РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/122/16-ц
Провадження № 2/327/57/2016
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у звязку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

22.09.2016 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, треті особи без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Авангард» (далі ТОВ «АФ «Авангард»), служба у справах дітей Розівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі ССД Розівської РДА),-

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вказав, що він є власником ? частки земельної ділянки загальною площею 5,7300 гектара, кадастровий номер :01:004:0041, що розташована на території Кузнецівської сільської ради Розівського району Запорізької області та належала ОСОБА_3, яка померла 18 лютого 2014 року. Позивач зазначив, що згідно договору оренди земельної ділянки від 22 липня 2009 року ОСОБА_3 передала належну їй земельну ділянку в оренду ОСОБА_2 на 49 років до 2057 року. ОСОБА_1, посилаючись на наявність спільної заяви від 02 грудня 2013 року, за якою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійшли згоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, та систематичну несплату відповідачем орендної плати протягом 2014-2015 років, просить суд розірвати вищевказаний договір оренди земельної ділянки. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму понесених судових витрат.

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 23 червня 2016 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги ст.119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування (пп.5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Суд розяснював, що відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позову та доданих до нього документів, позивач ОСОБА_1 є власником лише ? часки спірної земельної ділянки, при цьому прохає розірвати договір оренди земельної ділянки загалом. Однак, власник іншої частки земельної ділянки до суду із зазначеними вимогами щодо належної йому частки земельної ділянки не звертався, а ОСОБА_1 не є представником іншого співвласника та не має будь-яких повноважень на звернення до суду від його імені із вказаною вимогою. До того ж, власник іншої частки земельної ділянки взагалі стороною в позовній заяві не зазначений.

За таких обставин суд зазначав, що заявлена ОСОБА_1 вимога не є коректною, оскільки в даному випадку він має право прохати про розірвання договору оренди земельної ділянки лише щодо належної йому частки земельної ділянки, а інший співвласник в свою чергу має право звернутися до суду з окремим позовом.

Крім того, в своїй позовній заяві, ОСОБА_1 зазначив в якості третіх осіб ТОВ «АФ «Авангард» та ССД Розівської РДА, однак при цьому не обґрунтував з посиланням на відповідні докази яким же чином рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки.

Також, позивачем заявлена вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки із посиланням на систематичну несплату відповідачем ОСОБА_4 орендної плати протягом 2014-2015 років, проте суд звертав увагу ОСОБА_1 на те, що він став власником ? частки успадкованої земельної ділянки лише у серпні 2015 року. До того ж сам позивач за змістом позову вказав, що протягом 2014-2015 років вищезазначеною земельною ділянкою користувалося «ТОВ «АФ «Авангард». Таким чином, позивач за змістом позову вказує обставини та факти, які містять суттєві недоліки та розбіжності. При цьому, є незрозумілим хто ж конкретно користувався спірною земельною ділянкою протягом 2014-2015 років, на підставі яких документів та кому конкретно повинна була виплачуватись орендна плата протягом зазначених років.

До того ж, посилання ОСОБА_1 на існування договірних відносин між померлою ОСОБА_3 та ТОВ «АФ «Авангард» є незрозумілими та необґрунтованими за змістом позову, оскільки не підтверджені будь-якими належними та достовірними доказами, якими можуть бути, зокрема, зареєстрований у встановленому законом порядку договір оренди, укладений між вказаними особами в письмовій формі, та (або) витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із зазначенням відомостей про оренду (суборенду) відповідної земельної ділянки.

Крім того, позивач зазначаючи, що відповідач без згоди позивача у 2016 році почав користуватися орендованою земельною ділянкою, не звернув увагу на зміст пункту 40 договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та за необхідності уточнити (конкретизувати) позовні вимоги; скласти і подати нову позовну заяву із викладом змісту уточнених позовних вимог з урахуванням виявлених недоліків із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину; у разі наявності підстав для звільнення від доказування, зазначити такі підстави; визначитись із колом осіб, які повинні брати участь у справі, з посиланням на підстави залучення тих чи інших осіб, надавши суду копії документів відповідно до кількості таких осіб.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем ухвали, ухвала отримана позивачем 13 вересня 2016 року, а його представником - 10 вересня 2016 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте у визначений судом строк зазначені недоліки позивачем та його представником усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтях 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, треті особи без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Авангард», служба у справах дітей Розівської районної державної адміністрації Запорізької області, - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ