Справа № 308/8802/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Комунального підприємства «Архітектурно планувального бюро» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Комунального підприємства «Архітектурно планувального бюро» звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 16.03.2008 року помер вітчим заявниці ОСОБА_2, після чого відкрилася спадщина на належне йому майно, яке ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 Усе своє майно ОСОБА_2 фактично успадкував від свого батька ОСОБА_3, однак, за життя належним чином його не оформив. Під час оформлення спадщини та ознайомлення з інвентарною справою на будинок №49, що розташований в м. Ужгород по вул. Шишкіна встановлено, що батько ОСОБА_2 ОСОБА_4, який помер 05.09.1993 року, в деяких документах записаний як ОСОБА_5, а саме у виписці з рішення №82 виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих від 16.02.1966 року, в Договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до пяти включно від 16.04.1966 року, а також у ОСОБА_6 з реєстру права власності на нерухоме майно від 15.01.2009 року. Оскільки така розбіжність в документах позбавляє ОСОБА_1 можливості оформити спадщину, просить суд задовольнити дану заяву та винести рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_4, померлому 05.09.1993 року, Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 І ФМ №496672 від 06.09.1993 року, видане на імя ОСОБА_4, так як покійний ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являлися однією і тією особою..

Представник заявниці ОСОБА_8 в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій уточнив заявлені вимоги, а саме просив суд винести рішення, яким встановити факт, що покійний ОСОБА_4, який помер 05.09.1993 року та ОСОБА_5 являлися однією і тією особою. Також просив розглянути дану справу за його відсутності.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_9 в судове засідання не зявилася. Однак, надала суду заяву, в якій не заперечує проти даної заяви, та просить суд розглянути таку за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_9 справі встановлено, що 16.03.2008 року помер вітчим заявниці ОСОБА_2, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть ОСОБА_7 1 ФМ №055500 від 26.03.2008 року, після чого відкрилася спадщина на все належне йому майно, яке він заповів ОСОБА_1

Судом встановлено, що все своє майно ОСОБА_2 фактично успадкував від свого батька ОСОБА_3, однак, за життя належним чином його не оформив.

ОСОБА_6 Державного реєстру атів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження Серії АМІ 357416 вбачається, що ОСОБА_2 народився 12.01.1959 року, батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_10.

Під час оформлення спадщини та ознайомлення з інвентарною справою на будинок №49, що розташований в м. Ужгород по вул. Шишкіна було встановлено, що батько ОСОБА_2 ОСОБА_4, який помер 05.09.1993 року, в деяких документах записаний як ОСОБА_5.

Так у виписці з рішення №82 виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих від 16.02.1966 року, в Договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до пяти включно від 16.04.1966 року, а також у ОСОБА_6 з реєстру права власності на нерухоме майно від 15.01.2009 року зазначено ОСОБА_5.

З наявної в матеріалах справи копії Довідки характеристики №19 від 29.03.2016 року виданої КП «Архітектурно планувальним бюро» вбачається, що житловий будинок №49 по вул. Шишкіна в м. Ужгород належить відповідно до інвентаризаційної справи №6804, яка була заведена 16.06.1970 року ОСОБА_11 та ОСОБА_3

ОСОБА_6 п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України та п.7 постанови Пленуму Верховного Суд України №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_6 п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що заява є обґрунтованою, обставини на які посилається заявник підтверджені належними доказами, а тому заявлені вимоги підлягає задоволенню.

Керуючись п.7 постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, п.5 ч.2 ст. 234, ст.ст. 256-258 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Комунального підприємства «Архітектурно планувального бюро» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт, що покійний ОСОБА_4, який помер 05.09.1993 року (Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 1 ФМ №496672 від 06.09.1993 року) та ОСОБА_5 являлися однією і тією особою.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти діб апеляційної скарги і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_12