Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3107/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

20 липня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Ворона Д.В.

за участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ганночки Олександра Вікторовича про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем квартири та визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 14 червня 2016 року звернулись до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ганночки О.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації.

В позовній заяві посилались на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Але 10 вересня 2015 року вони з'ясували, що інша особа побувала в цій квартирі та намагалася укласти договір з КП «ЖЕО №2» на її обслуговування. По даному факту відділенням поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області відкрито кримінальне провадження. В подальшому позивачі дізналися, що 07 вересня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу належної ОСОБА_1 квартири, який посвідчив приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. Оскільки ОСОБА_3 не мала права на укладення договору купівлі-продажу, даним договором порушено їх права, позивачі просили суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, скасувати реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_3, ОСОБА_4, визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Ганночкою О.В.

Відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем квартири та визнання права власності на квартиру. В зустрічному позові посилалась на те, що квартира нею придбана на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, нотаріус перед його посвідченням перевірив документи продавця. Тому просила визнати її добросовісним набувачем, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свій позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, Ганночка О.В., які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились. Представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з поданням ним в інтересах відповідача ОСОБА_4 зустрічного позову у даній справі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та представника відповідача ОСОБА_6, суд виходить з наступного.

Всі особи, що беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

З клопотанням про відкладення розгляду справи звернувся до суду лише представник відповідача ОСОБА_6 Причина, з якої просив відкласти розгляд справи - у зв'язку з поданням зустрічного позову.

Подання зустрічного позову не є поважною причиною для неявки представника відповідача в судове засідання. Відповідачі ж взагалі про причини неявки не повідомили.

Подання відповідачем зустрічного позову не змінює його процесуального статусу.

Тому неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи без поважних причин, або з причин, що судом визнані неповажними, в тому числі і у випадку подання відповідачем до суду зустрічного позову, не є перешкодою для розгляду справи.

Позивачі, одержавши зустрічний позов, повідомили суду про готовність до захисту від зустрічних позовних вимог та просили не відкладати розгляд справи по суті, наполягали на розгляді справи.

Тому за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23 травня 2003 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_1 успадкувала вказану квартиру після смерті ОСОБА_8, якій в свою чергу квартира належала: 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житла м.Полтави 15 квітня 1993 року, 1/2 частина - як спадкоємцю ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 26 травня 2003 року (а.с.5, зворот).

07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

З метою посвідчення даного договору ОСОБА_3 нотаріусу надано свідоцтво про право власності на житло від 07 грудня 1999 року, з якого вбачається, що квартира, яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_3. Дане свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 07 грудня 1999 року №511 (а.с.9).

Як вбачається з даних Управління майном комунальної власності міста, викладених в листі від 28 грудня 2015 року №01-05/01.1-19/2461, квартира АДРЕСА_1 приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації житла №3820 від 15 квітня 1993 року на склад сім'ї дві особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Рішення щодо передачі у власність шляхом приватизації гр.ОСОБА_3 вказаної квартири згідно з розпорядженням №511 від 07 грудня 1999 року органом приватизації житла не приймалося (а.с.16).

Також, як вбачається з даних Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», викладених в листі від 21 травня 2016 року №4482, відомості щодо реєстрації права власності за гр.ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Довідка №7744 від 12 серпня 2015 року на замовлення ОСОБА_3 не видавалася, також відсутні будь-які відомості щодо звернення ОСОБА_3 до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про виготовлення довідок. Також відсутній запит приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В. про надання будь-яких відомостей щодо вищезазначеного об'єкту нерухомості, що унеможливлює виготовлення довідки.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 не виготовлявся. Остання технічна інвентаризація проводилась 06 травня 2003 року на замовлення ОСОБА_1 (а.с.17).

Таким чином судом встановлено, що надані ОСОБА_3 нотаріусу для посвідчення договору купівлі-продажу квартири документи є недостовірними. ОСОБА_3 не була власником зазначеної квартири. Її власник ОСОБА_1 квартиру не відчужувала, права на здійснення в її інтересах будь-яких дій щодо відчуження квартири іншим особам не надавала.

Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без згоди та відому власника майна.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок або вчинений всупереч волі особи, є нікчемним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як встановлено судом, 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Ганночкою О.В. посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м.Полтаві, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи, що особа в даному договорі, яка діяла як продавець квартири, її власником не була, волевиявлення власника ОСОБА_1 на вчинення такого правочину було відсутнє, тому даний договір необхідно визнати недійсним через його нікчемність.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Волі власника спірної квартири ОСОБА_1 на відчуження квартири не було, квартира вибула з її володіння не з її волі, тому вона має право на витребування свого майна і у добросовісного набувача.

Оскільки встановлення будь-якого юридичного факту судом можливе у випадку, якщо це потягне за собою виникнення, зміну або припинення правовідносин, визнання ОСОБА_4 добросовісним набувачем квартири не стане підставою для визнання за нею права власності на квартиру, тому в задоволення зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Також судом встановлено, що 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Ганночкою О.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, індексний №24205528, та здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 вказану на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний №43393715 (а.с.12, 13).

Після посвідчення вказаного вище договору купівлі-продажу 07 вересня 2015 року Ганночкою О.В. також прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 вересня 2015 року індексний №24210732 щодо реєстрації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на цю квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний №43405031 (а.с.14-15).

Оскільки таке рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 та сама реєстрація права власності за ОСОБА_3 була здійснена на підставі недійсних документів всупереч волі власника квартири ОСОБА_1, а рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 та реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_4 здійснена на підставі нікчемного правочину, з метою відновлення прав власника - ОСОБА_1 необхідно скасувати вказані рішення щодо державної реєстрації прав та державні реєстрації прав, відновивши реєстрацію прав власності на квартиру за ОСОБА_1

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до нотаріуса Ганночки О.В., суд бере до уваги, що він не був стороною оскаржуваного правочину, тому позивачем позов до нього пред'явлено безпідставно.

Як звернув увагу судів Пленум Верховного суду України в постанові №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ганночки О.В., як до неналежного відповідача необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідачів, суд виходить з того, що він не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 Вказана квартира в силу п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України є особистою приватною власністю ОСОБА_1

Тому вказаним вище нікчемним правочином, рішеннями та державною реєстрацією права власності за ОСОБА_10 та ОСОБА_4 його право порушено не було.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи згідно ст. 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд бере до уваги, що належними відповідачами в даній справі, до яких судом задоволені позовні вимоги, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Тому саме вони мають відшкодувати позивачу ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в рівних частках.

Крім того, оскільки при поданні зустрічного позову ОСОБА_4 не сплатила судовий збір, у задоволенні зустрічних позовних вимог судом відмовлено, з неї підлягає до стягнення судовий збір. При обрахуванні його розміру суд виходить з наступного.

Відповідачем заявлено дві вимоги, з яких одна вимога немайнового характеру - про визнання добросовісним набувачем, друга вимога майнового характеру - про визнання права власності.

Позовна вимога немайнового характеру у 2016 році оплачується судовим збором у розмірі 551 грн. 20 коп., позовна вимога майнового характеру для фізичних осіб - у розмірі 1% ціни позову, але не менше, ніж 551 грн. 20 коп. та не більше, ніж 6890 грн.

Тому зі ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3957 грн. 20 коп. (551 грн. 20 коп. + 3406 грн. 00 коп.)

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №2914.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 вересня 2015 року індексний №24205528, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ганночкою Олександром Вікторовичем, щодо реєстрації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, здійснену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 вересня 2015 року індексний №43393715, приватним нотаріусом Ганночкою Олександром Вікторовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24205528 від 07 вересня 2015 року.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 вересня 2015 року індексний №24210732, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ганночкою Олександром Вікторовичем, щодо реєстрації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, здійснену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 вересня 2015 року індексний №43405031, приватним нотаріусом Ганночкою Олександром Вікторовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24210732 від 07 вересня 2015 року.

Відновити реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ганночки Олександра Вікторовича, - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем квартири та визнання права власності на квартиру - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі по 551 грн. 20 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 3957 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, в 10-денний термін з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

20.07.2016