Справа № 740/2716/16-ц
Провадження № 2/740/903/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Гордієць Л.В..

при секретарі Носилевській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

В позові до суду позивач зазначила, що 20 травня 2004 року померла її мати, ОСОБА_4, яка була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері, ОСОБА_4. Окрім позивача спадкоємцями за законом є сини спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які спадщину після смерті матері не приймали та претензій щодо спадкового майна не мають.

Спадкова справа після смерті матері не заводилася, оскільки вона не знала про наявність спадкового майна.

На початку липня 2016 року вона випадково знайшла в документах, що належали її матері розписку № 376 видану 18 квітня 2000 року правлінням с/г виробничого кооперативу ім. С.О. Прядка с. Перемога, Ніжинського району на імя ОСОБА_5 про те, що її земельний сертифікат серія ЧН №0331388 від 31 травня 1996 року розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах на суму вісім тисяч триста двадцять одна гривня 78 копійок, який зареєстровано 15.05.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №632 прийнятий на зберігання в с/г виробничий Кооператив ім. С.О. Прядка в с. Перемога.

На даний момент зазначений сертифікат з невідомих їй причин, втрачений.

Про наявність земельного сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на імя її покійної матері ОСОБА_5, вона дізналася лише у липні 2016 року.

Після чого вона звернулась до приватного нотаріуса в м. Ніжині щодо прийняття спадщини, де їй було відмовлено та розяснено про те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Тому, вона змушена звертатись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважає, що пропустила даний строк з поважної причини - не знала про наявність земельного сертифікату.

Просила в позові до суду визначити їй, ОСОБА_1, додатковий строк, два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матери, ОСОБА_4, яка померла 20 травня 2004 року в с. Богданівка, Ніжинського району, Чернігівської області.

Просила також в заяві до суду розглядати справу у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду письмові заяви про розгляд справі без їх участі, проти заявленого позову не заперечували та просили позов задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню у відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Окрім позивача спадкоємцями за законом є сини спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які спадщину після смерті матері не приймали та претензій щодо спадкового майна не мають.

Відповідно до довідки Перемозької сільської ради, померла 20.05.2004 року ОСОБА_4, на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований.

Щодо спадкування після смерті матері, ОСОБА_4, позивач отримала лист-розяснення за № 477/01-16 від 20.07.2016 року приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_6

Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_4 у відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк, протягом якого спадкоємець зобовязаний заявити про своє бажання прийняти спадщину або виконати дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як на поважну причину пропуску строку позивач зазначає, що вона не знала про наявність земельного сертифікату серія ЧН №0331388 від 31 травня 1996 року, що підтверджується розпискою № 376 видану 18 квітня 2000 року.

Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності».

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті матері позивача - ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належний їй земельного сертифікату серія ЧН №0331388 від 31 травня 1996 року розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах на суму вісім тисяч триста двадцять одна гривня 78 копійок, який зареєстровано 15.05.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №632 прийнятий на зберігання в с/г виробничий Кооператив ім. С.О. Прядка в с. Перемога.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали позов повністю, що є проявом принципу диспозитивності, не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб.

Цивільно-процесуальний кодекс України у ст.1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких є позивач.

Підстави визнання позову відповідачами не суперечать наявним у матеріалах справи доказам, що позивач є єдиним спадкоємцем спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_4 і прийняття нею спадщини останньої не порушує прав інших осіб.

Враховуючи наведені позивачем обставини щодо недотримання ним шестимісячного строку встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд вважає, що у позивача не було обєктивної можливості знати про факт наявності спадкового майна, яке залишилося неуспадкованим після смерті її матері ОСОБА_4 і дана обставина робила неможливим своєчасне її звернення із заявою про бажання прийняти спадщину, із врахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року), суд вважає поважною причиною пропуск ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 та необхідності визначити позивачу строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи фактичні обставини справи, їх правовий характер, правову суть спору, зміст правої норми, яка застосовується до цих правовідносин, що відсутні заперечення проти допуску позивача - спадкоємця до прийняття спадщини, необхідно задовольнити позов, та визначити ОСОБА_1 додатковий двохмісячний строк для подання нею заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті 20.05.2004 року ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.1,3,174, 213-215 ЦПК України, ст. ст.6, 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.8,41 Конституції України, суд,

В И Р І Ш И В :

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк, два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_4, яка померла 20 травня 2004 року в селі Богданівка, Ніжинського району, Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: