Дата документу 05.08.2016
Справа № 320/4561/16-ц
Провадження № 2-о/320/298/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання особи на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд з зазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт проживання особи на території України, станом на 13 листопада 1991 року.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що він ІНФОРМАЦІЯ_1, з моменту народження і по теперішній час мешкає на території України. В зв'язку з тим, що 29.09.1990 року, він був виписаний з місця свого колишнього проживання за адресою: АДРЕСА_1, та не прописався за новим місцем проживання до 13.11.1991 року, з території України не виїжджав, та постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_2, без реєстрації місця проживання, та має бажання на даний момент оформити документи на отримання паспорту громадянина України, і для вирішення питання щодо встановлення до громадянства України та документування паспортом громадянина України, відповідно до Указу президента України № 215 від 27.06.2006 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», йому необхідно встановити юридичний факт проживання особи на території України станом на 13 листопада 1991 року.

В судове засідання заявник не з'явився, але на адресу суду від його представника, який діє на підставі договору про надання адвокатської допомоги від 19.07.2016 року, адвоката Бондар П.Ю. надійшла письмова заява, про слухання справи за його відсутністю, та просить суду задовольнити заяву ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізької області, в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслали лист, про слухання справи за їх відсутністю, заперечень по справі не мають.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, згідно копії паспорту СРСР, ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Запорізькій області міста Мелітополя, (а.с.3).

Факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України підтверджується, пропискою копії паспорту СРСР, та листом начальника Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області, ОСОБА_3, (а.с.3, 4)

З копії довідки Семенівської сільської ради Запорізької області, № 1044 від 18.07.2016 року, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, (а.с.5).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_1 для отримання паспорта громадянина України, і для вирішення питання щодо встановлення до громадянства України.

Наданими суду документами та дослідженими в судовому засіданні обставинами достовірно підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Запорізької області міста Мелітополя та жителя АДРЕСА_2, на території України за станом на 13 листопада 1991 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Керуючись, ЗУ «Про громадянство України», ст.ст. 10, 11, 60, 61 ЦК України, ст.ст. 213, 215, 234, 235, 256, 259, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання особи на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Запорізької області міста Мелітополя та жителя АДРЕСА_2, на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду вступає в закону силу по закінченню терміну на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ