Провадження № 4-с/487/86/16
У Х В А Л А

Іменем України

06.09.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Біцюка А.В., секретаря Єлишевої А.В., за участю: представника скаржника ОСОБА_1, представника ДВС ОСОБА_2, розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії Головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ щодо повернення виконавчого документа стягувану, винесену в межах виконавчого провадження №48519163.

В обґрунтування скарги зазначено, що 23.12.2014 року Заводським районним судом міста Миколаєва винесено рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за договором від 29.09.2008 року у розмірі 9171,14 гривень, з яких: сума основного боргу 7762,00 грн., нараховані відсотки 1066,70 грн., нарахована пеня 342,44 грн. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист по справі, який в подальшому надіслано до Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції для примусового виконання.

11.07.2016 року на адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» було отримано лист Головного державного виконавця Годун Г. М. разом з постановою від 23.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». ПАТ «Державний ощадний банк України» вважає дану постанову неправомірною, оскільки державним виконавцем не було вжито всіх належних заходів для встановлення місцеперебування боржника.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав обставини викладені в скарзі, просив про її задоволення. Вказав, що державним виконавцем не вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, крім того порушено вимоги п.7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» і боржника не оголошено в розшук.

Представник Заводського ВДВС ММУЮ головний державний виконавець Годун Г. М. проти задоволення скарги заперечував, зазначив, що оголошення боржника в розшук не є обовязковим для державного виконавця при виконанні рішення суду. Крім того вказав, що повернення виконавчого документу стягувачеві не позбавляє його права повторного звернення для предявлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів скарги вбачається, що 23.12.2014 року Заводським районним судом міста Миколаєва винесено рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за договором від 29.09.2008 року у розмірі 9171,14 гривень, з яких: сума основного боргу 7762,00 грн., нараховані відсотки 1066,70 грн., нарахована пеня 342,44 грн. На підставі вказаного рішення 03 лютого 2015 року було видано виконавчий лист по справі, який в подальшому надіслано до Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції для примусового виконання.

23.06.2016 року у ВП №48519163 державним виконавцем, з посиланням на п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа 2/487/331/2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за договором від 29.09.2008 року у розмірі 9171,14 гривень, з яких: сума основного боргу 7762,00 грн., нараховані відсотки 1066,70 грн., нарахована пеня 342,44 грн.

Згідно п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Отже, виходячи з аналізу зазначеної норми, повернення виконавчого документа стягувачу з зазначених в спірній постанові підстав можливо лише у разі вжиття державним виконавцем усіх необхідних заходів.

Так ч.1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачений обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому п. 10 ч.3. ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» визначене право державного виконавця на звернення до суду з поданням про розшук боржника.

Представником Заводського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні не заперечувався той факт, що боржник у розшук не оголошувався.

На підставі викладеного, суд вважає, що державним виконавцем не було вжито усіх необхідних заходів для виконання рішення суду та встановлення місцеперебування боржника, а тому постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірною та повинна бути скасована державним виконавцем.

Керуючись ст.ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірною постанову Заводського ВДВС ММУЮ від 23.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №48519163, винесену головним державним виконавцем Годун Г.М.

Зобов'язати державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ скасувати постанову від 23.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №48519163.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 5 днів з дня оголошення.

Суддя Біцюк А.В.