Справа №265/2936/16-ц
Провадження №2/265/1294/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2016 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна. В обгрунтування позову зазначила, що вона перебуває з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №53/11 від 18.02.1998 року їй, ОСОБА_1, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0564 га, яка розташована на території Орджонікідзевського району м.Маріуполя для обслуговування житлового будинку, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 07.07.1998 року. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності №86 від 05.02.1996 року, їй на праві приватної власності належить домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області. Вказане свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради народних депутатів №21/1 від 24.01.1996 року взамін договору купівлі - продажу від 27.09.1994 року.

Домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області складається з житлового будинку літ.А-2, загальною площею 225,5 кв.м., житловою 101,9 кв.м., котрий є двох поверховим та складається з: 1-го поверху, загальною площею 116,3 кв.м., житловою 34,1 кв.м., приміщення №1 - коридор, площею 1,7 кв.м., приміщення №2 - передня, площею 4,4 кв.м., приміщення №3 - житлова кімната, площею 19 кв.м., приміщення №4 - гостинна, площею 15,1 кв.м., приміщення №5 - кухня - їдальня, площею 19,4 кв.м., приміщення №6 - хол, площею 15 кв.м., приміщення №І - гараж, площею 23,2 кв.м., приміщення №II - сходова клітка, площею 6,6 кв.м., приміщення №III - котельня, площею 11,9 кв.м.; 2-го поверху, загальною площею 109,2 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., приміщення №7 - житлова кімната, площею 17,3 кв.м., приміщення №8 - хол, площею 18,2 кв.м., приміщення №9 - житлова кімната, площею 18,5 кв.м., приміщення №10 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м., приміщення №11 - житлова кімната, площею 15,4 кв.м., приміщення №12 - вбиральня, площею 4,1 кв.м., приміщення №13 - санвузол, площею 12,5 кв.м., приміщення № IV - сходова клітка, площею 6,6 кв.м.

Вказувала, що домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області було придбано нею за її особисті грошові кошти, а тому, як і земельна ділянка, є її особистою приватною власністю. Посилаючись, зокрема на ст.ст.69, 70 СК України, просила суд: визнати за нею, ОСОБА_1, право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,0564 га, яка розташована на території Орджонікідзевського району м.Маріуполя для обслуговування житлового будинку за адресою провулок Рєпіна 30, м.Маріуполь, Донецька область 87500; визнати за нею, ОСОБА_1, право особистої приватної власності на домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області, котре складається з житлового будинку літ. А-2, загальною площею 225,5 кв.м., житловою 101,9 кв.м., котрий є двох поверховим: 1-ий поверх, загальною площею 116,3 кв.м., житловою 34,1 кв.м., приміщення №1 коридор, площею 1,7 кв.м., приміщення №2 - передня, площею 4,4 кв.м., приміщення №3 - житлова кімната, площею 19 кв.м., приміщення №4 - гостинна, площею 15,1 кв.м., приміщення №5 - кухня - їдальня, площею 19,4 кв.м., приміщення №6 - хол, площею 15 кв.м., приміщення №І - гараж, площею 23,2 кв.м., приміщення №II - сходова клітка, площею 6,6 кв.м., приміщення №III - котельня, площею 11,9 кв.м.; 2-ий поверх, загальною площею 109,2 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., приміщення №7 житлова кімната, площею 17,3 кв.м., приміщення №8 - хол, площею 18,2 кв.м., приміщення №9 - житлова кімната, площею 18,5 кв.м., приміщення №10 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м., приміщення №11 - житлова кімната, площею 15,4 кв.м., приміщення №12 - вбиральня, площею 4,1 кв.м., приміщення №13 - санвузол, площею 12,5 кв.м., приміщення №IV сходова клітка, площею 6,6 кв.м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3. що діє на підставі договору, в судове засідання також не зявилися, подали до суду заяву про розгляду справи без їх участі , позовні вимоги визнавали в повному обсязі.

Неявка в судове засідання сторін, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09.08.1975 року по теперішній час перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с.7/.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю №86 від 05.02.1996 року, ОСОБА_1 на праві особистої власності належить домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області.

Згідно з технічним паспортом від 18.04.2016 року, житловий будинок №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області складається з житлового будинку літ. А-2, загальною площею 225,5 кв.м., житловою 101,9 кв.м., котрий є двох поверховим: 1-ий поверх, загальною площею 116,3 кв.м., житловою 34,1 кв.м., приміщення №1 коридор, площею 1,7 кв.м., приміщення №2 - передня, площею 4,4 кв.м., приміщення №3 - житлова кімната, площею 19 кв.м., приміщення №4 - гостинна, площею 15,1 кв.м., приміщення №5 - кухня - їдальня, площею 19,4 кв.м., приміщення №6 - хол, площею 15 кв.м., приміщення №І - гараж, площею 23,2 кв.м., приміщення №II - сходова клітка, площею 6,6 кв.м., приміщення №III - котельня, площею 11,9 кв.м.; 2-ий поверх, загальною площею 109,2 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., приміщення №7 житлова кімната, площею 17,3 кв.м., приміщення №8 - хол, площею 18,2 кв.м., приміщення №9 - житлова кімната, площею 18,5 кв.м., приміщення №10 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м., приміщення №11 - житлова кімната, площею 15,4 кв.м., приміщення №12 - вбиральня, площею 4,1 кв.м., приміщення №13 - санвузол, площею 12,5 кв.м., приміщення №IV сходова клітка, площею 6,6 кв.м.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 07.07.1998 року, земельна ділянка №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області належить ОСОБА_1 на праві приватної власності та була видана для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ст.22 КзПШ (в редакції, що діяла на час набуття ОСОБА_1 права власності на домоволодіння та земельну ділянку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частина 1 ст.69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Частина 1 ст.30 ЗК України (в редакції, що діяла на час набуття ОСОБА_1 права власності на домоволодіння та земельну ділянку) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Частина 1 ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не оспорюється той факт, що домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області було придбано ОСОБА_1 за її особисті грошові кошти та є її особистою приватною власністю, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1, право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,0564 га, яка розташована на території Лівобережного району м.Маріуполя для обслуговування житлового будинку за адресою провулок Рєпіна 30, м.Маріуполь, Донецька область 87500

3. Визнати за ОСОБА_1, право особистої приватної власності на домоволодіння №30 по провулку Рєпіна у м.Маріуполі Донецької області, котре складається з житлового будинку літ. А-2, загальною площею 225,5 кв.м., житловою 101,9 кв.м., котрий є двох поверховим: 1-ий поверх, загальною площею 116,3 кв.м., житловою 34,1 кв.м., приміщення №1 коридор, площею 1,7 кв.м., приміщення №2 - передня, площею 4,4 кв.м., приміщення №3 - житлова кімната, площею 19 кв.м., приміщення №4 - гостинна, площею 15,1 кв.м., приміщення №5 - кухня - їдальня, площею 19,4 кв.м., приміщення №6 - хол, площею 15 кв.м., приміщення №І - гараж, площею 23,2 кв.м., приміщення №II - сходова клітка, площею 6,6 кв.м., приміщення №III - котельня, площею 11,9 кв.м.; 2-ий поверх, загальною площею 109,2 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., приміщення №7 житлова кімната, площею 17,3 кв.м., приміщення №8 - хол, площею 18,2 кв.м., приміщення №9 - житлова кімната, площею 18,5 кв.м., приміщення №10 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м., приміщення №11 - житлова кімната, площею 15,4 кв.м., приміщення №12 - вбиральня, площею 4,1 кв.м., приміщення №13 - санвузол, площею 12,5 кв.м., приміщення №IV сходова клітка, площею 6,6 кв.м.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В.Щербіна