Справа № 362/7629/15-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/3788/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 31.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Гуля В.В.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА :

у листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 18.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № К2А3RХ04830014 строком дії з 18 серпня 2006 року по 18 серпня 2007 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 2194,50 грн., а Позичальник зобов'язався вчасно сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов Договору.

Однак, відповідач належним чином не виконував умови Договору, в зв'язку з чим, заборгованість по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02 вересня 2010 року по 02 вересня 2015 року становить 12 630,16 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь, а також судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі заявник просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зокрема, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено позивачу з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки у кредитному договорі № К2А3RХ04830014 сторонами визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту 18 серпня 2007 року за умови відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, яка не являється кінцевим терміном спливу виконання ОСОБА_2 своїх грошових зобов'язань за договором та припинення зобов'язання в цілому.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права з пропуском позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованість по кредитному договору, на думку колегії суддів, є правильними, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, 18.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено строковий кредитний договір № К2А3RХ04830014 строком дії з 18 серпня 2006 року по 18 серпня 2007 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 2194,50 грн., а Позичальник зобов'язався вчасно сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов Договору.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Також відповідач погодився, що підписана ним заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми закону початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Вказана позиція щодо застосування, як загальних так і спеціальних строків позовної давності в кредитних правовідносинах викладена у Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (заява позичальника) погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 11 по 15 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 237,5 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами, кожного місяця окремо, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених вище правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів, тому перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

У заяві позичальника, копія якої долучена до справи, боржник своїм підписом підтвердив згоду з Умовами надання споживчого кредиту фізичнім особам («Розстрочка Стандарт»), які були йому надані у письмовій формі; погодився з тим, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами та тарифами складає кредитно-заставний договір.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № К2А3RХ04830014 укладений строком дії з 18 серпня 2006 року по 18 серпня 2007 року року.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з банківської виписки по рахунку № 4460, останній платіж на погашення отриманого кредиту ним здійснений 17 травня 2007 року.

Однак, Банк звернувся до суду з позовом поза межами встановленого договором п'ятирічного строку - в листопаді 2015 року.

За таких обставин судова колегія вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором заявлені Банком з пропуском строку позовної давності, при цьому позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують правильних висновків суду першої.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.,

Гуль В.В.