Справа № 226/783/16-ц
Провадження №2-о/226/72/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

секретаря Тіссен О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Димитров Донецької області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, на обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Макіївка Донецької області помер її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_1, виданим 20.11.2015року Червоногвардійським відділом записів актів цивільного стану міста Макіївки самопроголошеної ДНР на підставі лікарського свідоцтва №487 від 18.11.2015 року, виданого міським паталогоанатомічним бюро.

З метою належної державної реєстрації смерті чоловіка для подальшого оформлення своїх спадкових справ вона звернулася до ВДРАЦС Красноармійського району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, проте в видачі свідоцтва їй було відмовлено через те, що лікарське свідоцтво, яке є підставою для реєстрації смерті, видане закладом, який знаходиться на окупованій території і його діяльність не контролюється Міністерством охорони здоров'я України, як того вимагає чинне українське законодавство.

Вказуючи на це, заявник просить суд встановити факт смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка Донецької області в віці 64 років, з метою подальшої державної реєстрації його смерті та оформлення спадщини.

В судовому засіданні заявник підтримала вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явився, що не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши пояснення заявника, свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 11 травня 1979 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, який проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою про реєстраційний облік в паспорті громадянина України заявника, свідоцтвом про шлюб та карткою реєстрації (арк.спр.3, 8,9).

Після окупації Донбасу заявник, як внутрішньо переміщена особа, перебуває на обліку в УПСЗН м.Димитрова. Фактичним місцем її перебування значиться адреса: АДРЕСА_2 (арк.спр. 11). В УПСЗН м.Димитрова значився на обліку як внутрішньо переміщена особа і її чоловік ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в м.Макіівка.

На підтвердження його смерті заявником надані лікарське свідоцтво про смерть від 18.11.2015 року за № 487, видане Макіївським паталогоанатомічним бюро Донецької області, згідно якого причиною смерті ОСОБА_2 стала ішемічна хвороба серця, гострий трансмуральний інфаркт задньої стінки міокарду на фоні гіпертонічної хвороби, та свідоцтво про смерть НОМЕР_1, видане Червоногвардійським відділом записів актів цивільного стану м.Маківки самопроголошеної ДНР (арк. спр.6,7).

Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами).

Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Оскільки згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів м. Макіївки Донецької області тимчасово призупинено, заявник, як внутрішньо переміщена особа, згідно з п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Так як на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником подано документ, який відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.ст.256, 257-1 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості її реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події.

Як встановлено судом і вбачається з відповіді начальника Красноармійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 16.05.2016 р., куди заявник зверталася з приводу видачі свідоцтва про смерть чоловіка, в реєстрації смерті чоловіка їй було відмовлено в зв'язку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і роз'яснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку.

Факт смерті ОСОБА_2 знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях самого заявника, так і в показаннях допитаних судом свідків: ОСОБА_3 - сина померлого та ОСОБА_4, який був присутній при похованні ОСОБА_2

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видані органами і установами на тимчасово окупованій території України, на які в ході судового розгляду посилався заявник, суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, виходячи з ключових інтересів заявника, як виняток, з метою повного і всебічного з'ясування обставин справи приймає ці документи до уваги і оцінює їх в сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, які дозволяють суду вважати вимоги заявника доведеними.

Відповідно до ч. 2 ст.259 ЦПК рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для одержання такого документу.

Оскільки факт смерті чоловіка, який просить встановити заявник, породжує для нього правові наслідки, які не пов'язуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті особи відсутня, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 209, 212-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Макіївка Донецької області, місце реєстрації до смерті: АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Макіївка Донецької області у віці 64 років.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в разі незгоди з ним можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.І.Клепка