Справа № 308/1893/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

при секретарі Бота О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ПАТ Універсал Банк, ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ Універсал Банк, ОСОБА_3 про визнання поруки за договором поруки від 14.07.2014 року , укладеним між ПАТ Універсал Банк та ОСОБА_2 - припиненою.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 06 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ Банк Універсальний правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Універсал Банк (далі - ПАТ Універсал Банк) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL10081 від 06.10.2008 р. за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в рамках ліміту в сумі 96 900 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 16,45 % річних, із кінцевим терміном повернення в строк не пізніше 01.10.2028 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14.07.2014 року між ПАТ Універсал Банк та нею укладено договір поруки, за умовами якого поручитель узяв на себе зобовязання солідарно з позичальником відповідати за виконання боржником умов кредитного договору. Позивач вказує, що 14.07.2014 року між ПАТ Універсал Банк та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до генерального договору про надання кредитних послуг № ВL10081 від 06.10.2008 р., умовами якої встановлено для боржника з 01.01.2015 року підвищену відсоткову ставку в розмірі 32,90 %. Згоди на збільшення обсягу відповідальності вона не надавала. Позивач вважає, що додатковою угодою до генерального договору про надання кредитних послуг внесено без згоди поручителя зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а відтак на думку позивача є підстави вважати поруку припиненою, оскільки в додатковій угоді до кредитного договору, укладеній без згоди поручителя, закладені умови, що всупереч положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності поручителя. Позивач зазначає, що не давав свою згоду на укладення додаткової угоди, а відтак порука є припиненою.

Крім того, позивач вважає, що порука є припиненою , у звязку зі спливом 6-ти місячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Вказує на те, що позичальник не виконував належним чином умови кредитного договору з березня 2015 року. Кредитор повинен був протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням предявити вимоги до поручителя про виконання солідарного з боржником зобовязання та у цей же строк звернутися до суду. На думку позивача, оскільки кредитор вимогу до поручителя не предявив протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, порука вважається припиненою. З огляду на вище викладене позивач вважає, що порука за договором поруки від 14.07.2014 року є припиненою , що змусило її звернутися до суду з

позовом.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримують.

Відповідач ПАТ Універсал Банк не забезпечив явку свого представника в судове засідання, натомість від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів безпідставності та необгрунтованості, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не зявилася в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило.

Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ Банк Універсальний правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Універсал Банк (далі - ПАТ Універсал Банк) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL10081 від 06.10.2008 р. у вигляді кредитної лінії та надання коштів в межах ліміту, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в межах ліміту в сумі 96 900 доларів США, зі сплатою відсотків розмір яких встановлено окремою індивідуальною угодою, із кінцевим терміном повернення в строк не пізніше 01.10.2028 року. ( а.с. 14- 17)

Пунктом 1.2.1 цього договору визначено дату остаточного погашення кредиту 01 жовтня 2028 року.

Як встановлено судом, 14 липня 2014 року між ПАТ Універсал Банк, який є правонаступником ВАТ Універсал Банк та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №3 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL10081 від 06.10.2008 р., якою сторони домовились внести зміни про збільшення базової процентної ставки за кредитом до 16,45% річних, а підвищеної процентної ставки до 32,90% річних. ( а.с.18)

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14 липня 2014 року між ПАТ Універсал Банк, який є правонаступником ВАТ Універсал Банк та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за яким ОСОБА_2 зобов'язалася солідарно відповідати перед ПАТ Універсал Банк, у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 з погашення суми кредиту, процентів , пені та інших штрафних санкцій за вказаним кредитним договором (а.с. 6 -13)

Пунктом 1.3 договору поруки встановлено, що сторони підтверджують, що порукою за цим Договором забезпечуються також і розміри зобовязань, які можуть бути змінені відповідно до умов Основного договору , на що поручитель , підписанням цього договору, дає свою безумовну та безвідкличну згоду, розуміючи , що внаслідок змін умов Основного договору може збільшитися обсяг його відповідальності.

Пунктом 4.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку /терміну виконання Боржником основного зобовязання за Основним договором не предявить вимоги до поручителя.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобовязанні.

Крім того, обовязковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобовязання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Так, у постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс13) зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язан-ня за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, доводи позивача про припинення поруки у звязку з тим, що відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя способом укладення додаткової угоди до кредитного договору без згоди поручителя, в якій закладені умови, що всупереч положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності поручителя, на переконання суду не заслуговують на увагу, оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено , що ОСОБА_2 підписавши договір поруки надала свою безумовну та безвідкличну згоду, на зміну розміру зобовязань відповідно до умов Основного договору , розуміючи , що внаслідок змін умов Основного договору може збільшитися обсяг його відповідальності, що є результатом домовленості сторін, а отже, була отримана згода поручителя на зміну умов кредитного договору, а саме підвищення відсоткової ставки.

Доводи позивача про те, що до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.1 ст. 559 ЦК України, які регулюють припинення поруки на думку суду не заслуговують на увагу виходячи з вище викладеного.

Що стосується вимог позивача щодо визнання поруки припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, у звязку з тим, що Банк не предявив вимогу до поручителя протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, суд виходить з наступного.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки. Так, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору поруки від 14 липня 2014 року, укладеного ПАТ Універсал Банк, який є правонаступником ВАТ Універсал Банк з поручителем ОСОБА_2 - договір набирає чинності з моменту його підписання ; порука припиняється якщо Кредитор протягом трьох років з дня настання строку /терміну виконання Боржником основного зобовязання за Основним договором не предявить вимоги до поручителя (а.с. 8).

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення після закінчення трьох років, починаючи з дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту.

Пунктом 1.2.1 генерального договору про надання кредитних послуг № ВL10081 від 06.10.2008 р. , укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ Банк Універсальний правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Універсал Банк , установлено дію цього договору не пізніше 01 жовтня 2028 року. Отже, днем настання строку виконання основного зобовязання, з якого починається відлік трирічного строку для предявлення кредитором вимоги до поручителя, буде 01 жовтня 2028 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України 01 жовтня 2031 року.

До викладеного вище , також зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-3цс13 від 13.02.2013 року.

Обгрунтовуючи вимоги, щодо визнання поруки припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України,позивач посилається на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року - регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що у разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог ,суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог, не надано доказів, що підтверджують наявність підстав для визнання поруки припиненою.

Виходячи з викладеного, на переконання суду , відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені положення чинного процесуального законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відтак, позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 559 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Універсал Банк, ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою за договором поруки від 14.07.2014 року , укладеним між ПАТ Універсал Банк та ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1