Провадження № 2/201/849/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Батманової В.В., при секретарі Гоц Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий районний відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду в обґрунтування якого зазначила, що їй належить 37/100 частини домоволодіння по вул. Мандриківській 230а у м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 1980 року. На прохання своєї подруги відповідача ОСОБА_2 позивач зареєструвала останню за своїм місцем проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з моменту реєстрації у вказаному домоволодінні не мешкає, комунальні послуги не сплачує, тому позивач просив винести рішення про зняття з реєстраційного обліку відповідача.

Позивач в судове засідання не зявився, надала суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, та просила позов задовольнити та справу розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що позивачу належить 37/100 частини домоволодіння по вул. Мандриківській 230а у м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 1980 року (а.с.7)

Відповідач не мешкає у вказаному домоволодінні з 25.09.2011, що підтверджується копією акту (а.с. 16)

Своїми діями відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні належним позивачу майном, оскільки позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за двох осіб. Також, реєстрація відповідача в домоволодінні по вул. Мандриківській 230а у м. Дніпропетровську порушує права позивача як власника домоволодіння.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно вимог ст.319 ЦК України здійснення права власності, а саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно з ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Таким чином судом встановлено, що відповідач перебуває зареєстрованим за адресою позивача фактично не мешкаючи за місцем реєстрації, що порушує право власника, тобто позивача, вказане право підлягає захисту шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська 230а

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати повязані з оплатою державного мита в сумі 487,20 грн. .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Батманова