Справа № 369/1217/16-ц
Провадження № 2/369/1213/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення -,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05.03. 1988 року по 26.11. 2015 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що приблизно через п'ять років після реєстрації шлюбу він та відповідач вселились в будинок № 67 по вул. Шкільна в с. Крюківщина, Києво- Святошинського району Київської області, який належав на праві власності його бабусі ОСОБА_4, та проживали в цьому будинку разом з його батьками.

24 жовтня 2010 року помер батько позивача ОСОБА_5, який на час смерті був власником житлового будинку №67 по вул. Шкільна в с. Крюківщина, Києво- Святошинського району Київської області.

Також позивач наголошує, що 05 грудня 2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом № 2- 1385 на житловий будинок №67 по вул. Шкільна в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області та свідоцтво про право на спадщину за законом №2-1387 на земельну ділянку під вказаним будинком площею 0,3340 га з кадастровим №:01:015:0008. На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.12.2012 року право власності на житловий будинок та земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.11.2013 року та від 22.11.2013 року.

В подальшому посилаючись на неприязні стосунки, що склались між відповідачем та позивачем, останній був змушений залишити будинок та орендувати житло.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він має нову сім»ю, проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_6 та виховує двох малолітніх дітей. Також позивач вказує, що через скрутне матеріальне становище, він не має можливості надалі орендувати житло і бажає проживати із сім'єю в належному йому на праві власності житловому будинку по вул. Шкільна, 67 в с. Крюківщина.

21 січня 2016 року позивачем було направлено відповідачу лист в якому він попросив останню до 01 лютого 2016 року виселитися із спірного будинку, однак письмової відповіді на вищевказану адресу він не отримав.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд ухвалити рішення виселити ОСОБА_2 з житлового будинку № 67 по вул.. Шкільна в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області без надання іншого житлового приміщення.

Протягом розгляду справи представником позивача уточнювались позовні вимоги, остаточно позивач просив суд: усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку № 67 по вул. Шкільній в с. Крюківщина Києво- Святошинського району Київської області.

Представник позивача в судове засідання з»явився, позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність, просили суд відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, свідків перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Громадяни для задоволення свої потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян,інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить , користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Як встановлено в судовому засіданні, 05 березня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Шевченківського району м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 255.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія V-БК № 442907, видане міським палацом новонароджених у м. Києві 14.07.1989 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.11.2015 року у справі № 761/21258/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 08.12.2015 р. встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.03.1988 р.

Так, рішенням Шевченківського районного суду Київської області від 06.06.2016 р. у справі № 761/35333/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яке набрало законної сили 17.06.2016 р. встановлено, що житловий будинок № 67, що розташований за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Шкільна та земельна ділянка площею 0,3340 га,яка розташована за вказаною адресою були отримані позивачем у спадщину після померлого батька ОСОБА_5, який помер 24.10.2010 р., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданими 05.12.2012 р. державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1385 та № 2-1378 відповідно та Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13214441 від 21.11.2013 р. та № 13301299 від 22.11.2013 р.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.12.1998 року відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) від 18.12.1988 р.№ 23707, що не заперечувалось відповідачем та її представником.

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 03.03.2016 р. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як встановлено судом відповідач постійно порушує правила спільного життя, що робить неможливим проживання з нею в будинку позивача, який є власником вказаного житла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, пояснила суду, що вона є сестрою позивача. Після смерті їхнього з позивачем батька позивач отримав будинок у спадок. Відповідачка не пускає позивача з його новою сім»єю до будинку, ображає його та не платить за комунальні послуги. Відповідачка погрожувала її брату, що виб»є вікна, спалить будинок, якщо той вселиться. У відповідачки є квартира з хорошим ремонтом, проте їхати туди відповідачка не хоче. Відповідачка постійно створює перешкоди позивачу у користуванні будинком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що позивач разом із ОСОБА_6 знімають в неї кімнату майже два роки. Вони є порядною сім»єю. Хочуть жити у с. Крюківщина, але не можуть, тому, що існує конфлікт. Позивач весь час перебуває в с. Крюківщина займається господарством.

Допитаний в судовому засіданні свідок М»ятов Ю.М. пояснив суду, що від відповідача на рахунок позивача надходять погрози. Він сам неодноразово їх чув. У відповідача є квартира в Києві по вул. Татарській, позивач намагався домовитись з відповідачем, але нічого не вийшло. В квартирі в м. Києві на вул.Татарській проживає також відповідач.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є подружкою та сусідкою відповідача. З відповідачем знайома з 1990 року, їхні діти зростали разом та частко спілкувались. Позивач приїздить постійно до будинку. Ключі від будинку у сторін окремі. Позивач намагається позбавити відповідача права власності на частину у квартирі у м. Києві.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона знає відповідача та її сім»ю 29 років. В Києві у відповідача є однокімнатна квартира, але відповідачу вона замала.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до наступних висновків, що в даному випадку права позивача порушуються відповідачем по справі ОСОБА_2, оскільки остання без належних на те підстав проживає в будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Крюківщина, вулиця Шкільна, будинок 67, тим самим обмежуючи права позивача визначені законодавством України.

За таких обставин, вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з будинку підлягають задоволенню з підстав передбачених ст. 391 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, керуючись 3, 4, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні його власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку № 67 по вул. Шкільній в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво - Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов