У Х В А Л А

9 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши заяву виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області на користь ОСОБА_4 ненараховану та невиплачену заробітну плату за період з 2 липня 2014 року по 2 жовтня 2014 року в сумі 22 882,91 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2016 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення апеляційного суду скасовано та залишено в силі рішення суду першої інстанції.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статей 26, 42, 50 Закону України «Про місцеве самоврядування», статей 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», статей 48, 115 КЗпП України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 липня 2014 року, 22 липня 2015 року, 7 вересня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що судовими рішеннями адміністративних судів визнано протиправним та скасовано рішення Ірпінської міської ради від 27 червня 2014 року та поновлено ОСОБА_4 на посаді секретаря Ірпінської міської ради Київської області з 27 червня 2014 року, а тому вимоги про стягнення середнього заробітку за спірний період підлягають задоволенню. Крім того, згідно записами в трудовій книжці позивача відсутній запис про його звільнення за вказаний період.

Разом з тим, у справі, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року в якій надана заявником для порівняння, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив з того, що при звільнені з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, а тому підлягає застосуванню положення статті 116, 117 КЗпП України.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Крім того, зі змісту наданої для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 липня 2014 року не вбачається встановлених фактичних обставин, які мають істотне значення для таких справ, а також не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, що унеможливлює вирішення питання щодо подібності правовідносин і відповідно неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права.

Надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судове рішення та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справ.

За викладених обставин вважати заяву виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк Я.М. Романюк