У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Рожина Ю.М., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсними договори, укладені між ОСОБА_1 та ТзОВ «ЕкономКомфорт»: № 04528/15 та № 04528 від 12 червня 2015 року.

Стягнуто із ТзОВ «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_1 2800 грн., сплачених по договору № 04528 від 12 червня 2015 року та 487,20 грн. судових витрат.

Стягнуто із ТзОВ «ЕкономКомфорт» до Державного бюджету України 487,20 грн. судового збору.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач покликається на порушення норм матеріального права.

На обґрунтування доводів зазначає про помилковість висновків суду щодо порушення ТОВ "ЕкономКомфорт" вимог ст. 19 Закону України "Про захист прав споживача", оскільки позивачеві роз'яснено істотні умови позики, в зв'язку з чим він добровільно підписав оспорювані договори, а тому мав можливість ознайомитися зі всіма положеннями договорів протягом 5-и календарних днів, жодного разу до відповідача з приводу незаконності його дій чи бездіяльності не звертався, а також підписав акт виконаних робіт.

На думку ТОВ "ЕкономКомфорт", зі змісту правовідносин між сторонами

____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/195/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_2

Доповідач : Демянчук С.В.

випливає, що порушення законодавства про захист прав споживачів, на яких наполягає ОСОБА_1, є неможливими під час укладення оспорюваних договорів. Для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідним є наявність усіх ознак, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", а у спірних відносинах відсутня така ознака як "товарність схеми". Тому визнання недійсним договору з підстави введення в оману можливе тільки за наявності ознак "пірамідальної схеми", а в решті повинно обґрунтовуватися відповідними доказами.

Хибним є твердження ОСОБА_1, з яким погодився і суд, про те, що надавані відповідачем послуги відносяться до фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах і вимагають спеціального дозволу (ліцензування) діяльності.

Висновки суду про те, що мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб суперечать нормам п. 5 ч. 1 ст. 1, п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Вважає, що такі тези є перекручуванням змісту поняття "фінансова послуга". Так, остаточною метою у програмі відповідача є надання учаснику безвідсоткової позики (з оформленням відповідного договору); при цьому від учасника не вимагається використання одержаних коштів за метою, зазначеною в договорі, а кошти фонду учасників не переходять у власність відповідача. Сфера дії Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки стосується лише тих юридичних осіб, які є професійними учасниками на ринку фінансових послуг.

Крім того, припущення суду про те, що позивач не отримає позику в повному обсязі, є необґрунтованими і протирічить договірним умовам.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В поданих до апеляційної скарги запереченнях ОСОБА_1 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, яку просить відхилити.

Відповідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив з того, що передбачене договором № 04528/15 зобов'язання відповідача є фінансовою послугою, діяльність якого в цьому випадку підлягала обов'язковому ліцензуванню, а ОСОБА_1 і без укладення договору № 04528/15 вправі, як споживач послуги, отримати повну інформацію про послугу та її виконавця. Тому з цих підстав обґрунтовано визнано оспорювані договори недійсними і стягнуто із ТОВ "ЕкономКомфорт" на користь позивача сплачені нею грошові кошти.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 12 червня 2015 року сторонами було укладено договори: № 04528 - предметом є зобовязання відповідача за плату 2800 грн. здійснити: копіювання та сканування представлених замовником матеріалів і документації; перевірка достовірності наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, не забороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних; скласти з урахуванням побажань замовника, договір та інші необхідні письмові документи щодо його участі у програмі «Економ», з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі; надати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства, щодо участі замовника у програмі; та № 04528/15 згідно з умовами якого ТОВ «ЕкономКомфорт» зобовязалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики, розмір якої визначений в додатку № 1 до договору, в тому числі: включити замовника до складу програми «Економ»; присвоїти та повідомити замовнику персональний код у програмі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснювати весь необхідний обєм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі; здійснити необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики; представляти інтереси замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань, повязаних з виконанням даного договору; подавати в інтересах замовника заяви (в т.ч. позовні), клопотання та інші необхідні звернення, повязані з виконанням даного договору; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" до фінансових послуг відноситься адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Надання послуг при придбанні товарів у групах містить ознаки фінансової послуги, пов'язаної з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб. Водночас правила ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" вказують, що діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, які передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідно ліцензії.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Норми ст. 216 ЦК України визначають, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Обґрунтованими є висновки місцевого суду про порушення ТОВ "ЕкономКомфорт" вимог ст.ст. 4, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" та ч. 2 ст. 627 ЦК України щодо ненадання позивачу повної інформації про послугу і виконавця, без урахування правил законодавства про захист прав споживачів і щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідності укладати з відповідачем договір № 04528 та сплачувати останньому за його умовами 2800 гривень у разі неможливості виконання виконавцем умов, встановлених договором № 04528/15 з отриманням позивачем позики.

З урахуванням того, що діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах віднесено до переліку фінансових послуг, діяльність відповідача є діяльністю з надання фінансових послуг, однак вона здійснюється ними без відповідної ліцензії, місцевий суд зробив правильний висновок про задоволення позову ОСОБА_1 і визнання недійсними оспорюваних договорів, а також стягнення зі ТОВ "ЕкономКомфорт" на користь позивача сплачені останньою 2800 грн..

Доводи апеляційної скарги про хибне застосування при вирішенні спірних правовідносин норм матеріального права спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції і на увагу колегії суддів не заслуговують.

Не можна погодитися як з необґрунтованими і з іншими покликаннями ТОВ "ЕкономКомфорт" - про те, що надавані послуги не є фінансовими, про суперечність висновків суду правилам правопису української мови, а також щодо припущень суду про неотримання позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України постановлення судом першої інстанції свого рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : Ю.М. Рожин

ОСОБА_3