АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5702/16 Головуючий 1-ї інстанції Корекян Н.Р.
Справа № 2- 646/5722/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Пономаренко Ю.А., Міненкової Н.О.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Першої Харківської державної нотаріальної контори на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Першої Харківської державної нотаріальної контори, третя особи ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до Першої Харківської державної нотаріальної контори про визнання дій неправомірними.

В обґрунтування позову Банк посилався на те, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2012 року для задоволення вимог за кредитним договором звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2

Для здійснення продажу зазначеної квартири, Банку необхідний правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право на спадщину, яке видано Першою Харківською нотаріальною конторою у січні 2009 року, проте при зверненні до останньої про видачу дублікату свідоцтва було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано Першу Харківську державну нотаріальну контору видати дублікат свідоцтва про право на спадщину від 28 січня 2009 року за №7086.

В апеляційній скарзі Перша Харківська державна нотаріальна контора просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати та відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Червонозаводського районного суду від 03.04.2012 року та додаткового рішення від 26.07.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири, загальною площею 44,2 кв.м, яка розташована за адресою: м.Харків, вул..Кооперативна, 18,20 кв.32, яка належить на праві власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту шляхом продажу предмету іпотеки позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також інших дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Для продажу іпотечного майна необхідно мати оригінал договору купівлі-продажу або його дублікат. Отже, судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки Банку надані всі повноваження для здійснення продажу майна, а відмова нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу позбавляє банк можливості реалізувати предмет іпотеки.

Разом з тим, таке рішення є передчасним і постановлено в порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. При цьому ст.590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки:шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу,встановленої статтею 38 цього Закону. При цьому стаття 38 Закону передбачає процедуру продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві. За змістом наведених норм Закону України »Про іпотеку» іпотекодержателю на підставі рішення суду надається право на вчинення дій щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу від свого імені. Враховуючи це, рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель, як правило, уповноважується на отримання всіх документів, які необхідні для здійснення процедури продажу предмета іпотеки, у тому числі дублікатів правовстановлюючих документів.

Питання щодо видачі нотаріусами дублікатів документів, посвідчених або виданих нотаріусом, регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 з послідуючими змінами (Порядок).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса.

Згідно із ч. 1 ст. 53 та ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, видається дублікат втраченого документа.

Відповідно до глави 2 розділу 11 Порядку правочини щодо відчуження та застави майна,право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності на майно. Такі документи,як правило, знаходяться в іпотекодавця, який є власником предмета іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду від 03.04.2012 року та додаткового рішення від 26.07.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири, загальною площею 44,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.04. 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, яка складається з 107 228,65 доларів США, шляхом продажу предмету іпотеки позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також інших дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Для продажу іпотечного майна необхідно мати оригінал договору купівлі-продажу або його дублікат. Отже, судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки Банку надані всі повноваження для здійснення продажу майна, а відмова нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу позбавляє банк можливості реалізувати предмет іпотеки.

Листом першої Харківської державної нотаріальної контори від 14.05.2014 року Банку відмовлено в видачі дубліката право установчого документу на квартиру та запропоновано з цим питанням звернутись до власника квартири ОСОБА_2 (а.с.7).

Звертаючись з зазначеним позовом, позивач посилався на те, що рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки і для продажу предмету іпотеки необхідний правовстановлюючий документ, а саме дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 02.02.1998 року, реєстраційний № 9-98-108973, який повинен бути виданий нотаріусом.

Між тим, Банк не навів в позовній заяві та не надав суду доказів його звернення до власника -іпотекодавця за отриманням правовстановлюючих документів на предмет іпотеки та доказів того, що існують перешкоди у витребуванні Банком у іпотекодавця - ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на предмет іпотеки, а саме: свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 02.02.1998 року, реєстраційний № 9-98-108973, на квартиру АДРЕСА_3.

Відсутність доказів щодо звернення Банку до іпотекодавця для отримання відповідного документа свідчить про передчасність звернення до нотаріуса для отримання його дубліката, тому відмова нотаріуса в видачі дубліката в такому випадку не може вважатися обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу. А тому і відсутні в даному випадку підстави для визнання відмови нотаріуса в видачі дубліката договору купівлі-продажу незаконною.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Першої Харківської державної нотаріальної контори задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року у скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Першої Харківської державної нотаріальної контори про визнання незаконною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: