233 № 233/2992/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Сухоставець Т.А., представника позивача ОСОБА_1, представника 3 особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» до Приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 «про визнання безпідставної відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобовязання до вчинення дії»,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2012 р. у цивільній справі №0527/3169/2012 та зобовязати приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору дарування, посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 01.09.2007 р. за реєстром № 3815,

пославшись на таке:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23.06.2012 р. задоволений позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення суду набрало законної сили 03.07.2012 р. За цим судовим рішенням Позивачу надано право продажу квартири загальною площею 41 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог за кредитним договором №DO0FGA00000068 від 02.10.2007 р. Позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. Власником квартири є ОСОБА_5.

Для продажу квартири Позивачу необхідний правовстановлюючий документ. Таким документом є договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 01.09.2007 р. за реєстром №3815. Враховуючи, що Позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ відсутній у Позивача. Без наявності цього документу Позивач не може укласти договір купівлі-продажу, так як відповідно до положень ч.1 ст.55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умовами подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 01.09.2007 р. за реєстром №3815. Відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії, пославшись на те, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій Відповідач як на підставу для такої відмови посилається на положення ст.ст.8, 53 Закону України «Про нотаріат».

Позивач не погоджується із відмовою Відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу.

По-перше, на сьогодні існує акт застосування законодавства, яким є судове рішення від 22.06.2012 р. Згідно з цим рішенням банку надані усі права, що необхідні для продажу квартири, яка перебуває в іпотеці. Якщо у банка немає правовстановлюючого документу на це майно з причин його втрати іпотекодавцем, то логічно що в банку виникає право на отримання дублікату такого документу. Ці права випливають із резолютивної частини рішення: «в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DO0FGA00000068 від 02.10.2007 р. в розмірі 9251,06 ОСОБА_6 США звернути стягнення на квартиру, загальною площею 41 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 «Приватбанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки».

По-друге, слід зазначити на існуючу колізію між статтею 53 Закону України «Про нотаріат» і статтею 38 Закон України «Про іпотеку». Стаття 53 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або в відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Наявність у іпотекодержателя права продажу предмету іпотеки за логікою речей дозволяє йому отримувати усі документи, які необхідні для такого продажу.

Зазначена колізія має вирішуватися на підставі положень пункту 2 Розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»: «Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовується у частині, що не суперечить цьому Закону». Закон України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. №898-IV набрав чинності 01.01.1994 р. Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. набрав чинності 01.01.1994 р.

Враховуючи зазначені правила вирішення існуючої колізії законів, статті 53 Закону України «Про нотаріат» не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель.

По-третє, підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст.49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до положень ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

- вчинення такої дії суперечить законодавству України;

- не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

- дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

- є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

- з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

- правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

- в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав до відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним і встановлюється Законом України «Про нотаріат».

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дії з підстав неоднозначного розуміння рішень суду в цивільних справах не передбачена Законом України «Про нотаріат», отже відмова Відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу з підстави неоднозначного розуміння рішення суду від 22.06.2012 р. у цивільній справі №0527/3169/2012 є незаконною.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення проти позову за таких підстав:

Правовою основою діяльності нотаріату відповідно до законодавства України є Конституція України, Закон України 2Про нотаріат2, та інші законодавчі акти України.

Виходячи з наведеного, нотаріус, діючи в межах своєї компетенції, зобовязаний керуватися виключно нормами діючого законодавства України.

25 грудня 2015 року нею рекомендованим листом була отримана заява ПАТ КБ «Приватбанк» про надання дублікату договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, посвідченого нею 01 вересня 2007 року за реєстром №3815.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про нотаріат» дублікат нотаріально посвідченого документа видається нотаріусом у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини пятої статті 8 цього Закону.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про нотаріат» передбачено: довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. ПАТ КБ «Приватбанк» не віднесений Законом до вказаної категорії осіб. Крім того, позивач у поданій ним заяві від 10 грудня 2015 року просив надати дублікат договору дарування для вчинення правочину з реалізації Банком предмету іпотеки, що також не є підставою для видачі дублікату документа.

Таким чином, нотаріус, керуючись виключно вимогами Закону, не мав права видати дублікат документа вказаній вище установі, про що 28 грудня 2015 року за № 187/01-16 позивачу було надано аргументовану відповідь, в якій було розяснено порядок звернення із заявою про видачу дублікату нотаріально посвідченого документа.

Представник третьої особи ОСОБА_2 проти позову заперечував за підстав, аналогічних викладеним письмово:

Спірне питання врегульоване вимогами ст.ст.7, 8 ч.5, 34, 53 Закону України «Про нотаріат» та п.1.1 глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 3 296/5 від 22.02.2012 р.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса.

Згідно із ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч.5 ст.8 цього Закону, видається дублікат втраченого документу.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» дублікат втраченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Пунктом 1.1 глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Крім того, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дій, нотаріус зобовязаний викласти причини відмови у письмовій формі і розяснити порядок її оскарження, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Зі змісту листа приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу вбачається, що останнім було розяснено порядок звернення із заявою про видачу дублікату нотаріально посвідченого документа, будь-яких відомостей, які б свідчили про відмову нотаріуса у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, такий лист не містить.

Отже Позивач фактично підміняє суть правовідносин що виникли між ним та нотаріусом та відповідно просить суд вирішити спір, якого не існує.

Також, наслідком отримання дублікату документів на квартиру є реалізація цієї квартири як предмету іпотеки, що по суті є протизаконним, адже суперечить ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Більш того, право на виселення було спростовано Апеляційним судом Донецької області від 17.08.2016 р. у справі 233/6506/15-ц у спорі між Позивачем та третьою стороною.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дістає таких висновків:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2012 р. в (справа № 0527/3169/2012) було частково задоволено позовну заяву ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_5 про звернення стягнення: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк за № DO0FGА00000068 від 2.10.2007 р. в сумі 9251,06 доларів США, що за курсом 7,9897 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.01.2012 р. складає 73913,19 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № DO0FGА00000068 від 2.10.2007 р.: квартиру, загальною площею 41 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_4, шляхом продажу квартири Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

З листа приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 28.12.2015 р. за № 187/01-16 (а.с.5) вбачається, що ним була розглянута заява із документами, наданими ПАТ КБ «Приватбанк», щодо видачі дублікату договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, посвідченого ним 01.09.2007 р. за реєстром №3815, та за наслідками такого розгляду заявника повідомлено:

- що він не ходить до кола перелічених у ст.ст.53, 8 ч.5 Закону України «Про нотаріат» осіб, яким видаються копії документів, що зберігаються у нотаріуса,

- що заявником не зазначені передбачені пунктом 1.1 ст.1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України підстави для видачі дублікату правовстановлюючого документу, про видачу якого він просить,

- що в рішенні суду не зазначено про право отримання дублікату документа банком чи про зобовязання нотаріуса видати дублікат документа,

- що у відповідності до ст.ст.42-46 Закону України «Про нотаріат» для вчинення дій нотаріусу подаються оригінали документів, сплачується плата за вчинення нотаріальних дій; нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса,

внаслідок чого вважає, що дублікат договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, посвідченого ним 01.09.2007 р. за реєстром №3815, не може бути виданий ПАТ КБ «Приватбанк».

Вирішуючи питання щодо можливості визнання безпідставною невидачу нотаріусом позивачу дублікату правовстановлюючого документа на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та обмеження у звязку із цим права позивача на виконання такого рішення, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. При цьому стаття 590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення не предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. При цьому стаття 38 Закону передбачає процедуру продажу предмета іпотеки іпотеко держателем будь-якій особі покупцеві. За змістом наведених норм Закону України «Про іпотеку» іпотеко держателю на підставі рішення суду надається право вчинення дій щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу від свого імені.

Відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Саме на конкретизацію цього конституційного положення спрямовані норми статті 11 ЦПК України, згідно яз якими судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Питання щодо видачі нотаріусами дублікатів документів, посвідчених або виданих нотаріусом, регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (Порядок). Так, за змістом статті 53 Закону України «Про нотаріат» та глави 22 розділу П Порядку у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Таким чином, підставою для видачі документа згідно із наведеними нормами є його втрата або зіпсування, а субєктами, які мають право на його отримання є особи, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія.

Відповідно до глави 2 розділу П Порядку правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчується за умови подання документів, що посвідчують право власності на майно. Такі документи, як правило, знаходяться в іпотекодавця, який є власником предмета іпотеки.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, яким надано право вчиняти будь-які дії, необхідні для продажу конкретного предмета іпотеки, зокрема й отримувати дублікат правовстановлюючого документа, є правовою підставою для видачі нотаріусом дублікату такого документа. При цьому вчинення нотаріусом цієї нотаріальної дії за умови відмови іпотекодавця надати оригінал правовстановлюючого документа є невідємною умовою реалізації положень Закону України «Про іпотеку» щодо здійснення процедури продажу предмета іпотеки.

У звязку із чим, позивачем підлягає доведенню наявність перешкод у витребуванні ним у іпотекодавця правовстановлюючого документа на предмет іпотеки.

Проте, належних та допустимих доказів щодо попереднього звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання відповідного документа до третьої особи іпотекодавця ОСОБА_6 суду не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Відсутність доказів щодо звернення позивача до іпотекодавця для отримання відповідного документа свідчить про передчасність звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до нотаріуса, а тому нездійснення відповідачем цієї нотаріальної дії не може вважатись обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

Також, видача дубліката правовстановлюючого документу може видана лише особам, які зазначені в ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат», або під час зясування факту втрати чи зіпсування документа.

Однак, Банк звернувся до нотаріуса із заявою про отримання дублікату договору дарування будинку не у звязку із втратою або зіпсуванням такого документу, а з метою продажу вказаного обєкту нерухомості як предмету іпотеки на підставі рішення суду, а такі підстави надання дублікату документу чинним законодавством України не передбачені.

Крім того, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобовязаний викласти причини відмови у письмовій формі і розяснити порядок її оскарження, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, однак зі змісту листа приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 28.12.2015 р. убачається, що позивачеві лише було розяснено порядок звернення із заявою про видачу дублікату нотаріально посвідченого документа, будь-яких відомостей, які б свідчили про відмову нотаріуса у вчиненні зазначеної нотаріальної дії такий лист не містить.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» до Приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 «про визнання безпідставної відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобовязання до вчинення дії» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя