Справа № 263/4279/16-ц
Провадження № 2/263/1336/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.08.2008 року по 01.04.2016 року у розмірі 3022,19 гривень, а також 3% річних у розмірі 454,60 гривень та інфляційних витрат у розмірі 1385,95 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач, проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не вносить плату за користування тепловою енергією, внаслідок чого за вищевказаний період у нього утворилася заборгованість перед позивачем загальним розміром 4862,74 гривень. Відповідач у добровільному порядку суму боргу не сплачує, у звязку з чим позивач був змушений звертатися до суду з позовом про стягнення суми боргу у примусовому порядку, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є її власником вищевказаної квартири. За період з 01.08.2008 року по 01.04.2016 року відповідач не вносив плату за користування тепловою енергією, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 3022,19 гривень, що підтверджується наданими розрахунками. На дану суму заборгованості позивачем були нараховані 3% річних у розмірі 454,60 гривень та інфляційні витрати в розмірі 1385,95 гривень.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"

споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_3 зобовязань за користування тепловою енергією знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

У судове засідання відповідач надав заяву про застосування позовної давності до даних правовідносин.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з основним позовом 08.04.2016 року, а заборгованість у сумі 3022,19 гривень нарахована відповідачам за період з 01.08.2008 року по 01.04.2016 року.

Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.07.2013 року було скасовано судовий наказ від 23.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за користування тепловою енергією в сумі 3858,07 гривень, штрафних санкцій у розмірі 762,99 гривень та судового збору у розмірі 107,30 гривень.

Враховуючи вищевказану обставину, суд приходить до висновку, що відповідно до норм ст. 264 ЦК України позовна давність переривалася винесенням судового наказу від 23.03.2012 року.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності у три роки, стягнувши з відповідача ОСОБА_3, як з власника квартири, заборгованість, яка утворилася за період з 23.03.2009 року по 01.04.2016 року у розмірі 2420,13 гривень, задовольнивши позов частково.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні витрати в розмірі 1385,95 гривень та три відсотки річних у розмірі 454,60 грн., які нараховані на всю суму боргу у розмірі 3022,19 грн., яка утворилася за період з 01.08.2008 року по 01.04.2016 року, у звязку з чим розрахунок інфляційних витрат та 3% річних на всю цю суму є безпідставним. Тому в цій частині позов задоволенню також не підлягає.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що у даному випадку становить 1378,00 гривень.

Як вбачається з квитанцій про сплату судового збору, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1363,50 гривень, тобто на користь держави підлягає стягненню судовий збір ще у розмірі 14,50 гривень.

На підставі вищевказаних норм закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 671,74 гривень, а також на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 14,50 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 88, 131, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 257, 267, 526, 625 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування тепловою енергією за період з 23.03.2009 року по 01.04.2016 року у розмірі 2420 (дві тисячі чотириста двадцять) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» у розмірі 671 (шістсот сімдесят одну) гривню 74 копійки, та на користь держави у розмірі 14 (чотирнадцять гривень) 50 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г.Шатілова