АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар: Костюк Л.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства Чернівецької області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_1, на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи Державна інспекція сільського господарства Чернівецької області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки. Посилалася на те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №348222 від 12 серпня 2008 року їй належить земельна ділянка площею 0,0789 га під номером 29 в садівничому товаристві «Віраж» за адресою вул.Лук»яновича (Александрі) в м.Чернівці.

Відповідач ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 8 жовтня 2004 року є власником суміжної земельної ділянки площею 0,0558 га під номером 30 в цьому ж садівничому товаристві.

Відповідач самовільно, в порушення норм ДБН, здійснив реконструкцію (добудову) до свого будинку, внаслідок чого захопив її земельну ділянку площею 0,0028 га.

№22ц/794/901/16 Головуючий у 1 інстанції: Асташев С.О.

Категорія: 47 Доповідач: Височанська Н.К.

Просила зобов»язати ОСОБА_3 звільнити зайняту частину земельної ділянки площею 0,0028 га під номером 29 в садівничому товаристві «Віраж» за адресою м.Чернівці, вул.Лук»яновича (Александрі), що належить їй на праві власності, шляхом демонтажу самовільної прибудови.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Посилався на те, що частина земельної ділянки №29, що належить ОСОБА_2, по факту знаходиться на земельній ділянці, що належить йому на праві власності.

Просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її частини площею 0,0028 га, яка зайнята незаконно ОСОБА_2

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_3 звільнити зайняту частину земельної ділянки (кадастровий номер :46:003:0097) площею 0,0028 га під номером 29 в садівничому товаристві «Віраж» за адресою: м.Чернівці, вул.Александрі, яка належить на праві власності ОСОБА_2, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №348222, виданого 12.08.2008 року, шляхом демонтажу самовільної прибудови.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду ОСОБА_3, в інтересах якого та на підставі довіреності діє ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0789 га, що розташована в садівничому товаристві «Віраж», під номером 29, за адресою: вул.Александрі в м.Чернівці. Вказана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №348222 від 12 серпня 2008 року (а.с.4).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0558 га, що розташована в садівничому товаристві «Віраж», під номером 30, за адресою: вул.Александрі в м.Чернівці. Вказана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №122213 від 26 лютого 2007 року (а.с.50).

Земельні ділянки між собою межують.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Проте такий висновок суду є помилковим.

За змістом ст.125 Земельного кодексу України в редакції, чинної на час видачі сторонам державних актів на право власності на земельну ділянку, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (ч.3 ст.125 ЗК України).

Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій», чинної на час виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до п.п.2.3., 2.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 4 травня 1999 року №43, яка була чинна на час виготовлення і видачі позивачці державного акта на право власності на земельну ділянку, межі земельних ділянок, що передаються або надаються власність чи користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка.

Вищенаведених норм матеріального права суд першої інстанції не врахував і не з»ясував у сторін чи були винесені межі спірних ділянок в натурі і чи були закріплені межовими знаками.

В засіданні колегії суддів апеляційної інстанції позивач не зміг надати докази встановлення меж та закріплення межовими знаками.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення відповідачем меж земельної ділянки, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, в матеріалах справи міститься лише висновок експертного земельно-технічного дослідження №1161 від 16 січня 2015 року, з якого вбачається невідповідність меж земельної ділянки №29 садівничого товариства «Віраж».

Що стосується невідповідності меж земельної ділянки №30, яка належить на праві власності відповідачу, та порушення прав відповідача діями позивача ОСОБА_2, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цих обставин.

Доводи апеляційної скарги в цій частині рішення суду не спростовують.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у використанні земельної ділянки скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у використанні земельної ділянки відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: