Номер провадження: 22-ц/785/3649/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1В
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2009р. публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») звернулось до суду з вказаним позовом.

У січні 2016р. представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, звернулась до суду з заявою про витребування доказів, в порядку ст. 137 ЦПК України, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 кредитний договір №01-В/08/15/ФО/П від 16.04.2008р. не підписувала, жодних правовідносин між нею та ПАТ «Сбербанк» не має, тому для повного зясування всіх обставин справи просила витребувати у позивача оригінал кредитного договору.

Ухвалою суду від 28.01.2016р. заяву про витребування доказів задоволено.

У апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та мясце розгляду справи повідомлені належним чином. До апеляційного суду надійшла заява представника позивача з проханням розглянути справу без участі представника банку. Зважаючи на викладене за правилами ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з огляду на таке.

Згідно ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

У ч. 1 ст. 134 ЦПК України зазначено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Статтею 135 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу, а якщо позов ще не предявлено, місцевим загальним судом, у межах територіальної підсудності якого можуть бути вчинені процесуальні дії щодо забезпечення доказів.

Заява про забезпечення доказів розглядається протягом п`яти днів з дня її надходження з повідомленням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов`язковою.

У разі обґрунтованої вимоги заявника, а також якщо не можна встановити, до кого може бути згодом предявлено позов, заява про забезпечення доказів розглядається судом невідкладно лише за участю заявника.

Питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою.

За правилами ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання про витребування у позивача оригіналу кредитного договору, укладеного між сторонами по цій справі

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, оскільки заявник не обґрунтував в заяві, а суд - в ухвалі, - в чому саме полягає складність та/або неможливість надання ОСОБА_2 оригіналу кредитного договору, який в неї є, колегія суддів не приймає до уваги, тому що за змістом вищевказаних норм процесуального закону обовязок надати оригінали документів покладаються на позивача, а по цій справі відповідачка стверджує, що вона взагалі не підписувала цей договір.

У п. 13 постанови № 5 Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009р. Верховний Суд України розяснив, що при зясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обовязки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема ст. 61 ЦПК. У деяких випадках тягар доказування регулюється нормами матеріального права. Наприклад, згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобовязаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів (ч. 4 ст. 10, ст. 137 ЦПК).

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними (ст.136 ЦПК). Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування (ст. 58 ЦПК), або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи (ст. 59 ЦПК), судом не повинні прийматися.

Враховуючи те, що сторона зобовзана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що вказаний доказ стосується предмету доказування по справі. Аналізуючи зазначені норми, розяснення Пленуму Верховного Суду України, зясовуючи наведені в позовній заяви обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для забезпечення доказів, й оцінка цієї обставини є повноваженням суду першої інстанції, а не суду апеляційної інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання.

Отже, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення доказів немає.

Ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з огляду на вимоги ч. 1 ст. 324 ЦПК України скарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвалаапеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

ОСОБА_5

ОСОБА_6