Справа № 316/2119/15-ц
Провадження № 2/316/188/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

"11" травня 2016 р. м..Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинского М.В.,

при секретарі: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про стягнення безпідставно збережених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, після зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідачки на свою користь грошові кошти в сумі 211905,68 грн.

В обґрунтування вимог в позові зазначено: 20.08.2008 року між відповідачкою та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір. Згідно з договором Банк надає відповідачці кредит у розмірі 256 768,94 грн.. В якості забезпечення виконання своїх зобовязань, відповідачка уклала з банком договір іпотеки трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

13.10.2009 року між позивачкою та відповідачкою укладений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязується належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1, продати позивачці за 300 000 грн.. Крім того, відповідно до умов попереднього договору, сторони домовились що договір купівлі-продажу має бути укладений ними не пізніше 13.10.2012 року. Позивачкою передано відповідачці в якості авансу 15 000 грн..

Згодом позивачці стало відомо, що квартира перебуває в заставі. Тому між сторонами досягнуто згоди на те, що позивачка шомісяця вносить грошові кошти на погашення кредитного договору в рахунок сплати коштів за квартиру за адресою: АДРЕСА_1. За період з 13.10.2009 року по 11.05.2012 рік, позивачкою було здійснено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, перерахування грошових коштів на загальну суму 226 905,68 грн.. Але договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений через відмову відповідачки, грошові кошти, сплачені в рахунок погашення заборгованості, позивачці не повернуті.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні встановлено наступне: 20.08.2008 року між відповідачкою та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір (а.с.6-8), відповідно до якого Банк надає відповідачці кредит у розмірі 256 768,94 грн. на придбання у власність трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Між позивачкою та відповідачкою досягнуто згоди на те, що позивачка щомісяця вносить грошові кошти на погашення кредитного договору в рахунок сплати коштів за квартиру за адресою: АДРЕСА_3, таким чином, за період з 13.10.2009 року по 11.05.2012 рік, позивачкою було здійснено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, перерахування грошових коштів на загальну суму 226905,68 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.9-16). Крім того сторони домовились, що між ними, не пізніше 13.10.2012 року має бути укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4. Проте договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений через відмову відповідачки, грошові кошти, сплачені в рахунок погашення заборгованості, позивачці не повернуті. Позивачкою на адресу відповідачки 12.03.2015 року направлена вимога про повернення коштів (а.с.17,18), але зазначена вимога ОСОБА_2 не виконана, грошові кошти позивачці не повернуті.

Також судом встановлено, що Рішенням Енергодарського міського суду від 18 вересня 2013 року у справі №316/647/13-ц (провадження №2-316/452/13) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення коштів були позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_6, 01.06.1972р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, 15.08.1954р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, суму авансу відповідно до попереднього договору від 13.10.2009 р. в розмірі 15000 (пятнадцять тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29 травня 2014 року у справі №22І/778/1869/14 була задоволена апеляційна скарга ПАТ «Комерційний банк «НАДРА», скасоване рішення Енергодарського міського суду від 30.01.2014 року за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» третя особа ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів за кредитним договором №11/2008/1908 Фжр на суму 211905.68 позовних вимогах ОСОБА_5 відмовлено. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 29 травня 2014 року у справі набуло чинності.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до постанови верховного суду України № 6-88цс13 від 02.10.2013 року, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Перевіряючи докази у справі на відповідність збереження майна позивачки ОСОБА_1 без достатньої правової підстави з боку відповідачки ОСОБА_2 суд дійшов до висновку, що у попередньому договорі, на який посилається позивач (а.с.136), не зазначено про будь-які авансові чи інші платежі, які позивач мала здійснювати на погашення кредитних обовязків відповідача.

Суд визнає доведеною обставину, що позивачем тривалий час вносились грошові кошти до ПАТ КБ «Надра», що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Разом з тим позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що грошові кошти помилково вносилися саме в рахунок сплати коштів за покупку квартири, або інших договірних відносин, а також не надано доказів про існування таких домовленостей між сторонами, що позбавляє суд можливості вважати вказані платежі такими, що безпідставно збережені, оскільки ОСОБА_2 не була фактичним розпорядником перерахованих ОСОБА_1 коштів до ПАТ КБ «Надра».

Вказаний висновок суду узгоджується з розясненнями постанови верховного суду України № 6-88цс13 від 02.10.2013 року щодо інституту безпідставного отримання чи збереження майна.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню без застосування позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,60,177,526,536,610,625,1212-1214 ЦК України та ст.ст.10, 14, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-225, 228, 294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 13.05.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський