Головуючий у 1 інстанції - Карпенко О.М. Доповідач - Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Новікової Г.В., Папоян В.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 лютого 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2410,04 доларів США, що еквівалентно 50900 грн. 04 коп., а саме: 1872,98 доларів США - заборгованість за кредитом; 325,78 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 76,96 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 134,32 доларів США - пеня.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням того ж суду від 29 березня 2016 року в інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,.

В обґрунтування скарги зазначив, що позивач не довів ту обставину, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов'язання про дострокове повернення кредитних коштів та інших платежів. У рішенні суд не зазначив мотиви, з яких вважав доведеним факт отримання відповідачем повідомлення від 25 червня 2015 року про дострокове повернення кредиту та відхилив заперечення позичальника щодо неотримання даного повідомлення.

У судовому засіданні ОСОБА_2, яка є представником ОСОБА_1, підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі н з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість.

Відмовляючи у стягненні штрафу, суд мотивував висновок тим, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскарженого рішення в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд визнає, що висновок суду відповідає обставинам справи і зроблений з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Згідно з ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Судом установлено і це підтверджується матеріалами справи, що 14 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12877 грн. 50 коп. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору встановлений по 14 березня 2023 року (ас. 9-11).

У наступному за заявою позичальника валюта кредитування «гривня» переведена в валюту «долар США». Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 2716,82 доларів США зі сплатою 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості (ас. 12-16).

Установлено, що позичальник неналежно виконував зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, останній платіж здійснив 14 травня 2014 року; у зв'язку з чим станом на 03 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 2410,04 доларів США, з яких 1872,98 доларів США заборгованість за кредитом, 325,78 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 76,96 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 134,32 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (ас. 4-7, 85-88).

Ці обставини, у тому числі розмір заборгованості, визначений позивачем, сторонами не оспорюються.

Отже, у справі, яка переглядається, суд попередньої інстанції зробив правильний висновок, що ОСОБА_1 як позичальник не виконав зобов'язання в обумовлений сторонами за кредитним договором строк, чим порушив законні права публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Відтак, право позивача на повернення кредитних коштів підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості у розмірі 2410,04 доларів США, що еквівалентно 50900 грн. 04 коп.

Суд установив, що кредитор і позичальник визначили як строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту - до 14 березня 2023 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, а також строки сплати процентів за користування кредитом - щомісячно, одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, визначений графіком повернення кредиту та сплати процентів (ас. 9-11, 13-16, 64).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право ПриватБанку вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, сплати процентів за його користування, винагороди, комісії також закріплено у пункті 2.3.3 укладеного між сторонами у даній справі кредитного договору.

Оскільки договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, а ОСОБА_1 належним чином не виконував ці зобов'язання, здійснивши останній платіж 14 травня 2014 року; ПриватБанк шляхом пред'явлення позову скористався своїм правом, передбаченим законом і умовами кредитного договору, щодо дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, сплати процентів за його користування, комісії.

Факт неналежного виконання зобов'язань ОСОБА_1 не спростований.

Таким чином, неотримання ОСОБА_1 письмового повідомлення про дострокове повернення кредиту не має вирішального значення при вирішенні даного спору. Не зазначення мотивів відхилення заперечень відповідача на правильність висновків суду про обґрунтованість позовних вимог не впливає.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; докази, надані сторони, оцінив у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України.

Установивши, що оскаржене рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п. 1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді