Справа № 274/2038/16-ц
Провадження № 2/0274/935/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2016 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого -судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,позивачки -ОСОБА_1, представника відповідача- Хаустовича С.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачами заявлено вимоги про визнання за кожною з них права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 з тих підстав. що після смерті матері відкрилась спадщина, але їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правоустановлюючих документів на нього .

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали повністю .Пояснили, що доглядали матір до її смерті, за її волею будинок повинен належати їм двомв рівним частках.Про те,що на будинок відсутні правоустановлюючі документи дізнались тільки при оформленні спадщини у нотаріуса.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив.Вказав на відсутність реєстрації права власності за будь-якою особою, відсутність документів про наявність самого будинку .Будинок взагалі може бути самочинним будівництвом , оскільки збудований без проекту чи з порушенням державних будівельних норм.Позивачами не доведено відсутність інших спадкоємців, не доведено правомірності користування земельною ділянкою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази , прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного .

Судом встановелно, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14), позивачі по справі є її спадкоємцями за законом (а.с.15-24,57).Доводи представника відповідача щодо можливої наявності інших спадкоємців спростовані даними спадкової справи щодо осіб,які прийняли спадщину (а.с.57-58)

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 7.08.1961 року нині покійна ОСОБА_3здійснила будівництво спірного житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 25-26) на виділеній для цього земельній ділянці площею 600 кв.м..Отже, позивачами доведено факт набуття спадкодавцем земельної діялнки в користування, отримання доволу на будівництво, затвердження проекту ,чим спростовано доводи представника відповідача про можливість самовільного будівництва , неправомірності користування земельною ділянкою.

Вказаний будинок спадкодавець просила прийняти в експлуатацію, техніком згідно даних інвентаризаційної справи № 6672,оглянутої судом, було проведено всі необхідні обміри .За технічним паспортом на житловий будинок, виданому Бердичівським МБТІ , самовільних будівель і споруд не має (а.с.60-62).

Судом також встановлено, що позивачі у передбаченому законом порядку прийняли спадщину, подавши відповідну заяву у нотаріальну контору. Проте, постановою нотаріуса від 30.01.2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок через відсутність правоустановлюючих документів на нього (а.с.30).

У 1961 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Отже, суд встановив що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування ,хоча спірний житловий будинок є об'єктом права власності, наявні правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок у порядку спадкування.

Аналогічні висновки щодо моменту виникнення права власності на житловий будинок містяться у правових висновках Верховного Суду України у справі №6-137 цс 13 від 218 грудня 2013 року.

Доводи представника відповідача про не введення будинку в експлуатацію свідчить про відсутність права у спадкодавця на будинок ,що унеможливлює визнання такого права за позивачами, є необгрунтованими.

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту,що має застосовуватись ,якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд враховує, що на момент завершення будівництва житлового будинку та інших споруд (1966-1976 роки )чинним законодавством не була передбачена процедура введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію. 12.03.1981 року Радою Міністрів УРСР була прийнята постанова № 125 № „Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів".Згідно п.2 вказаної Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями , призначеними виконкомами відповідних Рад народних депутатів, жилих будинків, гуртожитків,шкіл, садків,які збудовані за кошти підприємств, або замовниками(забудовниками ) яких є виконкоми районних, міських рад.Постановою Кабінету Міністрів України від 5.08.1992 року № 449 „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів державного замовлення" було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об"єктів будівництва.

До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не передбачався обов"язоковість реєстрації будинків і домоволодінь ,обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.98. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 №121.

Таким чином, умовою переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до законодавства, що діяло на час набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем суд прийшов до висновку, що права, набуті шляхом створення нерухомості спадкодавцем можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Не визнані права позивачів як спадкоємців за законом підлягають захисту в судовому порядку шляхом постанрвлення рішення про визнання права на спадкове майно .

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1,ОСОБА_2 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :