Справа № 740/678/16-ц Провадження № 22-ц/795/1097/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Кобилецький І. Ф. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що банк перед укладанням кредитного договору не надав їй інформації про умови кредитування та особу кредитодавця, а будь-якого інформаційного листа від банку вона не отримувала. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що спірний договір не містить умов, які регулювали б порядок змін та розірвання Договору. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що за умовами кредитного договору банк зобов»язав її застрахувати майно у страховій компанії, рекомендованій Банком, що обмежує її мати не заборонені законом цивільні права. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що згідно з п. 1.1 кредитного договору банк зобов»язався надати кредит як в доларах США, так і в швейцарських франках, тобто не визначена валюта кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 15 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти у сумі 15 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 75 750 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, зі строком погашення не пізніше 14 травня 2037 року, за сплатою 13 % річних.

В забезпечення виконання кредитних зобов»язань 15 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого позивачка передала в іпотеку двокімнатну квартиру за адресою : АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання кредитних зобов»язань 15 травня 2008 року між банківською установою та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_5 договірних зобов»язань.

Відповідно до п.7.13 кредитного договору, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, сторони домовились вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог ЗУ «Про захист прав споживачів».

ПАТ «Укрсиббанк» має банківську ліцензію №75 від 24 грудня 2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та пп. 5-11 ч.2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність"; дозвіл №75-2 від 09 листопада 2002 року на право здійснення операцій, визначених пп.1-4 ч.2, ч.4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір укладений з дотриманням приписів законодавства; відповідач має банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції та письмовий дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями, тобто має право здійснювати операції з надання кредиту в іноземній валюті.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк перед укладанням кредитного договору не надав їй інформації про умови кредитування та особу кредитодавця, а будь-якого інформаційного листа від банку вона не отримувала, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються змістом п. 7.13 укладеного кредитного договору. Крім того, ненадання банком перед укладанням кредитного договору інформації про умови кредитування, з урахуванням приписів ст..ст. 15, 23 Закону України « Про захист прав споживачів» , не є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний договір не містить умов, які регулювали б порядок змін та розірвання Договору, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки , з урахуванням приписів ст.. 627 ЦК України, сторони є вільними у визначенні умов договору, ст.. 651 ЦК України передбачені підстави для зміни або розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що за умовами кредитного договору банк зобов»язав її застрахувати майно у страховій компанії, рекомендованій Банком, що обмежує її мати не заборонені законом цивільні права, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з п. 1.1 кредитного договору банк зобов»язався надати кредит як в доларах США, так і в швейцарських франках, тобто не визначена валюта кредиту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки банк зобов»язався надати кредит в сумі 15 000 дол. США і ці зобов»язання виконав. Пункт 1.1 укладеного кредитного договору містить лише посилання, що у разі надання кредиту у швейцарських франках, кредит надається лише шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Посилання позивачки на те, що банківська установа при укладанні кредитного договору не попередила про можливе зростання курсу іноземної валюти, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки у п. 1.1 укладеного кредитного договору зазначено, що позичальник , укладаючи цей договір, усвідомлює можливість виникнення курсових коливань валюти кредиту.

Посилання позивачки на те, що іноземна валюта є річчю, а не грошима, а надання їй кредиту в іноземній валюті небезпечне для її майнових прав, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі посилання є довільним тлумаченням правових норм.

Крім того, позивачка майже 8 років частково виконувала зобов»язання за укладеним кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: