Провадження № 2/234/5034/16
06 вересня 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
судді Марченко Л.М.
при секретарі Овчаровій Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, заяв не надав. Повідомлення відповідача відбувалося через оголошення у пресі.
За відсутністю заперечень позивача, судом на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи.
Дослідивши доводи позову, надані заяву та докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_3 (зараз ОСОБА_1) та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.1999 року (а.с.9-11), від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Кіровського районного суду м.Макіївки Донецької області від 19.10.2011 року (а.с.9-11).
Позивачка 15.02.2014 року вдруге вийшла заміж, змінивши прізвище на «Сухар» (а.с.5 на звороті).
Позивачка в позові зазначила, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично його місцезнаходження невідоме та засобів звязку з ним немає (а.с.2).
У звязку з неможливістю отримати згоду батька дитини на виїзд малолітнього сина за кордон, позивачка просить надати такий дозвіл в судовому поряду.
З цього приводу суд зазначає, що
За змістом ч.1 ст.3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ), та ч.7 і ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст.141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За змістом ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» №3858-Х11 від 21.01.1994 року, який у ст.4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно із п.п.1,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
За змістом наведеного Закону у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як роз'яснив Пленум Верховного ОСОБА_1 у п.3 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК України та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.
На підставі наведеного, враховуючи те, що заявлені позові вимоги не містять чіткого зазначення про конкретне прямування до конкретної держави, відповідного часового проміжку перебування дитини у цій державі, строку та мети конкретного виїзду, а також не доведення факту перешкоджання відповідачем реалізації інтересів дитини, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, у звязку з прийняттям рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати позивачці у вигляді оплаченого при зверненні з позовом до суду судового збору (а.с.1), їй не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.8,14,15,215,223-233 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Л.М.Марченко