АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Міцнея В.Ф., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Вівчарик Н.В.

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ«ПриватБанк» звернулося до судуз позовом про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку заборгованості в розмірі 42243,77 доларів США, що станом на 21.10.2015 року за офіційним курсом НБУ становило 928518,08 грн.

Посилалось на те, що 17.06.2008 року між ПАТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір CVIOA800000207, згідно умов якого банк надав останній кредит у розмірі 9278,51 дол. США терміном до 14.06.2013 року, а позичальник зобовязалася його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що передбачені цим договором, а також передала у заставу належний їй автомобіль НОМЕР_1. В забезпечення виконання умов цього договору та зобовязань позичальника того ж дня між ПАТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 й ОСОБА_5 (кожним окремо) було укладено договори поруки, за якими останні поручилися перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_1 по основному договору. Внаслідок порушення взятих на себе зобовязань за позичальником станом на 21.10.2015 року виникла заборгованість: за кредитом в сумі 7551,70 доларів США;

справа № 22-ц/794/932/16 р. Головуючий у І інстанції Байцар Л.В.

категорія: 27 Доповідач Лисак І.Н.

по процентам за користування кредитом в сумі 2616,24 доларів США; по комісії за користування кредитом в сумі 2319,14 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 27734,25 доларів США; а також штрафів за фіксованою частиною в сумі 11,37 та процентною складовою в сумі 2011,07 доларів США.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ«ПриватБанк»задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17.06.2008 року у розмірі 928518,08 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3481,94 грн. та на оголошення у пресі у розмірі 420 грн. В іншій частині вимог відмовлено у звязку із застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ«ПриватБанк»просить вищезазначене рішення суду в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є незаконним з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовує вимоги тим, що кредитно-заставним договором був визначений строк повернення кредитних коштів до 14.06.2013 року, який сторонами договору не змінювався, що в межах договірного пятирічного строку позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, про те не обмежений її доводами, якщо під час розгляду буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Так, згідно наданих письмових доказів (а.с.13-19) судом першої інстанції вірно встановлено, що 17.06.2008 року між ПАТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір CVIOA800000207, (далі по тесту «Основний договір»), згідно п.16 умов якого банк надав останній кредит у розмірі 9278,51 дол. США терміном до 14.06.2013 року для придбання автомобіля за процентною ставкою 16,92% річних, а остання згідно п.п.16.6 та 16.7 зобовязалася сплачувати щомісячний платіж в сумі 287,04 доларів США та передала в заставу належний їй автомобіль. В забезпечення виконання умов цього договору та зобовязань позичальника того ж дня між ПАТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (кожним окремо) було укладено договори поруки, за пунктами 1,2 та 4 яких останні поручилися перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань по основному договору як солідарні боржники.

Пунктом 13.11 Основного договору сторони визначили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років, та пунктом 16 договорів поруки сторони визначили виконання зобовязань позичальника в порядку та строки, зазначені у кредитно-заставному договорі, з умовами якого згідно п.3 ознайомлені. Крім того, п.12 Договору поруки поручителі обумовили припинення поруки на протязі 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Основним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду на той час м. Дніпропетровська від 20.04.2011 року прийнято рішення про передачу в заклад в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 9207,67 доларів США заставленого автомобіля та звернуто на нього стягнення.

Крім того, суд першої інстанції вірно визначив норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, про те допустився помилки при визначені початку перебігу строку позовної давності, про застосування наслідків збігу яких просили ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так, згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадку порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що позичальник змінював строк виконання зобовязання або приймав рішення про дострокове повернення позики, через що строк позовної давності відносно виконання основної вимоги з повернення кредиту почав перебіг не з наступного місяця після звернення стягнення на заставлене майно, а з 15 липня 2013 року і до часу предявлення позову пропущений не був.

Аналогічна правова позиція, яка в силу ст.3607 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, викладена в постанові Верховного Суду України у справі 6-1085цс15.

Суд першої інстанції безпідставно ототожнив поняття використання права Банком на дострокове виконання умов договору, передбачене підпунктом «г» п.11.2.6 Основного договору в сукупності із способом захисту за ч.2 ст.1050 ЦК України, зі зверненням стягнення на предмет застави, передбаченим підпунктом «в» п.11.2.6. Визначені сторонами права банку здійснюються за його вибором як одна або декілька дій, тому звернення стягнення на заставлене майно не є рівноцінним зміні строку виконання зобовязань по сплаті договірних сум.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

П.12 договору поруки визначено строк припинення поруки протягом 5 років з дня настання терміну повернення кредиту, а саме з 15.06.2108 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі 6-616цс15, 6-1077цс15 та 6-990цс15, застосовану судом першої інстанції.

Про те, обставини цієї справи не є тотожними з тими, що були предметом перегляду Верховним Судом України.

Так, оскільки основним договором був передбачений строк виконання зобовязання позичальника до 14.06.2013 року, доказів про прийняття рішення щодо дострокового виконання зобовязань не надано, а позичальник та поручителі домовилися про збільшений строк предявлення вимог до них протягом пяти років, тому на момент звернення з позовом 06.11.2015 року (а.с.31) до суду він пропущений не був, а підлягає застосуванню пункти 13.10 та 13.11 Основного договору, п.12 договору поруки, коли залишок кредиту, нараховані відсотки підлягають стягненню в повному обсягу з усіх відповідачів за ставками згідно його умов, а неустойка у вигляді пені та штрафів нараховується за три роки та підлягає стягненню в межах пяти.

Визначаючи розмір заборгованості за Основним договором, колегія суддів виходить з наданого ПАТ КБ«ПриватБанк» розрахунку (а.с.3-6) та уточненого розрахунку пені з 22.10.2012 по 21.10.2015 року, зробленого з дотриманням встановлених до таких вимог обумовлених збільшених строків позовної давності, та враховує відсутність відомостей про виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави. Належних доказів на спростування розрахунку позивача відповідачами не надано.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Згідно офіційного курсу НБУ на 10.08.2016 року за 100 доларів США 2481,8263 грн. борг станом на заявлену дату 21.10.2015 року по кредиту в еквіваленті на національну валюту (тіло 7551,70 доларів США, проценти 2616,24 доларів США, по комісії 2319,14 доларів США та штрафи - 2022,44 доларів США) складає 360101,08 грн. та 261087,76 грн. по пені.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, крім іншого є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та передбачену законом солідарну відповідальність кожного поручителя з боржником окремо, рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог та згідно вище викладених підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу, за предявлення позову та апеляційний перегляд (а.с.29, 102), становить 29248,32грн. та підлягають стягненню в частинах по 7312,08 грн. з кожного відповідача відповідно до задоволених вимог. Окремо підлягає відшкодуванню з ОСОБА_5 витрати на оголошення у пресі в сумі 420 та 570 грн. (а.с.67,182-183).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17.06.2008 року станом на 21.10.2015 року в розмірі 14509 (чотирнадцять тисяч пятсот девять) доларів 52 цента США та 261087,76 (двісті шістдесят одна тисяча вісімдесят сім) грн. 76 коп., з яких заборгованість:

●по тілу кредиту 7551,70 доларів США,

●заборгованості по процентам 2616,24 доларів США,

●заборгованості по комісії 2319,14 доларів США,

●штрафним санкціям 2022,44доларів США,

що разом по курсу НБУ становить 360101 (триста шістдесят тисяч сто одна) грн. 08 коп.;

●261087,76 грн. пеня.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17.06.2008 року станом на 21.10.2015 року в розмірі 14509 (чотирнадцять тисяч пятсот девять) доларів 52 цента США 261087,76 (двісті шістдесят одна тисяча вісімдесят сім) грн. 76 коп., з яких заборгованість:

●по тілу кредиту 7551,70 доларів США,

●заборгованості по процентам 2616,24 доларів США,

●заборгованості по комісії 2319,14 доларів США,

●штрафним санкціям 2022,44доларів США,

що разом по курсу НБУ становить 360101 (триста шістдесят тисяч сто одна) грн. 08 коп.;

●261087,76 грн. пеня.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17.06.2008 року станом на 21.10.2015 року в розмірі 14509 (чотирнадцять тисяч пятсот девять) доларів 52 цента США та 261087,76 (двісті шістдесят одна тисяча вісімдесят сім) грн. 76 коп., з яких заборгованість:

●по тілу кредиту 7551,70 доларів США,

●заборгованості по процентам 2616,24 доларів США,

●заборгованості по комісії 2319,14 доларів США,

●штрафним санкціям 2022,44доларів США,

що разом по курсу НБУ становить 360101 (триста шістдесят тисяч сто одна) грн. 08 коп.;

●261087,76 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 7312 (сім тисяч триста дванадцять) грн.08 коп. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 7312 (сім тисяч триста дванадцять) грн.08 коп. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 7312 (сім тисяч триста дванадцять) грн.08 коп. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 8302 (вісім тисяч триста дві) грн.08 коп. в рахунок понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді