Справа № 459/2009/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого- судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача в інтересах останнього звернулась до суду з даним позовом. В його обґрунтування зіслалась на те, що їй та відповідачу на праві власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_1. У звязку із неприязними стосунками між сторонами останні не можуть спільно користуватись даним житлом. Так як їхня квартира є неподільною і виділення частки відповідача в натурі є неможливим, тому просить припинити право власності відповідача на ? частку спірної квартири взамін грошової компенсації та визнати за нею право власності на цю частку.

Представник позивачки та позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Додатково зазначила, що у спільній власності сторін перебуває двохкімнатна квартира, яка є неподільною. В 2012 році шлюбні відносини між сторонами припинені, після чого відповідач перейшов проживати в смт.Гірник. Відповідач неодноразово застосовував до позивачки фізичну силу, ображав, вчиняв по відношенню до неї протиправні дії, в результаті чого притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Сторони добровільно не можуть дійти згоди щодо розподілу даної квартири, виділення частки відповідача в натурі або спільне володіння та користування даним майном неможливе. Тому просить суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали. Заперечили щодо його задоволення. Пояснив суду, що дана квартира є єдиною належною йому житловою площею, де він прописаний. У випадку задоволення позову він залишиться без житла. Не погоджується на компенсацію частки позивачкою.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, дійшов до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4В перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1994 року, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06.07.2012 року розірвано. У даному шлюбі 17.05.2003 року у них народився син Данило.

За час спільного проживання, сторони придбали квартиру по вул. Шептицького, 29/98 у м. Червонограді Львівської області, що підтверджується договором купівлі продажу АЕЕ №474614 від 05.10.2001 року, посвідченим державним нотаріусом Червоноградської держаної нотаріальної контори ОСОБА_5, та зареєстрованим у реєстрі за № 1-2395.

Як вбачається із реєстраційних посвідчень на квартиру серії БТІ №007351 та №007351, виданих ДКП Червоноградським міським бюро технічної інвентаризації, за позивачкою та відповідачем зареєстровано по 1/2 частини вище вказаної квартири, що також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру.

Як вбачається з копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.07.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час між ними існують неприязні стосунки.

Копією повідомлення Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області на адвокатський запит стверджується, що у період часу з 2010 року по 27.02.2014 року було зареєстровано 7 звернень позивачки відносно відповідача.

У тому числі за одним із звернень позивачки було внесено відомості у ЄРДР за №0002020 відносно ОСОБА_2 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24.12.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він наніс легкі тілесні ушкодження позивачці та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за нецензурну лайку в адресу позивачки, в результаті чого згідно із постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 07.10.2014 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно ст.47 Конституції України,- кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Правові позиції Європейського Суду з прав людини, пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Власник згідно зі ст.319 ЦК України,- володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.ст. 364, 365, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України; у разі якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до положень ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

- річ є неподільною;

- спільне володіння і користування майном є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

З урахуванням вимог ст.10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін відповідно до заявлених вимог за ухвалою суду було проведено експертизу щодо визначення вартості спірного нерухомого майна.

Як вбачається з висновку про вартість майна від 22.01.2016 року, проведеного оцінювачем КП ЛОР Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації вартість квартири АДРЕСА_2 становить 463754грн.

Судом встановлено, що розмір часток кожного із співвласників спірної квартири, у відповідності до технічного паспорту на житлове приміщення, не дає можливості виділити кожному в натурі окреме приміщення для володіння та користування. Квартира технічно не підлягає розділу на самостійні частини.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Так як відповідач іншого житла немає, його частка у спірному майні є істотною, останній не надав своєї згоди на отримання грошової компенсації за свою частку, тому, на думку суду, припинення спільної часткової власності відповідача у спірному майні порушуватиме його права та завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 209, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на ? частку квартири АДРЕСА_3 відмовити.

Кошти, внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА у Львівській області № 0757, кот отримувача 26306742, банк отримувача 820172 за квитанцією № від 05.11.2016 року у сумі 231877 (двісті тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. - повернути ОСОБА_4.

Рішення вступає в законну силу через десять днів з дня його проголошення, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти діб з часу проголошення рішення.

Суддя: М. Д. Новосад