Справа № 758/8801/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що він є власником кімнат 1-7 комунальної квартири у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1, розташовані на третьому поверсі вищезазначеної адреси, в якій він проживає разом з дружиною та двома повнолітніми доньками.

Вказує, що на цьому ж поверсі також проживають і відповідачі - ОСОБА_2 у кімнатах 5-6 та ОСОБА_3 - в кімнаті №8.

Зазначає, що відповідно до Технічного паспорту поверх площею 105,7 кв.м, на якому вони проживають перебуває у загальному користуванні, однак відповідачі постійно провокують його та його родину на конфліктні ситуації, без його згоди ділять блок на дві сім'ї не враховуючи його думку, повісили навісні замки на туалет та душову кімнату, загальний коридор житлового блоку заставили пральними машинами та іншими старими, непотрібними речами, які закривають прохід по житловому блоку, що фактично перешкоджає йому користуватися загальним житловим блоком, туалетом, умивальником та душовою кімнатою, у зв'язку чим був змушений звернутись до суду з даним позовом та просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування спільним допоміжним приміщенням загального користування - житловим блоком загальною площею 11.5 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 квартира 3, жилий блок кімнат № 5-6, 7, 8 та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування, а саме - житловим блоком загальною площею 11,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, жилим блоком кімнат № 5-6, 7,8 та зобов'язати відповідачів забезпечити вільний доступ у житловий блок та не робити перегородку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених вище та просив його задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала повністю та просила суд у їх задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що він безпідставно заявлений та не доведений належними доказами.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст.ст.317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до Примірного положення про комунальні квартири, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208 у комунальних квартирах повинні забезпечуватися необхідні умови для проживання, відпочинку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців комунальної квартири» власники житлових приміщень у комунальній квартирі є співласниками допоміжних приміщень у комунальній квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно свідоцтва про право власності від 14.11.2013 року (а.с.12) позивачу та членам його сім'ї на праві власності належить 10/100 частин кімнати 1 та 6/100 частин кімнати 7 у кв.3, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Крім того, слід зазначити, що відповідно до свідоцтва про право власності від 19.10.2015 року (а.с.64) відповідачці ОСОБА_2 та членам її сім'ї на праві власності належить 10/100 частин кімнати 5 та 7/100 частин кімнати 6 у кв.3, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Позивач у підтвердження своїх позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що йому чиняться перешкоди у користуванні житловим блоком загальною площею 11,5 кв.м., квартири 3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, жилий блок кімнат № 5-6, 7, 8, у підтвердження чого надав припис КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» ЖЕД - 708 «Синьоозерне» від 30.06.2015 року №12, однак судом дані посилання не можуть бути прийняті до уваги, як належний та допустимий у розумінні ст.57-60 ЦПК України доказ, оскільки у вказаному приписі зазначено про наявність замків на дверях у ванну та вбиральню.

Крім того, відповідно до технічного паспорту на вищезазначену квартиру №18420 (а.с.65-67) з технічної характеристики квартири не вбачається, що у ній взагалі розміщений житловий блок загальною площею 11,5 кв.м., квартири 3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, жилий блок кімнат № 5-6, 7, 8 і вказані приміщення є приміщеннями загального користування всіх власників квартири.

Також слід зазначити, що позивач у підтвердження своїх позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 посилався на ту обставину, що йому чиняться перешкоди у користуванні житловим блоком загальною площею 11,5 кв.м., квартири 3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, жилий блок кімнат № 5-6, 7, 8, однак дані посилання також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів проживання останнього та порушення його прав у підтвердження позовних вимог позивачем не надано.

Також слід зазначити, як вбачається з матеріалів справи, інших належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів порушення відповідачами його прав та законних інтересів у підтвердження позовних вимог позивачем не надано. Крім того, останній у судовому засіданні також зазначив, що інших належних та допустимих доказів у підтвердження тих обставин, що відповідачі дійсно чинять йому перешкоди у користуванні приміщеннями спільного коритування він надати не може.

У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів порушення відповідачами прав та законних інтересів позивача, а тому позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст.15, 16 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців комунальної квартири», Примірного положення про комунальні квартири, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич