Справа № 682/33/16-ц
Провадження № 2/682/116/2016
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Мацюка Ю.І.,
за участю секретаря Захарчук С.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Славутський об`єднаний міський військовий комісаріат.
Позивач ОСОБА_1 просив суд захистити його честь, гідність та ділову репутацію, зобов`язавши відповідача публічно вибачитися, шляхом опублікування в місцевих засобах масової інформації, а саме в газетах «Трудівник Полісся», «Вісті громади» та «Пульс», спростування поширеної недостовірної інформації, а також зобов`язати спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом направлення ним листів посадовим особам центральних органів державної влади. Визнати інформацію, викладену у листах та зверненнях відповідача до Президента України, голови комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони, а також до військового прокурора Рівненського гарнізону, недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, як учасника бойових дій та військового комісара, а також військовослужбовців та працівників Славутського міського об`єднаного військового комісаріату.
18 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 300000 гривень, перерахувавши відповідну суму котів на рахунок обласного благодійного фонду «Патріоти України».
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує про те, що відповідачем ОСОБА_2 в листах та зверненнях було поширено недостовірну інформацію відносно нього як керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в листі до Президента України за вихідним номером 64 від 11 серпня 2015 року відповідачем було вказано «… змусити припинити боротьбу за власні права підприємцями використовуючи для цього привід відвідин військкомату. … Буде дуже прикро, якщо виявиться що працівники ОМВК беруть участь у грі міських можновладців. Ось чому, просимо Вас захистити честь і гідність людей, а також рівність прав гарантованих ст. 24 Конституції України».
В зверненні відповідача до голови комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони за вихідним номером 67 від 20 серпня 2015 року зазначено: «9 серпня ц.р. працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ринку м. Славута, вручили повістки п`яти підприємцям фізичним особам, які є активістами громадської організації «Славутське міськрайонне об`єднання «Майдан». Ще трьом колегам намагалися вручити. При цьому за міцем проживання, працівники військкомату їх не шукали. Одночасно ніхто з працівників ОМВК не поцікавився для чого проходити медичну комісію людям яких визнали непридатними для служби через серцево-судинні захворювання, або операцію пов`язану з виразкою шлунку, навіть маючи вставне око…», відповідач зазначає, що зазначені дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 є «…виконанням забаганок директора ТОВ «Універсалінвестцентр» ОСОБА_3 , який особисто вказав кому з підприємців потрібно вручати повістки…».
В зверненні відповідача до військового прокурора Рівненського гарнізону за вихідним номером 70 від 25 серпня 2015 року зазначено на порушення чинного законодавства України працівниками та військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 : «Виявився зв`язок між діями Славутського військового комісара підполковника ОСОБА_1 та вищезгаданим директором ринку. Так справа державного значення, перетворилася у зведення рахунків директора ТОВ «Універсалінвестцентр» ОСОБА_4 з непоступливими підприємцями за допомогою Славутського військового комісара. Чи розуміє це військовослужбовець? Можливо є і інші причини таких дій?».
Позивач ОСОБА_1 у своєму позові вказує про те, що події та явища, описані відповідачем ОСОБА_2 в листах та зверненнях мали місце, проте, відомості про них не відповідають дійсності, були викладені відповідачем перекручено. Вказана відповідачем інформація є вигаданою і не правдивою, такою, що не відповідає дійсним обставинам, які мали місце.
ОСОБА_1 вказує про те, що дії посадових осіб Славутського ОМВК щодо вручення повісток повністю відповідали вимогам чинного законодавства та були спрямовані на виконання вимог Законів України «Про оборону України», «Про Збройні сили України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року, а поширена ОСОБА_2 недостовірна інформація принизила честь, гідність та ділову репутацію позивача як посадової особи - військового комісара, учасника бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, батька трьох дітей, та поширена в такий спосіб негативно вплинула на роботу очолюваного колективу Славутського об`єднаного міського військового комісаріату.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з викладених підстав, просить суд їх задовольнити, а також стягнути на його користь моральну шкоду. Зокрема, пояснивши, що викладена відповідачем інформація у листах та зверненнях є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію військового комісара та працівників, поширення такої інформації потягло негативні внаслідки та негативно вплинуло на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , які змушені були надавати письмові пояснення, проводити розслідування по викладених відповідачем обставинам, які не знайшли свого підтвердження та є надуманими та недостовірними.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить залишити позовну заяву без розгляду вказуючи про те, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, позовні вимоги викладені без врахування положень Конституції України, вказує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення до органів державної влади. Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що його звільнили з посади, понизили у званні чи оголосили догану, дані листи є лише листуванням, а викладені в позовній заяві вимоги ґрунтуються на припущеннях та не доведені документально. Також вказує, що позивач не може вимагати спростування вказаної інформації через ЗМІ, оскільки таких публікацій не було.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28 Конституції України).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.
Положеннями ч. 1 ст. 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.
Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема, права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.
Як роз`яснено у п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» , при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.
В судовому засіданні об`єктивно встановлено, що 19 серпня 2015 року на адресу Президента України надійшов лист від імені відповідача ОСОБА_2 , в якому він поширив, зокрема, інформацію про те, що «… змусити припинити боротьбу за власні права підприємцями використовуючи для цього привід відвідин військкомату. … Буде дуже прикро, якщо виявиться що працівники ОМВК беруть участь у грі міських можновладців. Ось чому, просимо Вас захистити честь і гідність людей, а також рівність прав гарантованих ст. 24 Конституції України».
28 серпня 2015 року на адресу голови комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони надійшло звернення від імені відповідача ОСОБА_2 , в якому він поширив, зокрема, інформацію про те, що «9 серпня ц.р. працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ринку м. Славута, вручили повістки п`яти підприємцям фізичним особам, які є активістами громадської організації «Славутське міськрайонне об`єднання «Майдан». Ще трьом колегам намагалися вручити. При цьому за місцем проживання, працівники військкомату їх не шукали. Одночасно ніхто з працівників ОМВК не поцікавився для чого проходити медичну комісію людям яких визнали непридатними для служби через серцево-судинні захворювання, або операцію пов`язану з виразкою шлунку, навіть маючи вставне око…», відповідач зазначає, що зазначені дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 є «…виконанням забаганок директора ТОВ «Універсалінвестцентр» ОСОБА_3 , який особисто вказав кому з підприємців потрібно вручати повістки…».
26 серпня 2015 року на адресу прокурора Рівненського гарнізону надійшло звернення від імені відповідача ОСОБА_2 , в якому він поширив, зокрема, інформацію про те, що «Виявився зв`язок між діями Славутського військового комісара підполковника ОСОБА_1 та вищезгаданим директором ринку. Так справа державного значення, перетворилася у зведення рахунків директора ТОВ «Універсалінвестцентр» ОСОБА_4 з непоступливими підприємцями за допомогою Славутського військового комісара. Чи розуміє це військовослужбовець? Можливо є і інші причини таких дій?».
Поширені відповідачем ОСОБА_2 наведені вище відомості є недостовірними і такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , чим позивачу заподіяна моральна шкода.
Наведені вище обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме даними:
звернення військовому прокурору № 70 від 25.08.2015 року; звернення голові Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони № 67 від 11 серпня 2015 року; листа до Президента України від 11 серпня 2015 року; службовою характеристикою позивача ОСОБА_1 , за висновком якої позивач відповідає займаній посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 ; вимоги № 816 від 25 вересня 2015 року щодо надання письмових пояснень по зверненні ОСОБА_2 , копії депутатського звернення від 20.08.2015 року; телеграм № 3010 від 15 вересня 2015 року, № 3025 від 17 вересня 2015 року, № 3116 від 25 вересня 2015 року військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Досліджені письмові докази узгоджуються з показаннями позивача та представника Славутського районного військового комісаріату Хмельницької області та у сукупності доводять факт поширення недостовірної інформації відповідачем.
В силу ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожен має право на свободу вираження своїх поглядів. Здійснення цієї свободи пов`язане із обов`язком та відповідальністю, і обмежено законом для захисту репутації або прав інших осіб, що є необхідним у демократичному суспільстві.
Статті 32,34 Конституції України надають право кожному на свободу слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право збирати і поширювати інформацію усно, письмово. Однак здійснення цих прав може бути обмежено законом для захисту репутації або прав інших людей. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе та членів сім`ї, а також відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.
У відповідності до ст.ст. 270, 275, 277, 297 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є честь, гідність, ім`я. Кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, а також на спростування поширеної щодо неї недостовірної інформації.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Стаття 2 Закону України «Про інформацію» передбачає, що основними принципами інформаційних відносин є достовірність та повнота інформації.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Дослідивши подані позивачем докази та заяву відповідача, суд приходить до висновку, що інформація викладена відповідачем ОСОБА_2 в листах та зверненнях є недостовірною та такою, що порушує право на повагу до гідності та честі, завдає шкоди діловій репутації позивача, у зв`язку з чим підлягає спростуванню.
З урахуванням п.п. 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині
рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право

особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить

гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на

спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення. У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах

якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у

який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо

спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно

здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно

повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу

поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна

інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо

особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція

добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій

стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного

законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення

принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична

поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і

яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності,

честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно

здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Що стосується твердження відповідача, який вказує на те, що листи та звернення, направлені ним, є лише листування, слід зазначити про те, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи

колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів

державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і

службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і

дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Разом з тим, наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Інформація, викладена ОСОБА_2 у листах та зверненнях, містить відомості, які не відповідають дійсності та порочать честь, гідність, ділову репутацію позивача та така інформація є фактичним твердженням. Фактично, відповідач у своїх листах та зверненнях повідомляв завідомо неправдиві відомості, підстав для направлення таких звернень не було, оскільки проведеними перевірками не встановлено порушень у діях позивача та службових осіб військового комісаріату по обставинам, на які вказував відповідач.

В силу ст.ст. 16, 23 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права; особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Право на компенсацію моральної шкоди це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обовязку.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності, а визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, та враховуючи характер заподіяної моральної шкоди, суд вважає необхідним визначити її у відшкодування на користь позивача у розмірі 6000 гривень, що буде еквівалентним способом захисту порушеного права.

В частині заявлених вимог про зобов`язання відповідача публічно вибачитися шляхом опублікування поширеної недостовірної інформації в ЗМІ слід відмовити, оскільки суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед

позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як

спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за

поширення недостовірної інформації не передбачено у

статтях 16, 277 ЦК України.

В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є учасником бойових дій, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 4,10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 та працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформацію, поширену ОСОБА_2 у листах та зверненнях до Президента України Порошенка П.О., до голови комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони, народного депутата, ОСОБА_6 , до військового прокурора Рівненського гарнізону.

Зобов`язати ОСОБА_2 , шляхом написання листів до Президента України, голови комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки та оборони, військового прокурора Рівненського гарнізону спростувати поширену ним недостовірну інформацію про військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 та працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 6000 гривень на користь ОСОБА_1 на рахунок благодійного фонду «Патріоти України» (Укрексімбанк, рахунок № НОМЕР_1 , , МФО 315609).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю. І.