Справа № 195/912/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

10.11.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором б/н від 01.02.2006 року в сумі 13560,87 грн. (Долар США), що за курсом 24,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2016 року складає 336580,83 грн., мотивуючи тим, що згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, яка додається до позову), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між останнім та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Сторони у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. При цьому представником відповідача до суду подано заяву від 10.11.2016 р. про те, що « проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду» відповідач не заперечує, та просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки обставини позову вона не визнає, письмових заперечень щодо позову суду не надано.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.02.2006 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір, що складається із Заяви відповідача, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», «Тарифів Банку», копії яких додано позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року виданої Національним банком України вбачається, що Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські послуги, визначені частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконує умови договору б/н від 01.02.2006 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 13560,87 (Долар США), що за курсом 24,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2016 року складає 336580,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 04.07.2016 року, яка складається:

-2573,13 (Долар США) заборгованість за кредитом;

- 10012,80 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 310,00 (Долар США) заборгованість за пенею та комісією;

- 20,15 (Долар США) - штраф (фіксована частина);

- 644,80 (Долар США) штраф (процентна складова).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг.

Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України - зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 р. № 15-93.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», до кредитних відносяться операції зазначені у п. 3 ч. 1 та у пунктах 3 - 7 ч. 2 ст. 47 цього Закону, у тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Як вбачається з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. До винесення рішення ні однією із сторін не заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Згідно п. 9.12 Умов та правила надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо одна із сторін на протязі цього строку не повідомить іншу сторону про припинення дії цього договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 5048,71 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 60, 88, 197,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 611, 625, 652, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: 53563, с.Вищетарасівка, вул. Шевченка, 20 Томаківського району Дніпропетровської області) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк (адреса місцезнаходження: 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, рахунок № 3111, , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 01.02.2006 року в розмірі 13560,87 (Долар США), що за курсом 24,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2016 року складає 336580,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 04.07.2016 року, яка складається:

-2573,13 (Долар США) заборгованість за кредитом;

- 10012,80 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 310,00 (Долар США) заборгованість за пенею та комісією;

- 20,15 (Долар США) - штраф (фіксована частина);

- 644,80 (Долар США) штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5048 грн. 71 коп. (пять тисяч сорок вісім грн. 71 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус