Провадження № 2/638/503/16
22.01.2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Подус Г. С.
при секретарі Коваленко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товарситва Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-
У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить суд постановити заочне рішення, розглянути справу за відсутністю представника позивача.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено матеріалами справи, між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є «ПРАВЕКС-БАНК» 14.12.2007 року був укладений договір №2136-020/07Р, за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 31 900 євро до 14 грудня 2032 року (а.с.14-16).
За умовами кредитного договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов'язувався здійснювати своєчасне погашення частини кредиту відповідно до графіку, що є невід'ємним додатком до кредитного договору, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором.
Згідно п. 2.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси Банку.
Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитними договором, надав позичальнику кредитні кошти на загальну суму 31 900 євро.
Згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 14.12.2032 року.
За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена.
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитними договорами у розмірі 31 394 євро 00 центів (а. с.6-8).
Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти.
Так, згідно п. 1.2. кредитного договором кредит надається строком до 14 грудня 2032 року сплатою 11,99 % річних.
Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом, нараховуються у період з 14.12.2007 року до моменту повернення кредиту, вказаного у п. 1.2 кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору.
Позичальник допустив порушення своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за стування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 16 червня 2015 за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 19 518 євро 26 центів.
Згідно п. 9.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.
Обов'язок позичальника сплатити пеню у разі неналежного виконання умов кредитного договору, передбачений також і нормами Цивільного кодексу України, а саме ч. 1 ст. 611 ЦК України.
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №2136-020/07Р від 14 грудня 2007 року (а. с. 20-21).
За умовами договору поруки, поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1. договору поруки).
Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором в односторонньому порядку.
Термін дії договору поруки - до 14 грудня 2035 року, що визначено у п. 4.1. вишевказаного договору.
Згідно частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно частини 2 статті 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За умовами договору поруки, що визначені у п. 2.1., у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, поручитель зобов'язується виконати за нього зобов'язання перед банком на умовах, у порядку та строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного договору, із змінами та доповненнями до нього
У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють банк, як кредитора, правом вимагати від поручителя виконання зобов'язань за кредитним договором.
Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Пунктом 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
Разом із тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Тобто, вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечать чинному законодавству України, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 543, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: