Провадження № 2/161/1006/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона прийняла спадщину шляхом подачі в Першу Луцьку державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини від 21 жовтня 2014 року № 683, на підставі якої була заведена спадкова справа № 295/2014. Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Заповіту, у якому б померлий ОСОБА_4 виразив свою волю та розпорядився подальшою долею спадкового майна, немає, а тому в даному випадку мало місце спадкування за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є вона, як дружина померлого, малолітній син померлого - ОСОБА_2, та мати померлого ОСОБА_3, а тому майно повинно ділитись у рівних частинах, по 1/3 на кожного із спадкоємців першої черги. До складу спадкового майна, що лишилось після смерті її чоловіка увійшли: 1/2частки житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_5; 1/6 частки квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1. Зазначає, що ? частки житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_5, ОСОБА_4 успадкував після смерті своєї баби ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. 09 вересня 1989 року від імені ОСОБА_5 було посвідчено заповіт відповідно до змісту якого всю належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_5, вона заповіла своєму синові ОСОБА_6 та своєму внукові ОСОБА_4.

Зазначає, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому ОСОБА_4 є єдиним власником 1/2 житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_5, оскільки прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, шляхом спільного проживання із спадкодавцем та фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_5 ОСОБА_7 почав піклуватись про дану частину будинку, продовжував у ній проживати. Іншими співвласниками даного будинку є: ОСОБА_8, що володіє 101/400 частки в даному житловому будинку та ОСОБА_9, що володіє 99/400 частки в даному житловому будинку. Зазначає, що 1/6 часткиа квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 набув у власність шляхом приватизації майна згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Іншими співвласниками даної квартири є ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Зазначає, що зверталась до Першої Луцької державної нотаріальної контори від свого імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 з вимогою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_5, та на частку квартири АДРЕСА_1, що належить її чоловіку ОСОБА_4, проте їй двічі було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 66/400 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 67/400 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право власності на 1/18 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/18 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просив його задовольнити.

Представник відповідача подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою не заперечує щодо задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19 липня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4. (а.с.5).

Судом встановлено, що після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі в Першу Луцьку державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини від 21 жовтня 2014 року № 683, на підставі якої була заведена спадкова справа № 295/2014. Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. (а.с.6)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,' яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено судом, заповіту, у якому б померлий ОСОБА_4 виразив свою волю та розпорядився подальшою долею спадкового майна немає, а тому в даному випадку мало місце спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач, як дружина померлого, малолітній син померлого - ОСОБА_2, та мати померлого ОСОБА_3, а тому майно слід ділити у рівних частинах, по 1/3 на кожного із спадкоємців першої черги.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею ч.1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

До складу спадкового майна, що лишилось після смерті чоловіка позивача увійшли: ? частки житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель та споруд, який знаходиться по АДРЕСА_5 та 1/6 частки квартири АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ? частки вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_5, ОСОБА_4 успадкував після смерті своєї баби ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть останньої (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 1989 року від імені ОСОБА_5 було посвідчено заповіт, відповідно до змісту якого всю належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_5, ОСОБА_5 заповіла своєму синові ОСОБА_6 та своєму внукові ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як слідує із змісту ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, а тому ОСОБА_4 є єдиним власником 1/2 житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_5, оскільки прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, шляхом спільного проживання із спадкодавцем та фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_5 ОСОБА_7 почав піклуватись про дану частину будинку, продовжував у ній проживати. Іншими співвласниками даного будинку є: ОСОБА_8, що володіє 101/400 частки в даному житловому будинку та ОСОБА_9, що володіє 99/400 частки в даному житловому будинку. Зазначає, що 1/6 частки квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 ОСОБА_4 набув у власність шляхом приватизації майна згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Іншими співвласниками даної квартири є ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на початку жовтня 2015 року звернулась до Першої Луцької державної нотаріальної контори від свого імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 з вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_5, який належить померлій ОСОБА_5, спадщину після смерті якої прийняв її чоловік ОСОБА_4, але не оформив своїх прав, про що свідчить постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 09.10.2015 року, за № 2038/02-31, а також позивач зверталась з вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1, що належить її чоловіку ОСОБА_4, що стверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 09.10.2015 року, за № 2039/02-31.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на 66/400 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 67/400 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/18 вищевказаної квартири, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1269, 1274 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 66/400 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 67/400 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/18 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта