РІШЕННЯ

іменем України

"21" вересня 2016 р. 145/223/16-ц

2/145/270/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Можайське" про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №124650 від 01 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №187, Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №124651 від 01 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №188, Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №124652 від 01 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №189, він - ОСОБА_3, є власником земельних ділянок загальною площею10,7508 га., які розташовані на території Шендерівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.Цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В липні 2015 року ТОВ «Можайське» подало позовну заяву про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та відшкодування шкоди, мотивуючи, що він нібито не допустив працівників ТОВ на зазначені земельні ділянки і пред'явили договори оренди земельних ділянок, а саме договір оренди №157 від 27 липня 2011 року, договір оренди №158 від 27 липня 2011 року, договір оренди №159 від 27 липня 2011 року.

На його клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, у ВКНДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області була зазначена експертиза №336-П від 07.10.2015 року. Згідно висновків експерта «підпис в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» в договорі оренди землі від 27.07.2011 року, земельна ділянка площею 3.5836 га за №157, підпис в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» в договорі оренди землі від 27.07.2011 року, земельна ділянка площею 3.5836 га за №158, підпис в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» в договорі оренди землі від 27.07.2011 року, земельна ділянка площею 3.5836 га за №159 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою».

Відсутність у договорі оренди №157 від 27 липня 2011 року, договорі оренди №158 від 27 липня 2011 року, договорі оренди №159 від 27 липня 2011 року, його підпису, є підставою для визнання недійсним такого договору оренди.

Просить визнати недійсними договір оренди №157 від 27 липня 2011 року, договір оренди №158 від 27 липня 2011 року, договір оренди №159 від 27 липня 2011 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ "Можайське" позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_3 знав, що його земельні ділянки (паї) перебувають в оренді ТОВ "Можайське", отримував за них від відповідача орендну плату, поки в 2015 році ТОВ "Можайське" не звернулося із позовом про усунення перешкод в користування земельними ділянками та відшкодування шкоди проблем не виникало. Експерту надано по одному примірнику договору, а вони укладалися у трьох примірниках кожен, що мають однакову юридичну силу, а тому цей доказ вважає недопустимим. Крім того, експертизу проведено у іншій справі. Для з'ясування чи підписував, має бути експертиза, однак у даній справі її не проводилось.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі ддержавного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №124650 від 01 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №187 (а.с.7), Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №124651 від 01 жовтня 2004 року , зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №188 (а.с.8), Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №124652 від 01 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №189 (а.с.6), є власником земельних ділянок, які розташовані на території Шендерівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Між позивачем ОСОБА_4 та ТОВ "Можайське" 27.07.2011 р. укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Тиврівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2012 р. за №02262 (а.с.16-20), відповідно до якого ОСОБА_3 надав , а ТОВ "Можайське" пройняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,5836 га, за №157; договір оренди землі від 27.07.2011 р., зареєстрований у відділі Держкомзему у Тиврівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2012 р. за №02263 (а.с.21-24), відповідно до якого ОСОБА_3 надав, а ТОВ "Можайське" пройняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,5836 га, за №158; договір оренди землі від 27.07.2011 р., зареєстрований у відділі Держкомзему у Тиврівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2012 р. за №02261 (а.с.25-29), відповідно до якого ОСОБА_3 надав, а ТОВ "Можайське" пройняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,5836 га, за №159. Договори укладено на 10 років.

Суд при вирішенні спору вважає, що посилання представника позивача на висновок експерта №336-П від 07.10.2016 р. (а.с.9-15), відповідно до якого позивач не підписував договори оренди, надані експерту, є безпідставним, оскільки підстави та порядок експертизи встановлені ст.143 ЦПК України, згідно якої експертиза призначається для з'ясування обставин, що мають значення саме для тієї справи, яку суд розглядає. Експертиза проводиться лише тими експертними установами, яким це доручено судом, що розглядає справу, а тому у випадку врахування висновку експертизи, призначеної іншим судом, і при розгляді іншої справи судом, що розглядає дану справу, буде вважатися отриманням доказу з порушенням порядку, встановленого законом, а саме, ч.1 ст.59 ЦПК України, а тому суд не вправі обґрунтовувати своє рішення зазначеним висновком експертизи. Інших обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає позов необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.203, 393 ЦК України, ст. 120, 121, 126, 155 ЗК України,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.