Справа № 494/900/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

25.07.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 22.08.2016 року після усунення позивачами недоліків відкрито провадження по справі.

Позивачі у позовній заяві посилається на те, що 27.06.2009 року померла ОСОБА_3, яка являється їхньою матірю, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул.. Нова, 61, с. Новоселівка, Березівський р-н, Одеська обл.. Позивачі зазначили, що вищевказана частина будинку належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, який вона уклала з ОСОБА_4 від свого імені та від імені своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в Новоселівській сільській раді та в органах БТІ. Позивачі вказали, що після смерті матері вчасно звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на 1/3 частину житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Та вказаний документ викладений не на спеціальному бланку нотаріального документу. У звязку з вищевикладеним позивачі просять суд визнати за ними право власності на 1/6 вищезазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 27.06.2009 року. Також позивачі заявляють вимогу про визнання за ними права власності на 1/3 частину вищевказаного будинку, так як відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу є співвласниками житлового будинку за адресою: вул.. Нова, 61, с. Новоселівка, Березівський р-н, Одеська обл.. У вказаному договорі не зазначено, що співвласники набувають право власності на обєкт нерухомості в рівних частках, що позбавляє останніх зареєструвати своє право власності на частину будинку за правилами статті 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), яке виникло на підставі договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні 26.09.2016 року представник позивачів позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві (а.с.3-7) та уточненій позовній заяві (а.с.40).

Представник відповідача у судовому засідання 26.09.2016 року позов визнав у повному обсязі, заперечень проти позову не має. Надав пояснення, що дійсно у вказаному будинку проживала ОСОБА_3, разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вказані особи проживають з 2000 року. Вчасно сплачують комунальні платежі, у сільській раді та виконавчому комітеті не має заборгованості зі сплати будь-яких платежів позивачами. Будь-які особи до сільської ради з 2000 року не звертались до Новоселівської сільської ради щодо вказаного будинку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку представника відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…».

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №183338 від 02.07.2009 року померла ОСОБА_3 (а.с.15).

Відповідно до статті 1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом».

У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як встановлено судом, позивачі звернулись до нотаріуса щодо отримання спадщини, однак постановою нотаріуса відмовлено у праві на спадкування.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.07.2009 року зареєстровано спадкову справу ОСОБА_3 (а.с.20).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №187/2009, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 подали заяви до нотаріуса про отримання спадщини за законом (а.с.108-148).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.07.2000 року ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали житловий будинок за адресою: вул.. Нова, 61, с. Новоселівка, Березівський р-н, Одеська обл.(а.с.8), згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_5, у звязку з тим, що вказаний договір купівлі-продажу викладений не на спеціальному бланку нотаріального документу (а.с.21).

Згідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості будинку, було встановлено ринкову ціну на житловий будинок за адресою: вул.. Нова, 61, с. Новоселівка, Березівський р-н, Одеська обл.. (а.с.43-96).

Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявили згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання.

Відповідно до технічного паспорту від 14.09.2015 року - замовниками технічної інвентаризації житлового будинку за адресою: вул.. Нова, 61, с. Новоселівка, Березівський р-н, Одеська обл.. є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9-14).

Березівською нотаріальною конторою направлявся запит до КП «БТІ Одеської міської ради» з приводу надання інформації щодо права власності на вищевказаний житловий будинок (а.с.22). Згідно листа КП «БТІ» Одеської міської ради від 10.11.2015 року вказано, що згідно записів в реєстраційній книзі, право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_1О, та ОСОБА_2 (а.с.30).

Тобто, вказане дає підстави вважати суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користувались та проживали у вищевказаному будинку та фактично володіли ним, а тому позивачі мають право на успадкування даного житлового будинку.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивачів отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням їх права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття позивачами спадщини за законом після смерті матері у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивачів на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину кожному домоволодіння по вул.. Нова, 61, с. Новоселівка, Березівський р-н, Одеська обл.

Також задоволенню підлягає вимога позивачів про визнання за ними права власності на 1/3 частину вищевказаного будинку кожному за правилами статті 391 ЦК Укрраїни, так як відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу є співвласниками житлового будинку, виходячи з наступного:

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який ОСОБА_3 уклала від свого імені та від імені своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з продавцем ОСОБА_4, вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в Новоселівській сільській раді та в органах БТІ. Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Суд погоджується з доводами позивачів, що за ними повинно бути визнано право власності на 1/3 частку вказаного нерухомого майна кожному.

Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину домоволодіння за адресою: село Новоселівка Березівського району Одеської області по вул.. Нова, 61, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої 27.06.2009 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою: село Новоселівка Березівського району Одеської області по вул.. Нова, 61, за правилами статті 391 ЦК України.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину домоволодіння за адресою: село Новоселівка Березівського району Одеської області по вул.. Нова, 61, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої 27.06.2009 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою: село Новоселівка Березівського району Одеської області по вул.. Нова, 61, за правилами статті 391 ЦК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28.09.2016 року.

Суддя І.А. Римар