Номер провадження: 22-ц/785/7817/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Гончаренко В.М., Короткова В.Д.

при секретарі: Ярахмедові Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом, який вподальшому уточнив, до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на її користь на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2015 року на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на погіршення матеріального стану, погіршення доходу від підприємницької діяльності, який не дає матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у позовних вимогах ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, районний суд виходив з недоведеності позивачем обставин, на які він посилався в якості обгрунтування заявлених вимог.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

Сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2015 року задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 24.07.2015 р. до її повноліття (а. с. 5, 30).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015 року було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 31-34). При цьому в ухвалі зазначено, що з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у ОСОБА_2 не існує будь-яких інших зобовязань з утримання, стан здоровя ОСОБА_2 задовільний, він є працездатною особою, яка займається підприємницькою діяльністю і не має перешкод в сплаті аліментів в розмірі, достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку; що рішення суду в частині розміру аліментів не підлягало зміні, так як це буде порушенням прав дитини на рівень життя, необхідний для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та розмір аліментів стягнутий з урахуванням його пояснень в судовому засіданні апеляційної інстанції про дохід в сумі 5000-6000 грн. в день та відповідає засадам розумності та справедливості (а. с. 33).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2 та рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015 року залишено без змін (а. с. 35-36).

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про змешення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2015 року ОСОБА_2 обгрунтував заявлені вимоги зміною (погіршенням) свого майнового стану.

В якості доказів позивач протягом розгляду справи надав довідки Іллічівської ОДПІ від 04.03.2016 року (а. с. 7), від 10.08.2016 року (а. с. 62) про те, що за 2015 рік його валовий дохід, як фізичної особи-підприємця (ФОП) становив 3038 грн.

Як вбачається зі змісту рішення про стягнення аліментів від 27.08.2015 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 з вимогами про стягення аліментів в сумі 2500 грн. 24.07.2016 року, в той час як ОСОБА_2 в якості ФОП зареєструвався 05.08.2015 року.

Тобто, на час ухвалення судом 27.08.2015 року рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, ОСОБА_2 працював в якості ФОП 22 дні (менше календарного місяця). При цьому, як вбачається зі змісту рішення суду від 27.08.2015 року ОСОБА_2 до суду першої інстанції не зявився, надавши заяву, що він частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів в сумі 1000 грн. щомісячно.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів в сумі 2500 грн., не вбачається, що суд першої інстанції був обізнаний про місце роботи ОСОБА_2О в якості ФОП і про розмір його доходу.

Залишаючи рішення суду першої інстнації про стягнення аліментів в сумі 2500 грн. без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, апеляційний суд врахував надані ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснення про його щоденний дохід у 5-6 тис грн. на день.

Заявляючи про погіршення свого матеріального стану та обгрунтовуючи таке погіршення розміром доходу від діяльності в якості ФОП за 2015 рік, ОСОБА_2 надав довідку Іллічівської ОДПІ про те, що у 2015 році його валовий дохід склав 3038 грн. 21 коп. за неповні 5 місяців роботи (з 05.08.2015 року до 31.12.2015 року).

Як зазначено у самій довідці Ілічіської ОДПІ, валовий дохід 3038 грн. 21 коп. за 2015 рік був визначений самим ОСОБА_2 згідно з поданою ним декларацією про доходи. При цьому документальна перевірка достовірності та правильності декларації не проводилася (а. с. 80).

На час ухвалення судом оскаржуваного рішення за вимогами про зміну розміру аліментів 26.09.2016 року, ОСОБА_2 не подав до Іллічівської ОДПІ податкову декларацію про майновий стан та доходи за 1-півріччя 2016 року.

Виходячи з декларації про доходи за 2015 рік., яку позивач подав до Іллічівської ОДПІ, та заначений в декларації розмір валового доходу за період діяльності в якості ФОП з 05.08.2015 року до 31.12.2015 року склав 3038 грн. 21 коп. Тобто середномісячний дохід від діяльності в якості ФОП у ОСОБА_2 в 2015 році становив близько 607,6 грн. без вирахування сплати податків та інших витрат (3038/5).

Зазначаючи у зв`язку з наведеним про погіршення свого майнового стану, ОСОБА_2 просив зменшити розмір аліментів до 700 грн. щомісячно, хоча згідно поданої ним довідки його валовий дохід становив близько 607 грн. на місяць без врахування інших витрат (сплата податків, комунальні витрати).

Тобто розмір стягнення аліментів, до якого позивач просить зменшити стягнення аліментів - 700 грн. щомісячно перевищує розмір доходу, який позивач офіційно задекларував у 2015 році.

Така обставина може свідчити або про помилковість самого розрахунку валого доходу або про не повідомлення суду про всі дійсні доходи ОСОБА_2

В засіданні судової колегії ОСОБА_2 пояснив, що він неофіційно заробляє 1500- 2000 грн. на місяць надаючи певні послуги своїм знайомим. При цьому позивач не назвав які самі послуги він надає, не вказав осіб, які можуть це підтвердити.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що коли вони поділили майно з позивачем, тому дістався торговий кіоск з реалізації табачних виробів на вечірньому ринку м. Чорноморська (колишній Іллічівськ), який має виторг 1200-1500 грн. на день. Їй це відомо тому, що колись це був її кіоск і вона знає про реальний розмір виторгу. Крім того, у позивача є вже кілька років автомобіль «Мерседес-Віто», який офіційно оформлений на іншу людину, але який фактично знаходиться в розпорядженні позивача.

Апеляційний суд на виконання ч.4 ст. 10 ЦПК України розясняв сторонам про можливість заявити клопотання про витребування відповідних доказів, як на підтвердження вимог так і на їх спростування.

Проте обидві сторони не виявили ініціативи у поданні до суду відповідних клопотань з поясненням щодо причин не подання доказів в суді першої інстанції та не заперечували проти закінчення апеляційного розгляду і прийняття рішення на підставі тих документів, що є у справі.

При таких обставинах, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який обгрунтовано не прийняв до уваги розмір доходу ОСОБА_2 за 2015 рік, який вказаний у довідці Іллічівської ОДПІ в якості доказу погіршення його майнового стану та підстави для зміни (зменшення) розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і фактично зведені лише до перевстановлення (нового встановлення) тих обставин, які вже вірно встановлені судом першої інстанції та переоцінки тих доказів, які зібрані та долучені до справи і яким судом першої інстанції надана правильна оцінка.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: В.М. Гончаренко

ОСОБА_5