АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Марфіна Н.В.
№22-ц/796/1236/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ», третя особа: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про виключення з державного реєстру застав рухомого майна запису про державну реєстрацію застави автомобіля,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив виключити з Державного реєстру застав рухомого майна запис № 14075188 від 16.12.2013 pоку про державну реєстрацію застави автомобіля «AUDI Q7» кузов № НОМЕР_1.

Свої вимоги мотивував тим, що 03.12.2013 рому між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 325090,02 грн. для придбання автомобіля «AUDI Q7» за ціною 650180,03 грн. В забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за договором кредиту між позичальником та кредитодавцем був укладений договір застави транспортного засобу від 12.12.2013 року, із заставною вартістю 650180,03 грн.

Вказує на те, що він сумлінно виконував умови договору кредиту і скориставшись своїм правом у квітні 2015 року достроково погасив кредит в повному обсязі. Після цього 20.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою зняти обтяження з автомобіля, однак відповідач своїм листом від 23.04.2015 року відмовився виконати такі дії.

Позивач вважає таку відмову незаконною посилаючись на те, що ним було повністю погашено кредит шляхом сплати 325090,02 грн. основної суми кредиту та 33030,87 грн. відсотків за користування кредитом.

Зазначає, що твердження відповідача про наявність кредитної заборгованості у сумі 27129,51 доларів США є безпідставними, оскільки кредит видавався в національній валюті - гривні, ціна автомобіля за договором купівлі-продажу також визначена у гривні і всі платежі по поверненню кредитних коштів здійснювались у гривні. Крім того, в акті звіряння розрахунків по договору, станом на 25.01.2015 року заборгованість становила 236 388,86 грн., отже жодної заборгованості в іноземній валюті не було, а розбіжність між розрахунками позивача та відповідача виникла внаслідок невірного розрахунку відповідачем суми відсотків за користування кредитом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом проігноровано та взагалі не роз'яснено той факт, що у ході судового розгляду жодних розбіжностей між сторонами по сплачених ним відповідачу сумам не було встановлено.

Крім того, відповідач порушив вимоги ч.4 ст.8 Закону України «Про захист права споживачів», зокрема і вимоги, щодо правдивого повідомлення споживачу сукупної вартості кредиту.

Вважає, що він в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання перед відповідачем.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без змін.

Третя особа: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що відповідно до п.п. 1.3.1., 2.4. загальних умов кредитування, які передбачають сплату кредиту та відсотків за користування кредитом в гривні, але з прив'язкою до еквівалента в іноземній валюті в доларах США, що впливає на вірність здійсненого позивачем розрахунку та не доводить відсутності заборгованості за договором кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 03.12.2013 року між позивачем, як позичальником та відповідачем, як кредитодавцем був укладений кредитний договір №50011308, відповідно до якого сума кредиту становить - 325 090,02 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США: 39395,30 доларів США. Строк кредиту - 60 місяців. Курс для обчислення - курс Філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює 8,2520 грн./дол. США. Процентна ставка - 9,90% та є змінною відповідно до п.2.3. загальних умов кредитування. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п.1.3. загальних умов кредитування.

Договір між сторонами складають: цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

Відповідно до п. 1.1. загальних умов кредитування, компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін. Компанія також може надати позичальнику додатковий кредит на страхування майна, придбання якого є цільовим призначенням кредиту у сумі, визначеній у кредитному договорі. Надання компанією додаткового кредиту позичальнику погоджується сторонами в кредитному договорі.

Згідно з п. 1.3. загальних умов кредитування, сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

За змістом п. 1.3.1 загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією, в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору.

З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором кредиту, 12.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу №50011308.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд виключити з Державного реєстру застав рухомого майна запис №14075188 від 16.12.2013 pоку про державну реєстрацію застави автомобіля, оскільки він виконав свої зобов'язання за договором кредиту належним чином та в повному обсязі.

Проте, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Згідно з ст. 576 ЦК України предметом застави може будь - яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до положень ст.ст. 572, 589 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві.

За змістом статей 598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За змістом ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійсненні перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

На виконання вимог чинного законодавства України, кредит за договором кредиту був виданий у національній валюті - гривні і саме у національній валюті відбувається його повернення.

Разом з тим, відповідно до п.п.1.3.1., 2.4. загальних умов кредитування, що передбачають сплату кредиту та відсотків за користування кредитом в гривні, але з прив'язкою до еквівалента в іноземній валюті в доларах США, що не доводить відсутності заборгованості за договором кредиту.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, пунктом 1.7. загальних умов кредитування встановлена черговість зарахування коштів на виконання зобов'язань позичальника, тож суми платежів перераховані позичальником погашали не лише суму тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, як зазначає позивач, а були зараховані у встановленій черговості та відповідно не погашали в повному обсязі тіла кредиту і відсотків по ньому, що вказує на відсутність повного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором кредиту.

Крім того, оскільки позивач вважав виконаними свої обов'язки по договору кредиту, він в порушення положень п.п. 5.5., 5.6. загальних умов кредитування не здійснював страхування, про що свідчать рахунки і платіжні доручення про сплату страхових платежів ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ».

Фактична наявність заборгованості позивача за договором кредиту підтверджується наявними в матеріалах справи зведеними обліковими виписками з рахунку клієнта ОСОБА_1, що також вказує на відсутність повного та належного виконання позичальником своїх зобов'язань.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що позивач не в повному обсязі виконав обов'язки за укладеним між сторонами договором кредиту, а тому підстав вважати зобов'язання припиненим немає.

З урахуванням викладеного, застава не може бути припиненою, оскільки зобов'язання, що були нею забезпеченні не виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що йому не було надано повну інформацію про сукупну вартість кредиту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки кредитний договір недійсним в установленому порядку не визнавався, факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов кредитного договору, підтверджується його підписанням.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді