Справа № 484/1824/16-ц
Провадження № 2/484/1617/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі :

судді-Сотської С.О.

секретаря судового засідання - Бикової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Первомайської міської Ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачка яка є матір'ю їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, а саме: часто не ночує дома, а коли приходить не звертає уваги на дітей, а останні три місяці взагалі не цікавиться дітьми; виплати, які одержує на них витрачає на свої потреби; постійно кричить на дітей; коли приходить додому в нетверезому стані затіває сварки, в зв'язку з чим він вимушений викликати міліцію.

Вважає, що дана поведінка відповідачки травмує дітей і шкодить їх інтересам. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалась на те, що від виконання своїх батьківських обов"язків вона не ухиляється, її вини у недостатній участі у вихованні дітей немає, оскільки колишній чоловік створює штучні перешкоди у спілкуванні з дітьми. Спиртними напоями не зловживає, працює, гроші витрачає на придбання продуктів харчування та одягу для дітей. У вільний від роботи час доглядає за дітьми. Коли вона на роботі, то за дітьми доглядає позивач. Були випадки, коли позивач не пускав її до будинку і вона була змушена деяких час жити в сараї.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного.

Так, Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов"язки щодо совїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У частині 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

З позовної заяви вбачається, що позивач, як на підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав посилався на положення ст. 164 СК України (ухиленяння мати від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей).

При цьому ухилення від виконання батьківських обов"язків передбачає систематичне невиконання обов"язку турбуватись про дітей, в чому б воно не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

П. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто право на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідененості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставини справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

П. 16 зазначеної постанови перелічені випадки ухилення батьків від виконання своїх обов"язків; відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виконання батьківських обов"язків лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Савін проти України", яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, підкреслив, що при вирішенні питання про відібрання дітей від батьків необхідно чітко встановити чим зумовлено незадовільність виховання дітей; чи є такі дії єдиним безальтернативним вирішенням цієї проблеми та чи є достатньо виправданим таке серйозне втручання в сімейне життя.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.04.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 21.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного упраліня юстиції Миколаївської області, актовий запис №64.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого 14.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №24, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 22.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №625, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 18.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №33.

Із довідки виданої квартальним комітетом №22 м. Первомайська Миколаївської області 13.04.2016 року вбачається, що діти проживають разом із батьком та знаходяться на його утриманні.

Із листа комунального закладу Первомайського міського центру первинної медико - санітарної допомоги №343 від 17.03.2015 року встановлено, що по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та співмешканцем ОСОБА_1, який стоїть на обліку у психіатра та має групу інвалідності по психічному захворюванню.

Лікарем та медичною сестрою ведеться щотижневий патронаж за адресою проживання даної сім'ї за результатами якого встановлено, що відносини в сім'ї незадовільні. Батьки сваряться, застосовуючи нецензурну лексику. Матеріально - побутові умови не відповідають розвитку дітей. Діти нагодовані, але одяг брудний. 12.03.2015 року мати була в стані алкогольного сп'яніння.

Ці обставини сторони не оспорювали.

Із пояснень представника органу опіки та піклування в суді встановлено, що між батьком і матір'ю малолітніх дітей склалися неприязні стосунки. ОСОБА_2 після розлучення залишилася проживати в будинку колишнього чоловіка, так як іншого житла не має. Позивач часто не впускає відповідачку в дім і остання ночує в сараї, позбавляє можливості спілкуватися з дітьми, в зв'язку з чим ОСОБА_2 неодноразово зверталась в службу по справах дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 13.06.2016 року за №3201/03.1-26 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що дана родина перебуває під соціальним супроводом Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а малолітні діти на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах. За результатом перевірки даними органами встановлено, що на даний момент мати дітей неофіційно працює. Догляд за дітьми здійснює ОСОБА_1, який є пенсіонером. На зароблені кошти та виплати державної соціальної допомоги, мати утримує малолітніх дітей, а саме купує їм одяг, продукти, іграшки, ліки. Позбавлення батьківських прав на їх думку не є доцільним.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтвердила, що в сім'ї склались важкі стосунки між бувшими членами родини, які негативно впливають на психологічний стан дітей. Відповідачка вимушена проживати разом із позивачем, так як власного житла не має. Останній чинить психологічний тиск на відповідачку, постійно залякує позбавленням її батьківських прав на дітей. Створює такі умови, щоб не допустити до дітей, не пускає до будинку, чим позбавляє можливості виконувати батьківські обов'язки відповідача. Тому у міру своїх можливостей вона виконує материнські обов'язки. Зараз вирішується питання про надання відповідачці з дітьми окремого житла. Про те, що відповідачка зловживає спиртними напоями повідомляє лише позивач, інші служби про це не повідомляли.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конкретних фактів неналежного виховання дітей з боку відповідачки, щодо свідомого ухилення від виконання батьківських обов'язків позивачем суду не надано.

Факти зловживання відповідачкою алкогольними напоями крім пояснень позивача нічим не підтверджено.

З пояснень відповідачки та і самого позивача встановлено, що ці факти мали місце задовго до розлучення, в зв'язку з чим вона пройшла курс лікування.

Допитана судом свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що їжу дітям остання не готує, проявляє агресію до дітей.

Суд критично оцінює ці пояснення, так як свідок є заінтересованою особою, поскільки є донькою позивача від першого шлюбу.

Викладене дає підстави суду погодитися з із висновком органу опіки і піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем достатніх підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки.

Виходячи з того, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини та бажання відповідачки змінити свою поведінку по відношенню до дітей, налагодити стосунки з ними, вважає можливим відмовити в задоволенні позову та попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитей.

На думку суду таке рішення надасть можливість відповідачці усунути негативні наслідки у взаємовідносинах із дітьми.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Попередити ОСОБА_2, що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: