Справа № 461/2557/16-ц>
Провадження № 4-с/461/32/16>
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016 р. Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_1, про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Львівгаз» звернулося до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 29.02.2016 року у відкритті виконавчого провадження заявникові було відмовлено у звязку з невідповідністю виконавчого документа (судового наказу від 07.09.2015 року № 461/9602/15-ц) вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутністю даних про боржника та стягувача, ідентифікаційного номеру субєкта господарської діяльності, індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача та боржника.

Заявник вважає дану постанову такою, що винесена державним виконавцем з порушенням норм закону та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця, скасувати постанову та зобовязати державного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання.

Представник ПАТ «Львівгаз» до суду не прибув. У скарзі просив справу слухати без його участі та вимоги задовольнити.

Галицький відділ ДВС ЛМУЮ свого представника до суду не направив, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи , вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за умови, якщо виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Із постанови державного виконавця від 29.02.2016 року встановлено, що державним виконавцем Галицького відділу ДВС відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу, у звязку з відсутністю дати народження боржника, індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.

При вирішенні скарги суд виходить з того, що відсутність у виконавчому документі певних даних про особу боржника, а, зокрема, зазначення ідентифікаційного коду боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, та враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 21 травня 2014 року № 6-45цс14.

Зокрема, Верховний Суд України у цій постанові зазначив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім цього, не приймаються судом посилання державного виконавця на відсутність у виконавчому документі дати народження боржника, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вправі з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку задоволення скарги, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання державного виконавця прийняти виконавчий документ.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівгаз», - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби України Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови ВП № 50340118 від 29.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу Галицького районного суду міста Львова від 07.09.2015 року № 461/9602/15-ц.

Постановустаршого державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби України Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 50340118 від 29.02.2016 року скасувати.

Зобовязати Галицький відділ Державної виконавчої служби України Львівського міського управління юстиції винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу Галицького районного суду міста Львова від 07.09.2015 року № 461/9602/15-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є. Радченко