ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, прокуратури Волинської області та Головного Управління Національної поліції України у Волинській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, прокуратури Волинської області та Головного Управління Національної поліції України у Волинській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що 26 липня 2014 року було внесено відомості до ЄРДР у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Даного злочину він не вчиняв, а доводи про його невинуватість органами досудового розслідування до уваги не брались.

22 липня 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області виправдав його за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року даний вирок в частині виправдання позивача залишено без змін.

Вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та незаконного оголошення підозри у вчиненні злочину, якого він не вчиняв, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, яку оцінює у 500 000 грн. Просить стягнути дану суму в його користь з державного бюджету України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Додатково пояснили, що внаслідок душевних страждань змінився його звичний спосіб життя позивача, він не міг займатись підприємницькою діяльністю на свій розсуд, погіршились стосунки із оточуючими його людьми та в сім»ї.

Представник відповідачів Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області ОСОБА_3 позов не визнала, вважає що відсутні підстави для його задоволення, оскільки вказаними судовими рішеннями, на які покликається у позові ОСОБА_1 не встановлено незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури. Просить відмовити у позові.

Представник відповідача - прокуратури Волинської області ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позову, вважає його безпідставним, оскільки не здобуто будь-яких даних що органи досудового розслідування діяли в незаконний спосіб.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Волинській області подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить відмовити у позові за безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, перевіривши та дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми - ст. 56 Конституції України, статті 1173-1176 ЦК України, Законі України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Судом встановлено, що 26 липня 2014 року Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області було порушено кримінальне провадження відносно позивача по справі за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529. Дана обставина стверджується копією витягу з кримінального провадження та повідомлення про початок досудового розслідування.

Копією повідомлення про підозру від 27 серпня 2014 року стверджується, що позивача ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Як вбачається з вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2015 року, ОСОБА_1 за ч.1 ст.125 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Копією ухвали апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року стверджується, що вказаний вирок суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

Суд вважає, що позивача за таких обставин перебував під кримінальним переслідуванням з дня оголошення йому про підозру з 27 серпня 2014 року по день вступу виправдувального вироку щодо нього 01 жовтня 2015 року.

Оскільки, щодо позивача винесено виправдувальний вирок, а тому він має право на відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, передбаченої Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Згідно з п. 5 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом національного права.

Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положенню ст. 22 ЦК України.

Передбачене ч. 5 статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Крім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року (на час вирішення справи) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1378 грн.00 коп.

Враховуючи період перебування позивача ОСОБА_1 під слідством і судом (понад 13 місяців) розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди не повинен бути меншим, ніж 19 292 грн. 00 коп. з розрахунку 1378 грн. 00 коп. х 14= 19292 грн.00 коп.

При цьому суд вважає, що перебування позивача ОСОБА_1 під слідством і судом, безумовно негативно вплинуло на його почуття та душевний стан і завдало йому душевних страждань, а інші слідчі дії безумовно також завдали йому моральних страждань, погіршились його стосунки з оточуючими людьми.

Внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності, упередженого ставлення до нього працівників правоохоронних органів під час досудового слідства, останньому спричинено значної моральної шкоди, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях.

В результаті неправомірних дій правоохоронних органів, які виразились в незаконному притягненні ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за діяння, в якому відсутній склад злочину, тривалому відриві від звичного способу життя, руйнації життєвих планів та соціальних зв'язків, приниженні його честі, гідності та ділової репутації, він впродовж тривалого часу був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, переносив дискомфортні умови існування, був вимушений пристосовуватись до несприятливих обставин. Його нормальні життєві зв'язки були порушені, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню в розмірі, визначеному судом що становить 19292 грн.00 коп. з наведеного вище розрахунку.

Згідно з Положенням про Державне казначейство, затвердженим постановою КМУ від 21.12.2005 року № 1232 Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Відповідно до п. 8 ст. 7, пунктів 1, 2 ст. 23 БК, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України "Про державний бюджет України".

Отже, відшкодування громадянинові шкоди у випадках, передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", провадиться за рахунок коштів державного бюджету, тобто грошові суми відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 19 292 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 107, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 16, 1173-1176 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 19 292 грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається на протязі десяти днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_6