповідальність ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії», як експлуатанта повітряного судна АН-24РВ UR-WRA застрахована відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» відповідно до умов договору обов`язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012, який був чинним на момент авіакатастрофи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договором № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012 страхова сума юридичної відповідальності повітряного перевізника перед пасажирами за шкоду життю, здоровю, втрату чи пошкодження багажу пасажира, визначена в межах 190 280,00 доларів США перед одним пасажиром.

Пунктом 3.1 Договору страхування встановлено, що предметом страхування визначені майнові інтереси застрахованих осіб, які виникають внаслідок зобовязань відшкодувати шкоду в порядку, встановленому законодавством, третім особам та пасажирам (їх спадкоємцям), повязану з експлуатацією повітряного судна.

Згідно із ст. 5 секції II Договору страхування відповідальність перед пасажиром вважається застрахованою за наявності у пасажира авіаквитка з моменту його реєстрації та внесення до поіменного списку перевізника до моменту, коли він (пасажир) залишив перон аеропорту під наглядом уповноваженої особи повітряного перевізника.

Згідно п. 1 Секції ІІ Договору страхування при настанні страхових випадків, страховик відшкодовує за застраховану особу (страхувальника) усі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоровю пасажирів застрахованого повітряного судна.

Разом з тим, пунктом 3.3 статті 3 вищезазначеного договору страхування, передбачено що страхова сума юридичної відповідальності повітряного перевізника за випадкову шкоду життю і здоровю (включаючи смерть) пасажира не перевищує 190 280,00 доларів США.

Відповідно до умов Договору страхування № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року, для того, щоб у Страховика (відповідача по справі) була підстава для виплати Страхувальнику (третя особа по справі) відповідних грошових коштів Страхувальник має надати рішення суду, що набрало чинності, про обовязок сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди (аркуш договору 8, п. п. 2.1, п. 2, Секції II договору).

З огладяну на вищезазначене, Договором страхування визначено чіткий порядок взаємодії Перевізника та страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування позивачу, за яким, останній повинен був отримати рішення суду про стягнення таких коштів з авіакомпанії.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 4 лютого 2015 року на користь позивача з ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» стягнуто 1 980 401,83 грн. страхової компенсаційної виплати.

Після отримання рішення позивач намагався звернутися до авіаперевізника з вимогою надати рішення суду та усі необхідні документи в страхову компанію з метою виплати йому грошових коштів.

Дізнавшись, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 13 лютого 2015 року по справі № 916/2691/14 Авіакомпанія «Південні авіалінії» у вигляді ТОВ визнана банкрутом відносно неї відкрито ліквідаційну процедуру, повноваження органів управління припинені.

В звязку із тим, що відповідальність авіаперевізника застрахована відповідачем він напряму звернувся до останнього з проханням виплатити страхову компенсаційну виплату встановлену рішенням суду.

Лист з таким проханням був отриманий відповідачем 21 квітня 2015 року, однак відповідач залишив таке прохання без задоволення.

Окрім того, в матеріалах справи міститься Повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування за Договором страхування № 01-06/214 від 16.10.2014 року направлене ПрАТ «СК «Гута-Україна» на адресу ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» (а. с. 30).

З тексту вказаного повідомлення та з пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач не вважає авіакатастрофу, яка сталася 13 лютого 2013 року страховим випадком, посилаючись на наявні порушення умов договору страхування з боку ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії», які були встановлені Остаточним звітом за результатами розслідування катастрофи.

Однак, суд першої інстанції не прийняв таке обгрунтування відмови від сплати страхової компенсаційної виплати та вважав її прийнятою з порушенням норм діючого законодавства з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 Повітряного кодексу України, будь-яке адміністративне, службове, прокурорське, судове розслідування, спрямоване на встановлення вини або відповідальності, повинне проводитися окремо від технічного розслідування авіаційних подій, серйозних інцидентів, інцидентів, надзвичайних подій та пошкоджень повітряних суден на землі.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 119 Повітряного кодексу України, звіт та матеріали технічного розслідування не можуть використовуватися адміністративними, службовими, прокурорськими, судовими органами, страховиками для встановлення вини або відповідальності.

Згідно п. 6 «Порядку і правил проведення обовязкового авіаційного страхування цивільної авіації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1535 від 12.10.2012 передбачено, що термін розслідування страховиком страхового випадку не повинен перевищувати 30 діб після отримання заяви страхувальника про страхове відшкодування (страхову виплату). Якщо обставини розслідування потребують надання додаткової інформації державними органами та іншими підприємствами, установами, організаціями, страховик може продовжити термін розслідування ще на 60 діб. Термін обґрунтованого письмового повідомлення про відмову в страховому відшкодуванні (страховій виплаті) 15 діб після закінчення розслідування страхового випадку.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що рішення про відмову від виплати приймалося виключно на підставі Остаточного звіту за результатами розслідування катастрофи та будь-яких самостійних розслідувать з боку ПрАТ «СК «Гута-Україна» не проводилось.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно пп. а п. 2 Секції II договору Страхувальник визнає страховим випадком виникнення у Застрахованої особи (за рішенням суду, господарського суду, що набрало чинності або відповідно до іншої процедури врегулювання позову, на яку дав письмову згоду Страхувальник) зобовязання сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди (включаючи судові витрати, які Застраховані особи повинні будуть сплатити за рішенням суду) у відношенні випадкової шкоди життю і здоровю (включаючи смерть), які зазнали пасажири.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що відмова ПрАТ «СК «Гута-Україна» від виплати страхової компенсаційної виплати позивачу, яка встановлена рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року, є неправомірною, оскільки зі змісту самого Договору страхування вбачається, що страховий випадок це виникнення у ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» обовязку сплатити позивачу на підставі рішення суду усі суми, які є законною компенсацією шкоди у відношенні випадкової шкоди здоровю, які зазнав позивач як пасажир.

При цьому, твердження представника відповідача, що позивач не зазнав збитків на суму 1 98 0401,83 грн. Суд першої інстанції вважав не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

До правовідносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства ч. 2 ст. 999 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про страхування» для здійснення обовязкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обовязкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків.

Відповідальність авіаперевізника за шкоду заподіяну пасажирам, багажу визначають «Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом інфраструктури України № 735 від 30.11.2012, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 за № 2219/22531.

Саме спеціальним законодавством, а саме Конвенцією для уніфікації деяких правил перевезень (Монреальською конвенцією), п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України та Главою 4 Розділ XХVII «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу» передбачено, що: «Перевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 113 100 СПЗ для кожного пасажира».

Сама ж відповідальність авіаперевізника обовязково страхується ч. 1 ст. 117, ч. 3 ст. 118 Повітряного кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги позицію законодавця, який назвав Главу 4 Розділу XХVII «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу», яка встановлює розмір саме «Компенсація у випадку загибелі або тілесного ушкодження пасажирів», та умови самого договору страхування, в п. 1 Секції ІІ якого передбачено, що при настанні страхових випадків, страховик відшкодовує за застраховану особу (страхувальника) усі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоровю пасажирів застрахованого повітряного судна.

Крім того, з п. 14 Порядку і правил проведення обовязкового авіаційного страхування цивільної авіації, чітко вбачається, що законодавець під збитками розуміє не прямі збитки, а, в тому числі, усі рішення суду, за якими з авіаперевізника стягнуті грошові кошти на користь пасажирів або спадкоємців.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума грошова сума в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести страхову виплату при настанні страхового випадку.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, задовольнив позов ОСОБА_3 та стягнув з відповідача на користь держави судовий збір.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши позов ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.02.2013 року позивач, користуючись послугами пасажирських авіаперевезень ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії», здійснював переліт літаком АН-24РВ UR-WRA, чартерний рейс OTL № 8971 за маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса та при посадці в аеропорту м. Донецька, позивач потрапив в авіакатастрофу, отримавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, як такі, що вимагають для свого лікування строк понад 6, але не більше 21 дня.

Зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року по справі за позовом позивача до Авіакомпанії «Південні авіалінії» за участю третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» про відшкодування шкоди (а. с. 15-22 т. 1), та не підлягають доведенню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Вказаним рішенням апеляційного суду також визначено розмір компенсаційної страхової виплати за тілесне ушкодження пасажира, що становить 170 035,36 дол. США або 1 980 401,83 грн., яку стягнуто на користь позивача з Авіакомпанії «Південні авіалінії»

Дане рішення апеляційного суду не оскаржувалося та на даний час є чинним, що підтвердили в судовому засіданні представники сторін і, зокрема представник відповідача.

Відповідальність ТОВ Авіакомпанії «Південні авіалінії», як експлуатанта повітряного судна АН-24РВ UR-WRA застрахована відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» відповідно до договору обов`язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012, який був чинним на момент авіакатастрофи (а. с. 7-14 т. 1).

Згідно з умовами вказаного договору підставою для виплати страховиком відповідних грошових коштів є, зокрема рішення суду, що набрало законної сили, про обовязок сплатити всі суми, які є законною компенсацією шкоди ( п. п. 2.1, п. 2, Секції II договору).

Враховуючи, що постановою Господарського суду Одеської області від 13.02.2015 року по справі № 916/2691/14 Авіакомпанія «Південні авіалінії» у вигляді ТОВ визнана банкрутом та відносно неї відкрито ліквідаційну процедуру, повноваження органів управління припинені (а. с. 23-27 т. 1), позивач напряму звернувся до відповідача з проханням виплатити страхову компенсаційну виплату, встановлену рішенням суду, однак страхову компенсаційну виплату відповідачем позивачеві не було виплачено, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Крім того, в матеріалах справи наявне Повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування за договором страхування № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012 року, направлене ПрАТ «СК «Гута-Україна» на адресу ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії» (а. с. 30).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідача на користь держави судові витрати.

Доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду першої інстанції, так як обставини, на які вказує апелянт в апеляційній скарзі, уже встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року по справі за позовом позивача до Авіакомпанії «Південні авіалінії» за участю третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» про відшкодування шкоди (а. с. 15-22 т. 1), яке набрало законної сили, що підтвердили в судовому засіданні представники сторін, а тому не підлягають доведенню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія, вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» необхідно відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_5

ОСОБА_2