Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В. та Костіні Р.О., розглянувши у відритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Універсального Ново-Олександрівської товарної біржі, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати права власності на квартиру АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 2007 року між ОСОБА_5 та ним був укладений договір купівлі продажу квартири від 07.07.2007 року. Універсальною Ново-Олександрівською товарною біржею була посвідчена біржева угода №3-12 від 10.10.2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідно до якої ОСОБА_2 придбала спірну квартиру. ОСОБА_5 володіла вказаною квартирою на підставі договору купівлі продажу від 17.11.2000 року. На теперішній час зявилися інші власники спірної квартири. У звязку з зазначеним, позивач вимушений звернутися до суду з вимогами про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що мешкає в спірній квартирі з початку 2006 року як співмешканець ОСОБА_5 В 2007 році він сплатив ОСОБА_5 за купівлю спірної квартири за договором купівлі продажу грошові кошти в присутності свідків, прізвища яких не зазначені в договорі. Крім того ОСОБА_5 написала розписку про отримання вказаних грошових коштів, яка залишилися в спірній квартирі коли його вигнали. Проте чи був він у нотаріуса він не памятає. Інших правовстановлюючих документів на вказану квартиру він не має. В квартирі АДРЕСА_1 мешкав по лютий 2016 року, оскільки ОСОБА_6 з кількома чоловіками зломали двері в зазначеній квартирі та виселили його з неї. В спірній квартирі ним був зроблений ремонт, він замінив там вікна, двері, завіз меблі. В поліцію та прокуратуру він звернувся по факту крадіжки майна, злому дверей, нанесення тілесних ушкоджень його матері. Просив позов задовольнити.

Педставник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що громадянка ОСОБА_8, яка була власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі біржового контракту, звернулася до неї за допомогою щодо продажу спірної квартири. Зазначена квартира була зачиненою. Звернувшись до слюсаря вона відкрила двері, в якій спав позивач. Вони попросили його піти та він пішов спокійно. Вони змінили замок. Вказала, що ремонт та реконструкцію в зазначеній квартирі зробила ОСОБА_8, яка мешкає в Криму з 2007 року. ОСОБА_8 вона знає з 2001 року. З Федоровською вона знайома більше двох років, оскільки була її адвокатом.

Третя особа ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу посвідченої нотаріально за 30000 гривень. Зазначену квартиру знайшов ОСОБА_3 В квартирі був зроблений ремонт.

В зазначеній квартирі він періодично мешкає. Слідів мешкання в квартирі будь-кого не має. Вказану квартиру придбав у ОСОБА_6 по довіреності, ОСОБА_8 особисто не бачив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_5 вона знає з 2005 року. Вона з її сином мешкали разом з 2006 року в спірній квартирі. ОСОБА_5 вживала спиртні напої, а вони її лікували. Вони з позивачем надали ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 17000 доларів США. На ремонт квартири надала гроші сестра . В 2014 році Федоровська її обманула. ОСОБА_6. сказала їй, що вона ніколи не знала Федоровську. Всі меблі в квартирі АДРЕСА_2 були придбані нею та позивачем. 14.02.2016 року вона чекаючи біля спірної квартири побачила Федоровську та ОСОБА_6., які прийшли до вказаної квартири та зняли витяжку та опалення. Сусіди говорять, що їм пропорнували купити техніку з спірної квартири. В той же день її в квартирі АДРЕСА_2 побив знайомий Федоровської та вигнав її з квартири, вона впала та вдарилася об підлогу, сусіди визвали їй швидку допомогу.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснили, що на Універсальній Ново-Олександрівській товарній біржі вони працювали брокерами близько 3-х місяців, саме з 26.06.2002 року. Особистих печаток у них не було, свої підписи вони неді не ставили. Все підписував та завіряв печаткою Александров. В їх обов'язки входило шукати людей для укладення правочинів. ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_8 та Федоровську вони не знають, ніколи не бачили, прізвища їм не знайомі. На біржевому контракті №3-12 Універсальної Ново-Олександрівскої товарної біржі від 10.10.2001 року стаять не їх підписи, печаток на свої імена вони ніколи не мали. Хто ці документи підробив їм не відомо. На 2001 рік вони на Універсальній Ново-Олександрівській товарній біржі не працювали.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно дост. 224 ЦК України(в редакції 1963 року) за договором купівлі -продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 128 ЦК України(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК України(в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Так, згідно біржового контракту №3-12 від 10.10.2001 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 у приватну власність житлову квартиру АДРЕСА_2 (а.с.6).

Згідно біржового контракту №3-12 від 10.10.2001 року купівлі - продажу квартири, укладеного та зареєстрованого Універсальною Ново-Олександрівською товарною біржею ,між ОСОБА_10, який діяв на підставі договору доручення від імені ОСОБА_5 , та ОСОБА_12 яка діяла на підставі договору доручення від імені ОСОБА_2, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_3 (а.с.6).

В той же час, позивачем суду надано договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 від 07.07.2007 року, укладеного в простій письмовій формі, згідно якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 придбав зазначену квартиру за ціною 17000 доларів США, які продавець отримала до підписання вказаного договору. Згідно з п. 5.3.3 зазначеного договору він підлягає нотаріальному посвідченню, але даний договір нотаріально посвідчено не було, що підтверджує позивач.

Частиною 1 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 4 статті 203 ЦК України, що закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачає, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно дост. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною 3 статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року „ Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Судом встановлено, що сторонами вимоги ст.ст. 334, 640 ЦК України недодержані, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація правочину не здійснена, та за наслідками ст.ст.210 та 640 ЦК України правочин не є вчиненим, а договір купівлі продажу не є укладеним і не створює прав та обовязків для сторін.

Згідно Договору купівлі продажу від 02.03.2016 року серія НАІ №174638 зареєстрованого в реєстрі за №293 та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №385820 власниками квартири АДРЕСА_5 з 02.03.2016 року є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Враховуючи ту обставину, що договір купівлі продажу укладений між позивачем та ОСОБА_5 було укладено в неналежній формі, підстав для виникнення та визнання права власності на спірне нерухоме майно суд не знаходить, вважаючи їх такими, що не грунтуються на законі, а тому такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.210, 640, 334, 203, 328 ЦК України, ст. ст. 153, 128, 224 ЦК України(в редакції 1963 року) керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57, 58, 59, 60, 64, 88, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Універсального Ново-Олександрівської товарної біржі, ОСОБА_14 про визнання права власності на квартиру відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом пяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко