Справа № 148/3759/13-ц Провадження № 22-ц/772/3071/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Колоса С. С.

суддів : Стеблюк Л. П., Якименко М. М.

секретар судового засідання Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ( надалі ПАТ ) « УкрСиббанк » до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника ПАТ« УкрСиббанк » на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2016 року,

встановила :

Заочним рішенням Тульчинського районного суду від 23 серпня 2016 року в зазначеному позові відмовлено .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факти порушення прав ПАТ « УкрСиббанк », а також при задоволенні позовних вимог будуть порушені права неповнолітньої дитини та відсутня згода комісії з питань захисту прав дитини Тульчинської міської ради на звернення стягнення на предмет іпотеки .

У апеляційній скарзі представник ПАТ « УкрСиббанк » просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального права .

Належно повідомлені відповідачі повторно в судове засідання не з»явилися, про причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких заяв не подавали .

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши представника ПАТ « УкрСиббанк », яка просить апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного .

Відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового є : неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог товариству, судом першої інстанції неповно з»ясуванно обставини, що мають значення для справи, висновок суду не відповідає обставинам справи .

Судом встановлено, і не заперечується сторонами, що 03 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк » та ОСОБА_2 укладено договір споживчого кредиту № 04 2. 1 / 290, згідно якого банк зобов»язався та надав позичальнику кредит в розмірі 95 000 гривень ( а. с. 7 14 т. 1 ). Термін дії договору до 02 жовтня 2018 року .

В порушення своїх зобов»язань відповідачем ОСОБА_2 не вноситься плата за користування кредитом в порядку та на умовах визначених даним договором споживчого кредиту .

Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов»язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов»язань.

Статтею 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором, а саме стягнення суми кредиту, сплата неустойки та відшкодування збитків .

Заборгованість за договором споживчого кредиту по тілу кредиту, проценти та штраф нараховано відповідно до діючого законодавства та умов договору в розмірі 231 968 гривень 60 коп.. Тобто представником банку надано належні та допустимі докази по справі, які підтверджують ці позовні вимоги. Відповідачем не надано належних доказів на спростування цих сум .

З матеріалів також вбачається, що 03 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк » ( іпотекодержатель ) та ОСОБА_4, ОСОБА_3 ( іпотекодавець ), на забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору, укладено договір іпотеки ( а. с. 15 17 т. 1 ). Предметом іпотеки стала трикімнатна квартира № 14 загальною площею 49, 3 кв. м., що знаходиться за адресою Вінницька область м. Тульчин вул.. Леніна, 106 та належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.. 33 ч. 1 ЗУ « Про іпотеку » в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Зі змісту п. 4. 1. 1. Договору про іпотеку іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь якого зобов»язання за цим договором або будь якого зобов»язання забезпеченого іпотекою за цим договором .

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір .

Встановлено, що ОСОБА_2 належним чином свої зобов»язання за кредитним не виконує, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які виступили майновими поручителями відповідають за невиконання будь якого зобов»язань забезпеченого іпотекою за цим договором .

Зазначені обставини підтверджуються вищевикладеним матеріалами, а тому висновок суду першої інстанції щодо ненадання доказів є безпідставним та необґрунтованим .

Необґрунтований і висновок суду, що наявність висновку комісії з питань захисту прав дитини Тульчинської міської ради від 20 квітня 2016 року ( а. с. 97 т. 2 ) є підставою для відмови у позові .

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_3, мати неповнолітньої ОСОБА_5 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 41 т. 1 ). Будь які докази, що фактично місцем її проживання є АДРЕСА_1, в справі відсутні. Відсутні і докази, що неповнолітня дитина проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Єдиним доказом проживання неповнолітньої в спірному будинку є копія титульної сторінки амбулаторної картки ОСОБА_5 ( а. с. 29 т. 2 ), колегія суддів не приймає до уваги, так як в ній відсутні дані її заведення та інші дані, які б підтвердили зазначений факт .

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 « Про судове рішення » в мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи

наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи

заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої

дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях ( частина четверта статті 60 ЦПК ) .

В той же час зі змісту мотивувальної частини вбачається, що крім зазначених вище підстав, обставиною для відмови стала та обставина, що в разі задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлення способу реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів, могло б позбавити неповнолітню дитину права на житло, а це суперечить вказаній практиці Верховного Суду України, так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог позивача .

Відповідно до ст.. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

З квитанцій наданих суду встановлено, що при подачі позову стороною сплачено 1 936 гривень 02 коп. та при подачі апеляційної скарги 3 827 гривень 48 коп., а всього 5 763 гривень 50 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 .

Керуючись ст.. ст.. 610, 611 ЦК України, ст.. 33 ч. 1 ЗУ « Про іпотеку », ст.. ст.. 88, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » задовольнити частково .

Заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, яким :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » - задовольнити частково .

Звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру № 14 загальною площею загальною площею 49, 3 кв. м., що знаходиться за адресою Вінницька область м. Тульчин вул.. Леніна, 106 та належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності ( незалежним експертом ) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не меншою ніж узгоджена сторонами у іпотечному договорі, яка становить 141 885 гр. ( сто сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят п'ять гривень ) .

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1 936 гривень 02 коп. та за подачу апеляційної скарги 3 827 гривень 48 коп., а всього в сумі 5 763 гривні 50 коп. .

В іншій частині рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили на рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_6