Справа № 581/1152/15-ц
Провадження № 2-о/581/2/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2016 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Бутенка Д.В., за участі секретаря судового засідання Голодної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Липова Долина цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Лучанська сільська рада Липоводолинського району Сумської області, Липоводолинська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, яку мотивувала тим, що 26 квітня 2004 року помер ОСОБА_3, який ще за життя склав заповіт на користь заявника по справі ОСОБА_2 У передбачений законодавством термін заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті та отримала свідоцтва про право на спадщину на відповідне майно. Але нещодавно в речах покійного ОСОБА_3 вона знайшла сертифікат на право власності на земельну частку (пай), який належав гр. ОСОБА_4 (ОСОБА_5) Омелянівні, з якою він більше тридцяти років і до дня її смерті, а саме до 03 лютого 1998 року проживав однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Дітей у даному шлюбі народжено не було. Так як інші спадкоємці після смерті гр. ОСОБА_5 відсутні, а ОСОБА_3, проживаючи разом з нею однією сімєю як подружжя прийняв спадщину після її смерті, заявниця як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса по питанню прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який їй повідомив, що оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали разом як подружжя, але їх шлюб не був зареєстрований, то не прослідковуються їх сімейно-шлюбні відносини, і порекомендував звернутися до суду. Тому заявниця просила суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу гр. ОСОБА_4 (ОСОБА_5) Омелянівни з гр. ОСОБА_3 протягом часу з 1960 року по 03 лютого 1998 року.

Представник заявника за довіреністю ОСОБА_6 вищевказану заяву в судовому засіданні 30 грудня 2015 року підтримала в повному обсязі та суду пояснила про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте проживали разом однією сімєю більше 30 років, спільно вели домашнє господарство, один одного підтримували, спільних дітей не мали; її довірительниця доглядала ОСОБА_3, який все своє майно заповів на її імя.

Лучанська сільська рада заяву ОСОБА_2, як заінтересована особа, визнала, просила справу розглядати за відсутності їх представника.

Представник Липоводолинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що дана заява є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 померла 03 лютого 1998 року у віці 84 роки в с.Лучка Липоводолинського району Сумської області внаслідок хронічного дифузного бронхіту ДН II стадії; ОСОБА_3 помер 25 квітня 2004 року у віці 79 років в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області внаслідок хронічного обструктивного бронхіту ДН III ступеня (а.с.14,25).

Свідок ОСОБА_7 суду показала про те, що вона добре знала покійних ОСОБА_5 та ОСОБА_3П, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, і підтвердила факт безпосереднього їхнього проживання однією сімєю більше тридцяти років до дня смерті ОСОБА_5 в с.Лучка Липоводолинського району Сумської області. Під час проживання разом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 працювали у колгоспі, вели домашнє господарство (засаджували город, тримали свиней і корову, птицю), один одного підтримували як чоловік та жінка. Спільних дітей у цих осіб народжено не було, і від інших шлюбів також. ОСОБА_2 доглядала та проводила поховання ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_8, як сусідка померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_3, додатково суду підтвердила те, що вищезазначені особи з 1960 року почали проживати однією сімєю, побудували новий будинок, вели домашнє господарство, підтримували один одного в побуті та в житті, спільно проживали в одному жилому будинку в с. Лучка.

Довідковими даними Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу і спільне ведення ними домашнього господарства (а.с.9).

За повідомленням Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 24 грудня 2015 року № 1602/01-16 після смерті ОСОБА_5 спадкова справа за заявами спадкоємців померлої у даній нотаріальній установі не заводилась, заповіт від її імені у цій нотконторі не посвідчувався (а.с.26). Згідно із фотокопією погосподарської книги на домоволодіння № 10а, яке розташоване за адресою в с. Лучка Липоводолинського району Сумської області, по вул. Жовтнева, за даними погосподарської книги обліковувалось за померлим ОСОБА_3 та в якому ОСОБА_4 (ОСОБА_5) Омелянівна рахувалась як фактична дружина власника будинку (а.с.10-12).

Судом не встановлена наявність інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 (по місцю народження та реєстрації померлої ОСОБА_5 та ОСОБА_3П.) (а.с. 7,8). За даними системи ДРАЦСГ актові записи про реєстрацію шлюбів померлої ОСОБА_5 з іншими чоловіками та померлого ОСОБА_3 з іншими жінками відсутні, як і відсутні дані про актові записи про народження дітей від їхнього шлюбу (а.с.24).

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів випливає висновок про те, що вже з 1960 року і по 03 лютого 1998 року (по день смерті ОСОБА_5О.) остання та ОСОБА_3 проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, ведучи спільне господарство, маючи спільний побут, зовнішньо проявляючи ознаки подружніх відносин перед третіми особами (сусідами та іншими односельчанами). Підстав ставити під сумнів показання двох вищевказаних свідків суд не вбачає, оскільки вони є узгодженими між собою, містять посилання на джерела обізнаності щодо обставин спільного проживання однією сімєю померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_3 протягом вказаного вище періоду часу та повністю доповнюються дослідженими письмовими доказами у справі.

Процесуальним законом, зокрема ст.ст.234 ч.2 п.5, 256 ч.1 п.5 ЦПК України, передбачена можливість встановлення в судовому порядку фактів, що мають юридичне значення, в тому числі і факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо встановлений в судовому порядку юридичний факт змінюватиме, породжуватиме або припинятиме права та обовязки учасників цивільних відносин, в даному випадку для заявника.

Розглядаючи справу в межах заявленої вимоги, суд вважає, що встановлення зазначеного вище факту не має юридичне значення для заявниці ОСОБА_2, з огляду на нижченаведене.

З досліджених судом доказів вбачаються ті обставини, що ОСОБА_3 не перебував у шлюбі з ОСОБА_5, тобто, не будучи чоловіком померлої, в силу ст. 529 ч.1 ЦК УРСР не набув статусу спадкоємця першої черги за законом (а.с.24). З урахуванням цього, ОСОБА_3, як особа, яка не має статусу спадкоємця за законом, і приймаючи до уваги норми ст. 549 ЦК УРСР, не міг вчинити дії, що свідчать про прийняття спадщини, у виді фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 Під час розгляду даної справи інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, судом не встановлено.

За змістом вищевказаних норм цивільного закону, чинного на час виникнення та продовження правовідносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, та окремо п.5 ч.1 ст.555 ЦК УРСР якщо упродовж шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом не прийняв спадщину, вважається, що така спадщина переходить до держави.

Згідно з нормами пункту 5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦК України 2003 року, зазначений Кодекс застосовується до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід практично розуміти так, що правила книги шостої ЦК можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Суд вважає, що процедура спадкування за законом прав та обовязків на майно спадкодавця ОСОБА_5 є завершеною саме за нормами ЦК УРСР. З огляду на вищевикладене, суд розглядає непереконливим довід заявника про те, що вона за нормою п.5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦК України 2003 року має право встановлювати вищевказаний факт, що має для неї юридичне значення, для прийняття в майбутньому спадкових прав після смерті гр. ОСОБА_5

Таким чином, певний обсяг спадщини, який належав за життя гр. ОСОБА_5 у наступному не може перейти до інших осіб в порядку ст.1264 ЦК України при встановленні в судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, оскільки норми ЦК України 2003 року для вищевикладених правовідносин застосуванню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_2 слід відмовити за її безпідставністю, так як її вимоги не ґрунтуються на нормах спадкового закону.

Керуючись ч.1 ст.257, п.5 ч.1 ст.256, ст. 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 у звязку з її безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Д. В. Бутенко