АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3359/16 Справа № 202/2959/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Черкас Є.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №DOXRF104000278 від 13.01.2007 року ОСОБА_2 отримав 13.01.2007 року кредит у розмірі 1797,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13.01.2008 року.

Зобов'язання за договором забезпечено порукою у розмірі 10 000,00 грн. згідно договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ "Акцент-Банк".

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.10.2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 44048,88 грн., яка складається із наступного: 1797,10 грн. - заборгованість за кредитом; 13715,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 539,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25423,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2073,76 грн. - штраф(процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 34048,88 грн. за кредитним договором №DOXRF104000278 від 13.01.2007 року та судові витрати; стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року позов задоволено частково(а.с.52-55).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DOXRF104000278 від 13.01.2007 року: 1797,10 грн. - заборгованість за кредитом; 13715,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 539,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Комерційний Банк "Приватбанк" просить рішення суду в частині відмови у стягненні неустойки(пені, штрафів) змінити, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ Комерційний Банк "Приватбанк" в зазначеній частині задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом в цій частині норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду залишити без змін(а.с.58-60).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За положенями ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із справи вбачається, що 13.01.2007 року між Приватбанком, назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк"(а.с.14), та ОСОБА_2 укладено договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) складає кредитний договір №DOXRF104000278, відповідно до умов якого останній отримав 13.01.2007 року кредит у розмірі 1797,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13.01.2008 року(а.с.8).

Зобов'язання за договором забезпечено порукою у розмірі 10 000,00 грн. згідно договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ "Акцент-Банк"(а.с.6).

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ "Приватбанк" визначило у позичальника заборгованість у розмірі 44048,88 грн., складові якої наведені у розрахунку станом на 29.10.2013 року, зокрема: 1797,10 грн. - заборгованість за кредитом; 13 715,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 539,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25423,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2073,76 грн. - штраф(процентна складова), що зазначено у розрахунку, складеного станом на 29.10.2013 року(а.с.5).

Відмовляючи ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову в частині стягнення неустойки(пені та штрафів), суд виходив з того, що позивачем не наведено обгрунтований розрахунок неустойки(пені та штрафів) та наявність невідповідності наслідків порушення зобов'язання сумі заборгованості.

Разом з тим, саме такі висновки суду про відмову в задоволенні позову в зазначеній частині не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, із справи вбачається, що в заяві позичальника №DOXRF104000278 від 13.07.2007 року зазначено, що позичальник зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами(а.с.8 зворот).

За змістом заяви вказаний кредитний договір №DOXRF104000278 від 13.07.2007 року укладено між позичальником ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк"(а.с.8). Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які за твердженням позивача є складовою кредитного договору №DOXRF104000278 від 13.07.2007 року та які додані позивачем до вказаної заяви позичальника, визначені не Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", а ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с.10-11).

Належних і допустимих доказів в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає сплату позичальником штрафів та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, позивач у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надав. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які наявні в матеріалах справи(а.с.10-11), позичальником не підписані.

Що стосується Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які надані представником ПАТ КБ "Приватбанк" при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, де Банком зазначено - Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"(а.с.96-99), які за твердженням представника діяли станом на час укладення з ОСОБА_2 договору №DOXRF104000278 від 13.07.2007 року, то останні не можуть бути взяті до уваги, оскільки позичальником не підписані.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які передбачають сплату пені та штрафів, та приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені та штрафів) та вважати підставою для відмови ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову в частині стягнення неустойки(пені та штрафів) недоведеність тверджень про ознайомлення ОСОБА_2 з Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) у передбаченому порядку.

Стосовно позовних вимог, заявлених Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», колегія суддів враховує наступне.

Так, ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудовихвідносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України (ст.ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В абз.3 п.15 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року за № 6-745цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте, суд на зазначене уваги не звернув та вирішив спір в частині вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», який є юридичною особою, у порядку цивільного судочинства у порушення вимог ст.15 ЦПК України, а тому, відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України судове рішення у цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, за положеннями якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості скасувати, провадження у справі у цій частині закрити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року змінити в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені та штрафів).

В іншій оскаржуваній частині заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -