Єдиний унікальний номер 725/3156/16-ц
Номер провадження 2/725/631/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретаріБерекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності. Посилалася в позові на те, що ОСОБА_1, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_2, який помер 06.04.2003р. Роинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження сина серії VII-НО №284632. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті сина немає. Вона прийняла спадщину після смерті свого сина відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР 1961 року, що були чинними на момент відкриття спадщини. А саме фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою ТОВ «ТД Укрвторресурси» від 18.02.2016р. №150. За її заявою Другою чернівецькою державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №58617953 у звязку зі смертю сина ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Спадкового реєстру №43046165 від 23.02.2016р. До складу спадкового майна входить частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належала мені та сину ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2001р. Як вбачається з тексту даного свідоцтва, воно видане Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради і зареєстроване за №37437. Разом з тим, вказане свідоцтво про право власності на квартиру спадкодавцем за життя не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства в органах БТІ. У звязку з цим 04.03.2016р. державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з тексту цієї постанови, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті сина ОСОБА_2, а саме на частку квартири №6, розташованої у місті Чернівці на вулиці Сагайдачного, в будинку №51, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ свідоцтво про право на власності на житло, видане 08.08.2001р. Департаментом житлово-комунального господарства міськради, не зареєстровано відповідно до закону. Таким чином, у звязку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував речові права на нерухоме майно, вона позбавлена можливості реалізувати свої цивільні права спадкоємця та отримати свідоцтво про право на спадщину.

При проведенні судового розгляду справи позивачка в зал судового засідання не зявилася, направила заяву в якій позов підтримала повністю, просили розгляд провести в їх відсутності.

Відповідач представник Чернівецької міської ради в зал судового засідання не зявилися , направили заяву в якій позов визнали повністю та не заперечували проти його задоволеня, просили провести розгляд в їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси, свободи інших осіб.

Також судом встановлено, що вдповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2001р., вказана квартира на момент смерті спадкодавця перебувала у спільній сумісній власності покійного сина ОСОБА_2. Розміри часток співвласників у праві спільної власності у свідоцтві не зазначено, тому відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦК України дана квартира була обєктом спільної сумісної власності.

За правилом ч.2 ст.372 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. Жодної належним чином оформлено домовленості між мною і сином як співвласниками даної квартири не було. Таким чином, спадкодавцеві ОСОБА_2 на момент смерті належала ? частка у праві власності на вказану квартиру.

На той час діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року, №7/5, відповідно до пунктів 1.3 1.6 якого державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

Вказаний порядок також передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв під час виникнення спірних правовідносин. Крім того, частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав,їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Разом з тим, свідоцтво про право власності на житло від 08.08.2001р. у встановленому законом порядку зареєстровано не було. Це підтверджується довідкою ЧКОБТІ від 26.02.2016р. №375, відповідно до якої право власності на квартиру АДРЕСА_2 в Чернівецькому КОБТІ не зареєстровано, а також довідкою ЧМКБТІ від 26.02.2016р. №402 аналогічного змісту.

Позивачка з сином не встигли за його життя зареєструвати свідоцтво про право власності на житло в БТІ, оскільки відразу після отримання свідоцтва поїхала в м.Владімір Російської Федерації, звідки родом, доглядати за хворою матірю, де проживала протягом кількох років, а син в цей час виїхав на заробітки за кордон.

Після смерті сина відповідно до закону вказане свідоцтво вже не могли зареєструвати, а отже через відсутність реєстрації у неї також не виникло право власності на належну частку квартири. Так, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно частини 3 статті 3 цього ж Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Таким чином, вона отримала у власність ? частку вказаної квартири шляхом приватизації, але через відсутність реєстрації речових прав на квартиру відповідно до наведеної вище норми закону у неї право власності на цю частку до даного часу не виникло. Реалізувавши своє право на приватизацію житла, відповідно до закону не набула права власності на вказане майно.

Як було вказано вище, позивачка прийняла спадщину після смерті свого сина відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР 1961 року, що були чинними на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», що був чинним на момент набуття спадкодавцем права власності на квартиру, наймач житлового приміщення в будинку державного житлового фонду та члени його сімї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2001р., дана квартира була набута позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_2 у спільну сумісну власність в порядку приватизації. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, я та спадкодавець набули право власності на квартиру на підставі вказаного спеціального закону.

Відповідно до Технічного паспорта на квартиру №6 у житловому будинку №51 по вулиці Сагайдачного в м.Чернівці , загальна площа квартири складає 37,78 кв.м., житлова площа 26,50 кв.м., квартира розташована в мансарді 3-и поверхового будинку та складається з двох кімнат.

Згідно довідки ЧКОБТІ від 10.03.2016р. №460 (додається), вартість квартири складає 67399 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376,331 ЦК України, ст.ст. 209,212-215,218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 37,78 кв.м., в тому числі житловою площею 26,50 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду.

Головуючий - суддя ____________________ Іщенко І.В.