У Х В А Л А

31 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон», про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон», про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

Центральний районний суд м. Миколаєва рішенням від 12 листопада

2015 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») відмовив, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, визнав поруку припиненою, а також вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Миколаївської області 20 січня 2016 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов ПАТ «КБ «Надра» задовольнив: стягнув на його користь з ОСОБА_4 42 млн 436 тис. 917 грн 3 коп. заборгованості за кредитним договором; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовив; вирішив питання розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 травня

2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року залишила без змін.

7 червня 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи свої доводи, заявник послався на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

4 вересня 2013 року й 30 березня 2016 року та постанову Вищого господарського суду України від 22 березня 2010 року.

До заяви також додано клопотання, у якому ОСОБА_4 просить зупинити виконання ухваленого у справі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з відсутності підстав, визначених частиною першою статті 559 ЦК України, для визнання поруки припиненою. Зокрема, суд установив, що укладений договір поруки містить умови, за якими поручитель наперед погоджується відповідати за боржника у випадку зміни основного зобов'язання, у тому числі збільшення розміру зобов'язань боржника, і це не потребує внесення відповідних змін та доповнень до договору поруки.

Наданими для порівняння рішеннями судів касаційної інстанції залишено без змін ухвалені у справах рішення, якими задоволено позовні вимоги про визнання поруки припиненою та (або) відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителів заборгованості за кредитними договорами з підстав, визначених частиною першою статті 559 ЦК України. При цьому суди установили, що між кредиторами та боржниками без згоди поручителів укладались додаткові угоди, якими вносились зміни до кредитних договорів, що призводило до збільшення відповідальності поручителів.

Судові рішення судів касаційної інстанції від 22 березня 2010 року, 4 вересня 2013 року й 30 березня 2016 року, надані заявником для порівняння, та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, постановлені у справах з різними фактичними обставинами, що не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

З огляду на зазначене вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Ураховуючи викладене, підстав для зупинення виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року немає, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон», про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон», про визнання поруки припиненою за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема