РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Справа №293/710/16-ц

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Бруховського Є.Б.

з участю секретаря Боголюб Т.Є.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в смт. Черняхові справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Сліпчицької сільської ради Черняхівського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок №5, розташований по вулиці Лисенка в с.Сліпчиці Черняхівського району як за спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 10 травня 2003 року в с.Сліпчиці Черняхівського району Житомирської області.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з Сліпчицької сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача, позов визнаний у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначається, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_2 померла в 2003 році, до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме: ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про власність», ст.ст. 548, 549 ЦК України (ред. 1963 р.), та ч. 2 ст. 182 ЦК України (ред. 2004 р.).

Згідно і з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду від 4 жовтня 1991 року N 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»(назву змінено згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 р. N 15) із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, 4 , відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність" у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці.

В судовому засіданні встановлені наступні факти:

10 травня 2003 року в с.Сліпчиці Черняхівського району померла ОСОБА_2, яка являлась матір"ю позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок №5, розташований по вулиці Лисенка с.Сліпчиці Черняхівського району Житомирської області. Реєстрація будинку проведена згідно діючого на той час законодавства шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги сільської ради, у відповідності з яким в погосподарській книзі №4 за 2001-2005 роки ОСОБА_2 записана власником спірного будинку. Позивачка прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном померлої. Інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 не має. Вказана спадщина належить позивачці з моменту відкриття спадщини, однак в даний час вона не має можливості оформити право на спадщину після смерті матері, тому що у спадкодавця відсутні належно оформлені документи на вказаний будинок .

Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

В звязку з цим, суд у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 за свого життя правомірно набула право власності на спірний будинок, оскільки незаконність набуття права власності на вказаний будинок прямо не випливає із закону та судом не встановлена. А тому, даний будинок після її смерті ввійшов до складу спадщини, а позивачка прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу в управління спадковим майном померлої.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на спірний будинок .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 61, 174, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 548, 549 ЦК України (ред. 1963 р.), ст.. ст.. 182 ч. 2 ЦК України (ред. 2004 року), ст.. ст. 12, 13 Закону України «Про власність», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності на житловий будинок №5, (разом з погосподарськими будівлями та спорудами) розташований по вулиці Лисенка в с.Сліпчиці, Черняхівського району Житомирської області, за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як за спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 10 травня 2003 року в с.Сліпчиці,Черняхівського району Житомирської області, вартістю 55576 (п"ятдесят п"ять тисяч п"ятсот сімдесят шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий- суддя: Є.Б. Бруховський

Копія: вірно