Справа 206/917/16-ц
Провадження 2/206/377/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"10" травня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Гуртовий В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_2 в інтересах держави в особі: ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 обласної ради, Комунального закладу "ОСОБА_1 міська лікарня № 8" ОСОБА_1 обласної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Департамент охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,

в с т а н о в и в:

17 лютого 2016 року до суду звернувся керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_2 в інтересах держави в особі: ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 обласної ради, Комунального закладу "ОСОБА_1 міська лікарня № 8" ОСОБА_1 обласної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Департамент охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року встановлено, що 20.02.2014 року ОСОБА_3, приблизно о 11 годині 00 хвилин, перебуваючи на першому поверсі комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №122» ОСОБА_1 міської ради, який розташовано по вул. Кожедуба, 43 в м. Дніпропетровську, з раніше знайомим йому неповнолітнім ОСОБА_6, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході виниклої суперечки з останнім та штовханини між ними, маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень і реалізуючи його, навмисно наніс ОСОБА_6 не менше одного удару кулаком правої руки в область підборіддя зліва, після чого схопивши останнього зі спини правою рукою за шию та підборіддя почав стискати горло та підборіддя ОСОБА_6, задаючи при цьому потерпілому фізичного болю, в цей час злочинні дії ОСОБА_3 припинено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1000/Е від 27.03.2014 року, в результаті противоправних дій ОСОБА_3 спричинено ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому нижньої щелепи праворуч в області 5 зубу, які за ступенем тяжкості, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоровя, строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Самарським районним судом 29.12.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, водночас на підставі ст.ст. 75,104 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий термін тривалістю один рік, на підставі пп. 2 та 4 ст.76 КК України на останнього покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Згідно з довідкою калькуляції КЗ «ОСОБА_1 міська лікарня №8» ДОР № 5/70 від 08.02.2015 року вартість лікування ОСОБА_6, який перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії КЗ «ОСОБА_1 міська лікарня №8» ДОР з 20.02 по 03.03.2014 року становить 1 091 грн. 28 копійок.

На підставі викладеного просять суд стягнути з ОСОБА_3, 29.05.1997р.н. на користь Комунального закладу «ОСОБА_1 міська лікарня №8» ДОР для зарахування в обласний бюджет на розрахунковий рахунок №9844 в ГУДКСУ Дніпропетровської області КЕКВ2220, МФО 805012, витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 в сумі 1 091 грн. 28 копійок (одна тисяча девяносто одна гривня двадцять вісім копійок) (а.с.1-5).

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач досяг повноліття і повинен самостійно понести збитки. Також вважає, що рахунки в прохальній частині позові є вірні.

Представник позивача ОСОБА_1 обласної державної адміністрації ОСОБА_10 надав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що у відносинах з підприємствами, установами та організаціями місцева державна адміністрація здійснює на відповідній території управління тільки тими обєктами, що перебувають у державній власності, та виконує функцію управління майном тих підприємств, установ та організацій, що передані до сфери її управління, в межах статей 15, 19, 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Комунальний заклад "ОСОБА_1 міська лікарня №8" ОСОБА_1 обласної ради не входить до сфери управління ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, оскільки перебуває у комунальній власності територіальної громади Дніпропетровської області і згідно зі статтею 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підпорядковане, підзвітне та підконтрольне ОСОБА_1 обласній раді. Відповідно до статуту Комунального закладу "ОСОБА_1 міської лікарні № 8" ОСОБА_1 обласної ради, затвердженого рішенням ОСОБА_1 обласної ради від 23.01.2015 № 614-29/VІ заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні ОСОБА_1 обласної ради. Відповідно до пункту 7.1 Статуту основним джерелом формування фінансових ресурсів закладу є обласні бюджетні кошти. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілого, прокурор посилається на завдання шкоди інтересам держави в особі територіальної громади. Отже, у даному випадку, прокурором помилково визначено ОСОБА_1 облдержадміністрацію позивачем у справі, оскільки у відповідних спірних правовідносинах позивачем має виступати ОСОБА_1 обласна рада. Що стосується повноважень Департаменту охорони здоровя ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, визначених Положенням, затвердженим розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 28.12.2012 № Р-981/0/3-12, то департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, а отже може виступати у справі в якості третьої особи на стороні позивача. На підставі викладеного просить суд розглядати справу без участі представника облдержадміністрації з урахуванням наданих пояснень відповідно до чинного законодавства України (а.с.23-24, 30-31).

Представник позивача ОСОБА_1 обласна рада ОСОБА_11 надав до суду клопотання з проханням розглядати справу без їх участі позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.51).

Представник третьої особи Департаменту охорони здоров'я ОСОБА_1 обласної державної адміністрації ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що лікувальний заклад є самостійною юридичною особою. Фінансування з 2015 року за місцевою міською радою.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_6 - визнано потерпілим. У зв'язку з отриманими, тілесних ушкоджень у вигляді закритого косого перелому нижньої щелепи праворуч в області 5 зубу, які за ступенем тяжкості, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії КЗ «ОСОБА_1 міська лікарня №8» ДОР з 20.02 по 03.03.2014 року становить 1 091 грн. 28 копійок.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України. Призначено ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, у вигляді позбавлення волі строком один рік. На підставі статей 75, 104 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік і шість місяців. Покладено на ОСОБА_3 обовязки, передбачені пунктами 2 та 4 частини першої ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 (пять тисяч) гривень. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_13 на відшкодування матеріальної шкоди 734 грн. 85 коп. витрат на лікування та обстеження, 5000,00 грн. моральної шкоди, процесуальних витрат 1500,00 грн. на правову допомогу, загалом 7234 (сім тисяч двісті тридцять чотири) гривні 85 коп. У задоволенні решти позовних вимог та процесуальних витрат відмовлено (а.с.6-9).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року залишено без змін (а.с.11-16).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто зазначеним вироком суду була встановлена винність відповідача у скоєнні кримінального правопорушення, що виразилося в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, що спричинило тривалий розлад здоровя ОСОБА_6 у вигляді закритого перелому нижньої щелепи праворуч.

Згідно з довідкою калькуляції КЗ «ОСОБА_1 міська лікарня №8» ДОР №5/70 від 08.02.2015 року вартість лікування ОСОБА_6, який перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії КЗ «ОСОБА_1 міська лікарня №8» ДОР з 20.02 по 03.03.2014 року становить 1 091 грн. 28 копійок. Медикаменти хворий купував за власний рахунок, тому суму витрат на медикаменти розрахувати неможливо. З моменту перебування хворого в стаціонарі і по теперішній час на розрахунковий рахунок лікарні не надходили кошти за лікування, яке отримував ОСОБА_6 (а.с.10).

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень.

04.02.2016 року ОСОБА_1 місцевою прокуратурою №1 на адресу КЗ «ОСОБА_1 міська лікарня №8» направлено повідомлення в порядку ч.4 ст.23 Закону Країни «Про прокуратуру» про підготовки матеріалів для здійснення представництва інтересів лікарні в суді (а.с.17).

Відповідно до листа №5/70 від 08.02.2016 року підтвердила свою згоду на представництво інтересів у суді ОСОБА_1 місцевою прокуратурою № 1 своїх інтересів з питання відшкодування витрат на лікування ОСОБА_6 (а.с.10).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 цього Кодексу.

Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»№ 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

З довідки Комунального закладу "ОСОБА_1 міська клінічна лікарня №8" ОСОБА_1 обласної ради" вбачається, що ОСОБА_6 знаходився у відділенні щелепно-лицьової хірургії на стаціонарному лікуванні в період з 20.02.2014р. по 03.03.2014 року 12 ліжко-днів, виходячи з вартості одного ліжко-дня вартість витрат становить: 90,94?12л/дн. = 1091,28 грн.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 Комунальний заклад "ОСОБА_1 міська клінічна лікарня №8" ОСОБА_1 обласної ради" понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями ОСОБА_3 та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача ОСОБА_3

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь ОСОБА_1 обласна державна адміністрація Департамент охорони здоров'я Комунального закладу "ОСОБА_1 міська клінічна лікарня №8" ОСОБА_1 обласної ради" витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 1091,28грн.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88,209,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального закладу "ОСОБА_1 міська лікарня №8" ОСОБА_1 обласної ради" для зарахування в обласний бюджет на розрахунковий рахунок №9844 в ГУДКСУ Дніпропетровської області КЕКВ2220, МФО 805012, витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 в сумі 1 091 (одна тисяча девяносто одна гривня) 28 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков