Справа № 6-469/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся з заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України, яке встановлене ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві у зведеному виконавчому провадженні №45738807.

Заявник, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві перебувало зведене виконавче провадження ВП №45738807 по примусовому виконанню виконавчих документів: виконавчого напису № 935 від 11.04.2014 року, виконавчого напису № 3221 від 20.10.2014 року, виконавчого напису № 483 від 25.02.2015 року, виконавчого напису № 480 від 25.02.2015 року, виконавчого напису № 486 від 25.02.2015 року, що видані Київським міським нотаріальним округом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів за Договором про виховання, проживання та фінансове забезпечення дітей.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року було тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов'язань. Між тим, заявник зазначав, 18.05.2015 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Цапенко С.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві за виконавчим написом №935 від 11.04.2014 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача від 15.05.2015 року.

16.06.2015 року винесені аналогічні постанови за виконавчими написами №3221 від 20.10.2014 року, №480, №483, №486 від 25.02.2015 року на підставі заяви стягувача від 11.06.2015 року.

Представники заявника в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на необґрунтованість заяви боржника про скасування заходів забезпечення, оскільки обставини на даний час не змінились та борг боржником не погашений, а тільки зростає, виконавчі написи стягувачем лише тимчасово відкликані, тому вжиті під час виконання рішень з метою їх своєчасного та повного виконання тимчасові заходи не припиняються і обмеження виїзду боржника за кордон має залишатись чинним.

В подальшому після перерви в судове засідання представник стягувача не з'явився, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Представник відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку дана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту, а якщо він має паспорт, то може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року було тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов'язань по виконавчому напису № 3221, виданому 20.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 318 330,00 грн., виконавчому напису № 483, виданому 25.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 87 815,00 грн., виконавчому напису № 480, виданому 25.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 139 968,00 грн., виконавчому напису № 486, виданому 25.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 250 290,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. від 18.05.2015 року повернено виконавчий документ стягувачеві за виконавчим написом №935 від 11.04.2014 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача від 15.05.2015 року.

Постановами старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. від 16.06.2015 року повернено виконавчі документи стягувачеві за виконавчими написами №480, №483, №486 від 25.02.2015 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача від 11.06.2015 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. від 16.06.2015 року повернено виконавчий документ стягувачеві за виконавчим написом №3221 від 20.10.2014 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача від 11 червня 2015 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Крім того, рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 02.07.2015 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.02.2016 року, виконавчі написи №480, №483, №486 від 25.02.2015 року визнано такими, що не підлягають виконанню.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 02.03.2015 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2016 року та ухвалою ВССУ від 15.10.2015 року, виконавчій напис № 935 від 11.04.2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 05.05.2015 року, залишеним по суті в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2016 року, але яка скасована ухвалою ВССУ від 02.03.2016 року з передачею на новий апеляційний розгляд, виконавчій напис № 3221 від 20.10.2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Отже, станом на час розгляду даної заяви виконавчі провадження за вказаними вище виконавчими написами повторно у відділі не відкривались та згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відкритими не значаться, а, відтак, і вчинення будь-яких процесуальних дій у виконавчих провадженнях є неможливим.

Разом з тим, згідно з п. 12.4 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5 у разі виконання боржником відповідних зобов'язань, у тому числі зі сплати аліментів, а також у зв'язку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Крім того, п. 8. ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження, державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого спільним наказом МЮ України та МВС від 07.01.2014 року №288/5/102, зареєстрований в МЮ України 11.02.2014 року № 273/250250, інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Особа, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, знімається з контролю у разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, на підставі ч.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження»; закінчення виконавчого провадження на підставі п.п. 1-6, 8-9, 11-14 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

На підставі викладеного вище слід дійти до висновку, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Між тим, у разі неможливості державним виконавцем винести відповідну постанову, передбачену вище вказаними Інструкцією та Порядком, підставою для зняття боржника з контролю у даному випадку є належним чином оформлена та засвідчена копія судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Дійсно, нормами ЦПК України не передбачено умов, порядку та способу припинення обмеження виїзду за рішенням суду. Однак в такому випадку слід виходити із загальних принципів цивільного судочинства які гарантують особі право звернення до суду за захистом, передбачених ст.ст.1,3,4, ч.8,9 ст. 8 ЦПК України.

Так, положеннями ч.1 ст.15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів, у спосіб, визначений законами України.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97, визначено, що на здійснення права кожного залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже, виконавчі документи, які до того ж на даний час визнані такими, що не підлягають виконанню, повернуті стягувачу, яка намір повторного звернення їх до виконання не виявила, і на даний час відсутні підстави та доцільність подальшого застосування відносно боржника ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, суд вважає, що в такому випадку порушено право заявника, яке підлягає захисту шляхом розгляду та задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в порядку, відповідно до норм права, які його регулюють, тобто, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, та виходячи з наданих повноважень суду, який є органом, уповноваженим на поновлення прав особи, щодо якої в такому ж порядку були застосовані певні обмеження ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року, яка набрала законної сили та була прийнята до виконання.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закордонний НОМЕР_1, виданий 12.12.2007 року, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 23.11.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов'язань: по виконавчому напису № 3221, виданому 20.10.2014 року Київським міським нотаріальним округом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 318 330,00 грн.; виконавчому напису № 483, виданому 25.02.2015 року Київським міським нотаріальним округом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 87 815,00 грн.; виконавчому напису № 480, виданому 25.02.2015 року Київським міським нотаріальним округом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 139 968,00 грн.; виконавчому напису № 486, виданому 25.02.2015 року Київським міським нотаріальним округом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 250 290,00 грн.; яке встановлено ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя