Єдиний унікальний номер 2-590/11 Номер провадження 22-ц/775/1796/2016
Єдиний унікальний номер 2-590/11 Головуючий у 1 інстанції Челюбєєв Є.В.
Номер провадження 22-ц/775/1796/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Будулуца М.С., Корчистої О.І.

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2011 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2011 року позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором у сумі 22 509,99 грн. та понесені витрати на сплату судового збору та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити нове рішенням, яким відмовити в задоволенні таких вимог, оскільки судом першої інстанції порушено вимоги процесуального права в частині належного повідомлення його про час розгляду справи, яке призвело до порушення права на обізнаність з приводу обставин справи та можливість надання доказів; суд не звернув уваги, що в спірних правовідносинах він виступав поручителем за основним зобовязанням, строк предявлення вимог до нього сплив, тому порука припинилася.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом вручення особисто поштового повідомлення та телефонограмами, які передані 21 вересня 2016 року та зареєстровані в Журналі телефонограм за №4401, 4402.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

На підставі частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог щодо нього, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2, виходив з того, що відповідач ОСОБА_1, який є боржником за основним зобовязанням порушив його в частині оплаті наданого кредиту, в звязку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що 29 серпня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 16670 грн. з кінцевим терміном повернення 10 серпня 2010 року зі сплатою 24% річних та в цей же день з ОСОБА_2 укладено договір поруки, станом на 30 квітня 2010 року утворилась заборгованість в сумі 22509,99 грн..

З договору поруки від 29 серпня 2007 року (арк..спр.13-14), укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 вбачається, що порука припиняється на підставах та в порядку, що передбачений чинним законодавством та цим Договором (п.3.3), тобто строк дії договору поруки не встановлений.

Згідно вимогами ст. 553-554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржник, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Саме до цього зводиться правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові Верховного Суду України від 18 липня 2012 року (у справі 6-78цс12), що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З пункту 7.3 кредитного договору (арк..спр.7-11) вбачається, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Але таке положення не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на поді, яка неминуче настати.

За умовами кредитного договору (п. 1.3) кредитні кошти надаються терміном по 10 серпня 2010 року.

Виходячи з викладеного, саме з цієї дати повинен відраховуватися початок строку для предявлення вимоги до поручителя.

З позовом до суду ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулись 21 травня 2010 року (арк..спр.2-4), тобто підстави для припинення поруки відсутні, а доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтовані.

Так само є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо допущених судом першої інстанції порушень процесуального права в частині неповідомлення відповідача про час судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд даної цивільної справи без його участі (арк..спр.88).

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2011 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: