Провадження № 2-4408/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

03.06.2016 р. позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем ОСОБА_4 та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 2013 р.н., у розмірі ? частини від усіх доходів відповідавча, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування даних вимог позивачка посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Дитина фактично знаходиться на повному утриманні позивачки, яка на даний час є безробітною.Також позивачка зазначила, що подальше збереження сім'ї та примирення між сторонами не можливе, шлюб існує формально, спору про поділ майна та місце проживання дитини немає.

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнавав, проти задоволення позову не заперечував.

При таких обставинах суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 26.05.2015 сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 26.05.2015 зроблено відповідний актовий запис за номером 1103, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві серія НОМЕР_1.

Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, оскільки їх шлюб носить формальний характер.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання розірвання шлюбу задовольнити.

Судом також встановлено, що від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.05.2015 року НОМЕР_2, актовий запис №4076.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Судом встановлено, що на час розгляду справи дитина проживає з матір'ю ОСОБА_3 та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд знаходить обґрунтованими вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача аліментів.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи положення, зокрема, ч. 2 ст. 182, ст. 191 СК України, а також те, що відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2016 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Беручи до уваги те, що відповідач визнав вимоги позивачки в повному обсязі, а також те, що суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення вказаних вимог, суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу в розмірі 551 грн. 20 коп.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за подання позову в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 551 гривень 20 копійок..

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 26 травня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського району м. Києва (актовий запис № 1103) між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: