АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/1836/16-ц Головуючий в І інстанції Шарко Н.А.
Номер провадження №22-ц/791/2202/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоФурман Т.Г.
суддів:Воронцової Л.П.
Пузанової Л.В.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі, якій рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року розірваний.

Він є батьком спільної з відповідачкою дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого після розірвання шлюбу за згодою батьків визначено разом з матір'ю.

Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, між ними постійно виникають суперечки щодо його участі у вихованні сина, його відвідуванні, мирним шляхом даний спір не врегульовується, позивач просив суд, з уточненням позовних вимог, визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином, а саме: без присутності матері кожної неділі з 09 год. ранку до 19 год.; кожної середи з 15 год. до 19 год.; у святкові дні, дні народження - на три години; зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визначено участь ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- шляхом встановлення систематичних побачень батька з сином кожної середи з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та неділі з 08 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. без присутності матері дитини;

- шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною на чотири години у будній день не частіше чотирьох разів на місяць за попереднім повідомленням ОСОБА_5 та у її присутності, для відвідування дитячих та розважальних заходів у м. Генічеську.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_8 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким визначити участь ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з сином відповідно до висновку органу опіки та піклування Генічеської РДА від 26 серпня 2016 року, посилаючись на те, що позивачем не доведено, а судом безпідставно встановлено факт чинення з її боку перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, крім того, судом також необгрутовано, в чому полягає неправильність висновку органу опіки та піклуванні та чому ним не приймається до уваги порядок зустрічей батька з сином, який встановлений цим висновком.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 03 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року розірваний/а.с.8,22/.

Сторони у справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який після їх розлучення залишився проживати разом з матір'ю/а.с.8/

Починаючи з травня 2016 року між сторонами виник спір про участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією 26.08.2016 року встановлено, що ОСОБА_6 є приватним підприємцем, має достатній рівень доходу, позитивно характеризується за місцем проживання, не має судимостей, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має у власності нерухоме майно: АДРЕСА_1, де створені умови для проживання та розвитку дитини /а.с.62/

Орган опіки та піклування Генічеської РДА у висновкувід 26 серпня 2016 року рекомендував батьку дитини - ОСОБА_6 дні для спілкування з малолітньою дитиною - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- вихідні дні: з 09.00. год. по 13.00 год. суботи та неділі першого та третього тижня місяця, за місцем проживання матері, враховуючи стан здоров'я, погодні умови та бажання дитини щодо спілкування;

- за попереднім повідомленням ОСОБА_5 (не пізніше, ніж за одні сутки), за її згоди та у її присутності, побачення з дитиною на 4 години у будній день, не частіше одного разу на місяць для відвідування дитячих заходів та розважальних закладів у м. Генічеську /а.с.40-41/.

Судом встановлено, що відповідачка створює перешкоди в спілкуванні батька з дитиною, між сторонами існують розбіжності з приводу визначення порядку зустрічей батька з дитиною.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклуванні постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частинами 1 та 2 статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У ст. 12 цього Закону зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно пов'язане з особою. Батьки не можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду.

Право батьків на виховання дитини включає: право на особисте виховання; право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; право вимагати невтручання у здійснення батьками права на виховання дитини (ст 5 Сімейного кодексу України); право на захист порушеного права на виховання дитини (ст. ст.18, 158, 159, 162, 163 Сімейного кодексу України).

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 Сімейного кодексу України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олссон проти Швеції" (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Оскільки мати, з якою проживає дитина, чинить перешкоди батьку, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявне у позивача право усунути ці перешкоди.

Враховуючи, що обраний судом спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не в повній мірі відповідає інтересам самої дитини, колегія суддів, з врахуванням малолітнього віку дитини, стану здоров'я, поведінки батьків, інтересів матері, а також інших обставини, що мають істотне значення, вважає за необхідне частково змінити рішення суду в частині встановлення побачень батька з сином кожної середи та неділі, визначивши, що побачення у неділю має відбуватися з 09 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв., а побачення у середу та неділю у присутності матері протягом першого місяця з дня набрання рішенням законної сили, а в подальшому без її присутності.

Встановлення такого порядку спілкування з дитиною, на думку суду, надасть можливість обом батькам приймати участь у вихованні сина, піклуватися про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обов'язків батьків - виховання дитини.

Доводи апелянта про те, що суд необґрунтовано не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки жодної обставини в обґрунтування порядку участі батька у вихованні дитини у висновку не вказано, а сам висновок складено формально.

Оскільки судом усунуті порушення у спілкуванні батька з дитиною та у її вихованні, то заявлені позивачем вимоги про зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні сина є зайво заявленими, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні наведених вище вимог.

В решті це ж рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, скасувати, у задоволенні наведених вище вимог - відмовити.

Це ж рішення суду в частині встановлення побачень батька з сином кожної середи та неділі частково змінити, визначивши, що побачення у неділю має відбуватися з 09 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв., а побачення у середу та неділю - у присутності матері протягом першого місяця з дня набрання рішенням законної сили, а в подальшому - без її присутності.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.П. Воронцова

Л.В. Пузанова