АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Барановської Л.В., Гаращенка Д.Р.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в інтересах якого діє Тернова Наталія Василівна,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року

у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибальське підприємства «Бриз», на рішення дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Бурли ВіталіяЕдуардович, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скаргу ПАТ «Сбербанк» на рішення дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Бурли В.Е. задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що ухвала суду постановлена без повного вивчення матеріалів справи та з порушенням норм процесуального права.

Вказував, що висновок суду щодо неправомірності дій державного виконавця не ґрунтується на вимогах закону, оскільки державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропуском стягувачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначав, оскільки строк пред'явлення виконавчого листа до виконання було визначено судом 07.02.2016 року, то пред'явлення стягувачем виконавчого листа до відділу 08.02.2016 року відбулося поза межами процесуального строку, встановленого законом.

Крім того, судом в ухвалі зазначено про врахування думки ТОВ «РП «Бриз», проте вказане товариство не є стороною у справі, а отже таке порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду.

Просив, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нову якою відмовити у задоволені скарги ПАТ «Сведбанк».

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України - Білогруд І.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ПАТ «Сбербанк» - Пятецький О.П. проти апеляційної скарги заперечував, просив відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом. і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зі змісту постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.02.2016 року за № 50253135 з виконання виконавчого листа № 761/19218/14-ц, виданого 10.02.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва вбачається, що державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту виконавчого документу вбачається, що строк його пред'явлення визначено 07.02.2016 року.

А направлення вказаного виконавчого документа із заявою про відкриття виконавчого провадження на поштове відділення зв'язку було здійснено в стягувачем 08.02.2016 року, про що свідчить печатка поштового відділення та реєстр поштових повідомлень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи, що за приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, вирішуючи питання щодо строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, слід керуватися положенням ЦПК України.

Згідно ст. 70 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо пропуску стягувачем строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, з огляду на наступне.

За приписами ч. 3 ст. 70 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що останній день строку пред'явлення виконавчого документу до виконання - 07.02.2016 року, був неділя, вихідний день, тобто з урахуванням положень ч. 3 ст. 70 ЦПК України останнім днем строку для звернення до Відділу з виконавчим документом був перший після нього робочий день - тобто понеділок 08.02.2016 року.

Оскільки, направлення вказаного виконавчого документа із заявою про відкриття виконавчого провадження на поштове відділення зв'язку було здійснено в стягувачем 08.02.2016 року, а відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку, то слід дійти висновку, що ПАТ «Сбербанк» подав до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції виконавчий документ вчасно.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутність пропущення строку на пред'явлення виконавчого документу узгоджується з положеннями процесуального закону.

У відповідності до вимог п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобо'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Доводи апеляційної скарги, щодо безпідставного врахування та зазначення судом першої інстанції думки ТОВ «РП «Бриз», викладеної в письмових поясненнях, що надійшли на адресу суду, колегією суддів не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «РП «Бриз» є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог у справі за позовом ПАТ «ДП Сбербанк Росії» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, про що також зазначено у виконавчому листі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку пор порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в інтересах якого діє Тернова Наталія Василівна, - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді

Справа № 761/7983/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9292/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.