АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/965/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_8 за довіреністю ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору кредиту нікчемним та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 березня 2007 року ОСОБА_8 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підписом у заяві.

Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідач належним чином не виконав та станом на 31 липня 2015 року має заборгованість в сумі 12423 грн.23 коп., яка складається з: 3117 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом; 8237,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 567 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає.

На підставі вищевикладеного просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12423 грн. 23 коп. за кредитним договором № б/н від 21 березня 2007 року та 1218 грн. судового збору.

9 грудня 2015 року представник ОСОБА_8 за довіреністю ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору кредиту нікчемним та зобов'язання вчинити дії.

Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що договір кредиту від 21 березня 2007 був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 у формі приєднання ( ч. 1 ст. 634 ЦК України), хоча на момент укладення договору існувала типова форма кредитного договору, яка була розроблена банком.

Зазначила, що при укладенні цього договору кредиту недодержано ряд істотних умов, а саме: не було укладено графіку повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту у відповідності до умов кредитного договору, кредитором не було надано повної та детальної інформації про всі умови кредитування. Зокрема, у договорі та додатку відсутня наступна істотна інформація: строк дії даного договору не визначений; форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі, зобов'язаннями споживача відсутні; тип відсоткової ставки зазначений як «фіксований», однак це не відповідає іншим трьом зазначеним процентним ставкам; орієнтовна сукупна вартість кредиту відсутня; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які. споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію відсутня; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування позичальнику надавалось.

Таким чином, кредитор умисно ставить позичальника у невигідні умови виконання договору, не надає повної, вичерпної інформації щодо ймовірних майнових та немайнових втрат позичальника у майбутньому.

В розділі 4 у графі «Кредитний ліміт в сумі» вказана сума ліміту в розмірі «О» грн., і жодного підтверджуючого документу про прийняття кредитним комітетом рішення про видачу кредитних коштів або меморіально ордеру про зарахування, списання з рахунку позичальника коштів в розмірі 8 000 грн. позивачем не надано. Також відсутні будь-які данні про відкриття рахунку позичальнику - відповідачу. У своїй заяві ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що 21 березня 2007 року відповідачем за договом б/н отримано кредит у розмірі 8 000 гривень, однак, як вбачається з матеріалів справи заява від 21 березня

2007 року не містить жодних істотних умов, які є необхідні у подальшому за для визначення

обсягу зобов'язань і умов використання. Усі поля в розділу № 4 у Заяві, де повинна

міститись істотна інформація що заповнюється позичальником, пусті.

В Розділі 2 «Банківські послуги» визначено, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 7 819 грн.46 коп. на строк (18 місяців ) з 21 березня 2007 року по 21 вересня

2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на

місяць (то це 12 % у рік, а не 36 %) на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної

винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 93 грн. 83 коп. та одноразової

винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1303 грн. 24 коп. в обмін за

зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії

зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розссрочка)

Стандарт - «Умов».

Крім того, у позові не зазначено кінцевий строк дії «Договору».

На підставі вищевикладеного просила суд визнати нікчемним кредитний договір від 21 березня 2007 року, який складається із Заяви. Витлумачити двозначні умови Заяви від 21 березня 2007 року щодо процентної ставки в розмірі 1% річних - це 12 % річних що відрізняється від зазначених 36 % річних, кредитного ліміту в розмірі «0» та загальної суми кредиту в розмірі 7 819 грн. 46 коп., що відрізняється від зазначеної позивачем в розмірі 8 000 грн. Визнати вказані умови Заяви від 21 березня 2007 року - недійсними.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 березня 2007 року в сумі 12423 грн. 23 коп. та 1218 грн. судового збору, а всього 13 641 грн. 23 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви представника позивача ОСОБА_8 за довіреністю ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на незастосування закону, який суд зобов'язаний був застосувати, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та задоволення зустрічного позову представника ОСОБА_8 за довіреністю ОСОБА_7

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак рішення суду вказаним вимогам закону не відповідає в поному обсязі, тому не може залишатися без змін.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», районний суд виходив з того, що позивачем не було пропущено строк позовної давності та в звязку з порушення умов кредитного договору ОСОБА_8 має заборгованість перед банком 12 423 грн. 23 коп., яка і підлягають до стягненню із боржника. Разом з тим районним судом було відмовлено в задоволенні зустрічного позову представника ОСОБА_8 ОСОБА_7 з підстави відсутності підтвердження доводів позивача про нікчемність кредитного договору та вказано, що тлумачення умов договору

Проте, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком районного суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 21 березня 2007 року ОСОБА_8 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач свої зобов'язання по сплаті кредиту виконала неналежним чином та станом на 31 липня 2015 року має заборгованість в сумі 12 423 грн. 23 коп., яка складається з: 3117 грн.88 коп. - заборгованість за кредитом; 8237 грн. 58 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 567 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК Україи).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Так, з матеріалів справи вбачається, що договір кредиту між сторонами було укладено 21 березня 2007 року строком дії до 21 вересня 2008 року.

Дія пластикової картки миттєвого випуску зазначено на карті січень 2009 року, тобто до останнього дня січня 2009 року.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Дія картки закінчилась 31 січня 2009 року.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування в даному випадку строку позовної давності не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи.

З урахуванням вищевказаного, рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині задоволення первісних позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог з підстави пропуску строку позовної давності. Виходячи з викладеного, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_8 судового збору також підлягає скасуванню.

Стосовно відмови районного суду в задоволенні зустрічних позовних вимог представника ОСОБА_8 - ОСОБА_7, то колегія суддів погоджується з даним висновком суду та вважає, що твердження позивача про нікчемність кредитного договору з підстави порушення обовязкової письмової форми (укладення кредитного договору у формі договору приєднання) та не відповідність договору вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані ОСОБА_7 доводи в підтвердження вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду в цій частині апелянтом не наведено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 лютого 2016 року змінити, скасувавши його в частині задоволення первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та судових витрат відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 609 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :