РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого - судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

Представника позивача : ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2

Представника відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13 , 3- особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання,

та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, 3- я особа ОСОБА_13, Вахрушева Ольга Олександрівна про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13 , 3- особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору купівлі продажу від 09 листопада 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. та зареєстрований у реєстрі за №1590, він набув право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Вищезазначену квартиру він купив у ОСОБА_13 для використання за цільовим призначенням. При цьому, ОСОБА_13 виступала як іпотекодержатель за договором іпотеки від 24 жовтня 2014 року, укладеним між ОСОБА_13 (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець), що був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. та зареєстрований у реєстрі за №1966.

Відповідачі ОСОБА_2 та члени її сім'ї - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстровані та мешкають у спірній квартирі АДРЕСА_1

Він неодноразово, вимагав звільнити приміщення, проте добровільно знятись з реєстраційного обліку та виселитись з квартири відповідачі не бажають, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. без надання іншого житлового приміщення, та зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

Із зустрічною позовною заявою звернулась до суду ОСОБА_2 до ОСОБА_6, 3- я особа ОСОБА_13, Вахрушева Ольга Олександрівна про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі продажу від 24.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківськрого нотаріального округу Олійник Л.М., під реєстровим № 5221.

ЇЇ власність, а саме квартира АДРЕСА_1, вибула з її володіння поза її волею в наслідок суттєвого порушення іпотеко держателем ОСОБА_13 та приватним нотаріусом Вахрушевої О.О. норм закону, а саме іпотеко держатель не повідомив її, як іпотекодателя та членів її сім'ї, які зареєстровані в спірній квартирі за 30 днів до укладення договору купівлі продажу про свій намір укласти відповідний договір з ОСОБА_6 , у зв'язку з чим вона була протиправно позбавлена своєї власності, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд повернути її власність , шляхом визнання договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 від 09.11.2015 року укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 належній їй на праві приватної власності - недійсним з урахуванням уточненого позову.

Представник позивача ОСОБА_9 - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представик, ОСОБА_10, який також є представником відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник 3- особи за первісним позовом Комінтернівського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки до суду не повідомив.

Відповідач за первісним позовом та 3 особа за зустрічним позовом - ОСОБА_13 до судового засідання не з'явилась, повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки до суду не повідомила.

Відповідач за зустрічним позовом приватний нотаріус ХМНО Вахрушева Ольга Олександрівна до судового засідання не з'явилась, повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки до суду не повідомила.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13, 3- особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до договору купівлі продажу від 09 листопада 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. та зареєстрований у реєстрі за №1590, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, ОСОБА_6 набув право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 5-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 23 від 07.11.2015 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та члени її сім'ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4.(а. с. 8).

Отже, припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру припиняє її правота членів її сім'ї на користування спірною квартирою. Таким чином, права позивача порушені та підлягають захисту усуненням перешкод позивачу в користуванні жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. без надання іншого житлового приміщення.

Заперечення відповідача ОСОБА_2, про те, що у разі виселення членів її сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі спірної квартири буде порушено їх право на проживання, суд не може прийняти до уваги , оскільки передбачаючи право власника житлового будинку на його відчуження, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Права членів сім'ї власника будинку на користування об'єктом власності є похідними від прав самого власника, виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком, що випливає зі змісту ст. 405 ч. 1 ЦК України, ст. 156 ч.ч. 1, 4 ЖК України.

Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідачів, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст.. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Частиною 1 ст. 7 вищевказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю (ст. 11 ЦПК України).

З урахуванням наведених вище норм Закону України «Про іпотеку», ЦК України, ЦПК України звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише у разі, коли такий спосіб передбачений договором про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Так відповідно до договору іпотеки від 24.10.2014 року укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 п. 13 передбачено спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки будь якій особі та будь яким способом , на підставі договору купівлі - продажу в порядку ст.. 38 Закону України «Про іпотеку» (а. с. 50-51).

Іпотекодержатель ОСОБА_13 скористувалась своїм правом та задовольнила свої вимоги іпотекодержателя у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 боргового зобов'язання, шляхом продажу квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, на підставі договору купівлі продажу від 09 листопада 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. та зареєстрований у реєстрі за №1590 (а. с. 5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Підстава позову позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про порушення іпотеко держателем ОСОБА_13 та приватним нотаріусом Вахрушевої О.О. норм закону, не повідомлення її, як іпотекодателя та членів її сім'ї, які зареєстровані в спірній квартирі за 30 днів до укладення договору купівлі продажу про свій намір укласти відповідний договір з ОСОБА_6 не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується доказами по справі.

Так відповідно до письмового повідомлення від 27 березня 2015 року направленого рекомендованою кореспонденцією на адресу ОСОБА_2 іпотекодержателем ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_2 про свій намір укласти договір купівлі продажу предмету іпотеки (а. с. 148-149).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник визнали обставину отримання ОСОБА_2 вищевказаного повідомлення, а тому дана обставина не підлягає доказуванню, що відповідає положенням ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Вахрушевої О.О. від 23.07.2015 року за № 02-24-219, за реєстровим № 1012 нею передано заяву ОСОБА_11 представника ОСОБА_13 від 22.07.2015 року за № 02-24/277 про свій намір укласти договір купівлі продажу предмету іпотеки а саме квартири АДРЕСА_1 (а. с. 156-163).

Вищезазначене повідомлення направлено приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. 25.07.2015 року за адресою проживання та реєстрації (зазначеного в договорі іпотеки) іпотекодавця ОСОБА_2 , та повернуто за спливом строку зберігання (а. с. 159).

Посилання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представника про неотримання вищевказаного повідомлення суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 10 договору іпотеки від 24.10.2014 року укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 передбачено, що будь-яка кореспонденція на імя іпотекодавця має надсилатись на адресу його мешкання , задекларовану в договорі іпотеки, листом з повідомленням. Така кореспонденція має вважатись отриманою іпотекодавцем в день її надходження відділення, що обслуговує будинок за цією адресою, незалежно від того чи він отримав її особисто та не залежно від причин неотримання особисто. Так достатнім доказом отримання іпотекодавцем кореспонденції від іпотеко держателя , та/або від нотаріуса має сприйматись будь який документ, що підтвердить її надходження до зазначеного поштового відділення, а поштовий документ, який повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання», має сприйматися - крім того - достатнім доказом відмови іпотекодавця від виконання зобов'язань за договором іпотеки.(а. с. 50-51).

Таким чином, будь яких порушень іпотекодержателем ОСОБА_13 та приватним нотаріусом Вахрушевої О.О. норм закону при укладенні договору купівли продажу від 09 листопада 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. та зареєстрований у реєстрі за №1590 судом не встановлено, а тому підстав для визнання його недійсним в порядку ст.. 203, 215 ЦК України суд не вбачає.

Добросовісне придбання, згідно з ст.388 ЦК України,можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням є повернення майна з чужого незаконного володіння(віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захистові шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст.. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Крім того,в постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року міститься висновок про те, що відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від

добросовісного набувача в тому разі, якщо майно було викрадене в нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом. У випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину, перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна.

По даній справі договір купівлі-продажу не визнаний в судовому порядку недійсним. Право власності за ОСОБА_6 зареєстровано у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_2 не є власницею спірної квартири, її ствердження про те,що спірна квартира вибула із її володіння поза її волею є безпідставним,а відсутність цієї ознаки виключає застосування ст.388 ЦК України, тому позовні вимоги про повернення квартири АДРЕСА_1, у власність ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. без надання іншого житлового приміщення.

В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. А. Курганникова