Справа № 344/9279/16-ц
Провадження № 2/344/4177/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 02 липня 2013 року позивач передала відповідачу в якості позики кошти у сумі 12 000,00 грн., про що складена розписка, а відповідач зобов'язалася повернути кошти протягом одного місяця з дати складання розписки, тобто не пізніше 03 серпня 2013 року. 07 грудня 2013 року відповідач додатково позичила у позивача кошти у сумі 6 000,00 грн., про що відповідачем власноручно написана розписка і зобов'язалася повернути кошти протягом одного місяця з дати складання цієї розписки, тобто не пізніше 07 січня 2014 року. 29 квітня 2014 року відповідач позичила у позивача кошти у сумі 4 000,00 грн., що підтверджується розпискою, і зобов'язалася повернути кошти до 29 липня 2014 року. Крім цього, 17 липня 2014 року відповідач позичила у позивача кошти у сумі 4 000,00 грн. та зобов'язалася повернути кошти не пізніше 17 жовтня 2014 року. У строк, вказаний у розписках, відповідач позику не повернула та до цього часу ухиляється від сплати боргу.За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 46 916,22 грн. та три проценти річних у сумі 1 971,78 грн., усього на загальну суму 48 888,00 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 551,21 грн.

У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте відповідач не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяв про розгляд справи за її відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

02 липня 2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1кошти у сумі 12 000 грн., про що свідчить оригінал розписки, що міститься у матеріалах справи, та зобовязалася повернути протягом одного місяця з дати складання цієї розписки, тобто не пізніше 03 серпня 2013 року (а.с. 4, 44).

07 грудня 2013 року відповідач позичила у позивача кошти у сумі 6 000,00 грн., що підтверджується оригіналом розписки, що міститься у матеріалах справи, та зобовязалася повернути протягом одного місяця з дати складання цієї розписки (а.с. 5, 45).

29 квітня 2014 року ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 кошти у сумі 4 000,00 грн., що підтверджується оригіналом розписки, що міститься у матеріалах справи, які зобовязалася повернути протягом трьох місяців з дати складання цієї розписки, тобто не пізніше 29 липня 2014 року (а.с. 6, 46).

17 липня 2014 року відповідач отримала від позивача кошти у сумі 4 000,00 грн., як зазначено в оригіналі розписки, що міститься у матеріалах справи, які зобовязалася повернути протягом трьох місяців з дати складання цієї розписки, тобто не пізніше 17 жовтня 2014 року (а.с. 7, 47).

Позивачем зроблений розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції та розрахунок трьох процентів річних (а.с. 8-15).

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем (а.с. 27-28, 35-36).

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 37).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першоїстатті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 1046 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року та № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що 02 липня 2013 року, 07 грудня 2013 року, 29 квітня 2014 року та 17 липня 2014 року між сторонами були укладені договори позики, що підтверджується складеними розписками, які свідчить про отримання відповідачем коштів, підтверджують боргове зобов'язання та містять умови отримання ОСОБА_2 у борг коштів від ОСОБА_1 з зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів, у строк, вказаний у договорах, кошти відповідачем позивачу не були повернуті та до цього часу відповідач ухиляється від сплати боргу за договорами позики.

У відповідності з вимогами частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина третя статті 1049 Цивільного кодексу України встановлює, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином, у судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач не виконала зобов'язання, покладені на неї за договорами позики, не повернула у встановлений договором строк суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики у загальному розмірі 26 000,00 грн.

Згідно частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції вираховується наступним чином.

Індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 12 000,00 грн. за розпискою від 02 липня 2013 року за період з серпня 2013 року по червень 2016 року (включно) становить 10 626,48 грн. з розрахунку:

(12 000,00 (сума заборгованості) х 188,554 % (сукупний індекс інфляції за період з серпня 2013 року по червень 2016 року) = 22 626,48 грн., де 12 000,00 грн. сума боргу, 10 626,48 грн. індекс інфляції.

Індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 6 000,00 грн. за розпискою від 07 грудня 2013 року за період з січня 2014 року по червень 2016 року (включно) становить 5 268,60 грн. з розрахунку:

(6 000,00 (сума заборгованості) х 187,810 % (сукупний індекс інфляції за період з січня 2014 року по червень 2016 року) = 11 268,60 грн., де 6 000,00 грн. сума боргу, 5 268,60 грн. індекс інфляції.

Індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 4 000,00 грн. за розпискою від 29 квітня 2014 року за період з липня 2014 року по червень 2016 року (включно) складає 2 706,72 грн. з розрахунку:

(4 000,00 (сума заборгованості) х 167,668 % (сукупний індекс інфляції за період з липня 2014 року по червень 2016 року) = 6 706,72 грн., де 4 000,00 грн. сума боргу, 2 706,72 грн. індекс інфляції.

Індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 4 000,00 грн. за розпискою від 17 липня 2014 року за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року (включно) складає 2 314,44 грн. з розрахунку:

(4 000,00 (сума заборгованості) х 157,861 % (сукупний індекс інфляції за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року) = 6 314,44 грн., де 4 000,00 грн. сума боргу, 2 314,44 грн. індекс інфляції.

Усього загальна сума позики з індексом інфляції становить 46 916,22 грн. з розрахунку 22 626,48 грн. + 11 268,60 грн. + 6 706,72 грн. + 6 314,44 грн. = 46 916,22 грн.

Розрахунок трьох процентів від простроченої суми.

Три проценти річних від простроченої суми у розмірі 12 000,00 грн. за розпискою від 02 липня 2013 року за період з 03 серпня 2013 року по 19 липня 2016 року (включно) становлять 1 067,18 грн. з наступного розрахунку:

(12 000,00 (сума заборгованості) х 1 082 (кількість днів прострочки) : 365 (кількість днів у році)) х 0,03 = 1 067,18 грн.

Три проценти річних від простроченої суми у розмірі 6 000,00 грн. за розпискою від 07 грудня 2013 року за період з 07 січня 2014 року по 19 липня 2016 року (включно) становлять 456,16 грн. з наступного розрахунку:

(6 000,00 (сума заборгованості) х 925 (кількість днів прострочки) : 365 (кількість днів у році)) х 0,03 = 456,16 грн.

Три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4 000,00 грн. за розпискою від 29 квітня 2014 року за період з 29 липня 2014 року по 19 липня 2016 року (включно) становлять 237,37 грн. з наступного розрахунку:

(4 000,00 (сума заборгованості) х 722 (кількість днів прострочки) : 365 (кількість днів у році)) х 0,03 = 237,37 грн.

Три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4 000,00 грн. за розпискою від 17 липня 2014 року за період з 17 жовтня 2014 року по 19 липня 2016 року (включно) становлять 211,07 грн. з наступного розрахунку:

(4 000,00 (сума заборгованості) х 642 (кількість днів прострочки) : 365 (кількість днів у році)) х 0,03 = 211,07 грн.

Усього три проценти річних становлять на загальну суму 1 971,78 грн.

Також суд зазначає, що розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних, наданий позивачем, є повним, чітким та зрозумілим, будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості, відповідачем суду не представлено.

Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов'язків за договором позики, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, судом встановлений факт того, що відповідач не виконала у повному обсязі зобов'язання, покладені за договорами позики, не повернула суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за договорами позики з індексом інфляції у сумі 46 916,22 грн., три проценти річних у сумі 1 971,78 грн., усього на загальну суму 48 888,00 грн.

Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,21 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користьОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, кошти за договором позики на загальну суму 48 888,00 грн. (сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користьОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у сумі 551,21 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 21 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко