АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № KIXRRX06150004 від 05.02.2008 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5158, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір що стверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 18.01.2015 має заборгованість - 35606, 91 грн. Рішенням суду з ОСОБА_1 на користь позивача була стягнута сума заборгованості за вказаним договором у розмірі 6726,28 грн., а отже сума заборгованості відповідача перед позивачем на даний час ставить різницю між цими сумами, яка дорівнює 28880,63 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1444,03 грн. - штраф (процентна складова). Отже, загальний розмір заборгованості становить 30824, 66 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 308,25 грн., які Банк просить стягнути з відповідача.

Справа № 759/1404/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/2184/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Журибеда О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначав про незаконність рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Зокрема, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не вірно витлумачив та застосував норми матеріального права, оскільки у своєму висновку суд зазначив, що Банк рішенням суду стягнув в повному обсязі заборгованість по кредиту, скористався своїм правом на повернення кредиту, а тому позовні вимоги є безпідставними, проте суд не врахував, що після ухвалення зазначеного вище рішення кредитний договір не був розірваний, а тому правовідносини сторін не припинилися. Відповідачем на даний час зобов'язання належним чином не виконано. Крім того, вказує, що судом першої інстанції не враховані роз'яснення Верховного суду України, викладені у листі від 01.07.2014 «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», оскільки відповідно до яких, пред'явлення вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України є додатковим правом кредитора та не позбавляє права на стягнення сум, що встановлені статтям 536, 1048, 1054 ЦК України, а тому враховуючи, що ні кредитним договором, ні діючим законодавством не передбачено, що ухвалення рішення є підставою для припинення правовідносин сторін, то суд незаконно відмовив у позові Банку щодо стягнення залишку боргу по кредиту, за інші періоди. Враховуючи зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлялись в установленому законом порядку.

Представник позивача, причину своєї неявки суду не повідомив.

Відповідач згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві по м. Києві зареєстрованим не значиться (а.с.18). За адресою визначеною ним у кредитному договорі судова кореспонденція вручена не була, а тому відповідач був повідомлений в порядку визначеному ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі.

Тому, керуючись положеннями ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ст. 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе.

Перш за все слід звернути увагу на те, що позовні вимоги не були пред'явлені в порядку ст. 625 ЦК України, а тому вказаний висновок суду першої інстанції є безпідставним. Інших підстав відмови у задоволенні позову судом не вказано.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору № KIXRRX06150004 від 05.02.2008 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 158, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6).

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач своїх договірних зобов'язань не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2012 з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», стягнута суму заборгованості за кредитним договором № KIXRRX06150004 від 05.02.2008 в сумі 5180,80 грн., заборгованість за відсотками в сумі 1,99 грн., заборгованість по комісії в сумі 748,05 грн., штраф в сумі 795,44 грн., судовий збір в сумі 214,60 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що судом відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення пені, розмір якої був заявлений 28072,52 грн. (а.с.4)

Згідно позовних вимог та розрахунку заборгованості станом на 08.01.2015 позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30824,66 грн., яка становить різницю між наявною сумою заборгованості та сумою стягнення за рішенням суду. Загальна сума заборгованості складається із:

§ 5 158,8 грн. - заборгованість за кредитом;

§ 1,99 грн. - по процентам за користування кредитом;

§ 748,05 грн. - по комісії за користування кредитом;

§ 29698,07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З наведеного розрахунку також вбачається, що він проведений за період з 05.02.2008 по 08.01.2015, тобто з дати укладення кредитного договору і до звернення до суду з даним позовом (а.с.5).

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 5180,80 грн., заборгованість за відсотками в сумі 1,99 грн., заборгованість по комісії в сумі 748,05 грн. та пені у розмірі 28072,52 грн. вже були предметом судового розгляду, в результаті якого ухвалено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2012.

Дані про дату набрання чинності цього рішення в матеріалах справи відсутні, проте відсутні і дані про його скасування. Не надано позивачем і даних про виконання або причини невиконання вказаного рішення суду.

Діючи в межах принципу диспозитивності визначеного ст.11 ЦПК України колегія суддів виходить з того, що позовні вимоги заявлені на різницю суми заборгованості за кредитним договором та суми стягнутої рішенням суду від 22.05.2012. А отже сума кредиту, сума відсотків за користування кредитом, сума комісії стягненню не підлягають. Сума пені згідно рішення суду від 22.05.2012 була заявлена станом на 27.09.2011 в розмірі 28072,52 грн., а згідно позову, що є предметом розгляду пеня заявлена станом на 08.01.2015 в розмірі 29698,07 грн., а отже різниця між вказаними сумами становить 1625,55 грн.

Що стосується штрафів передбачених п. 5,3 Договору, то фіксована сума в розмірі 500,00 грн. стягнута рішенням суду від 22.05.2012, також визначено і 5 % від суми заборгованості станом на час ухвалення рішення суду.

Оскільки обґрунтованими є лише позовні вимоги про стягнення пені за період з 28.09.2011 по 01.01.2015, що становить 1625,55 грн., то на вказану суму сума штрафу (її процента складова) не нараховується, так як буде мати місце подвійна цивільна відповідальність, що є неприпустимим в силу ст. 61 Конституції України

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, ст. 611 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Оскільки, ні кредитним договором, ні діючим законодавством не передбачено, що ухвалення рішення є підставою для припинення правовідносин сторін, то суд незаконно відмовив у позові Банку щодо стягнення боргу по пені, за інший період.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявністю порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження. Разом з тим, позовні вимоги визнані обґрунтованими лише в частині стягнення заборгованості по пені за період після ухвалення рішення суду. В зв'язку з цим апеляційна скарга та позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права (стаття 309 ЦПК України).

На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

В порядку ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає і сума судових витрат в розмірі, що становить мінімальну ставку судового збору для спорів майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И РІ Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015 - скасувати та ухвалити нове:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі - 5158 (п'ять тисяч сто п'ятдесят вісім) гривень 80 коп., заборгованість за відсотками в розмірі - 1,99 грн., заборгованість з пені в розмірі - 5158 (п'ять тисяч сто п'ятдесят вісім) гривень 80 коп., та судові витрати в розмірі 103 (сто три) гривні 20 коп., а всього - 10422 (десять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 79 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: