Номер провадження: 22-ц/785/3655/16
Головуючий у першій інстанції Мирончук
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Лопотані В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Служби у справах дітей Одеської міської ради, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року начальник служби у справах дітей Одеської міської ради Дамаскіна І.В. звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання його сина у розмірі 1200 гривень, починаючи з 23.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

За заявою прокуратури, ухвалою суду, було залучено прокуратуру Малиновського району м. Одеси на стороні позивача.

Свої вимоги Служба у справах дітей Одеської міської ради мотивувала тим, що Службою у справах дітей Одеської міської ради розглянуто клопотання КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради» № 515 від 06.05.2014 року та листи № 904 від 09.10.2014 року, №1080 від 11.11.2014 року щодо позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав, у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_6 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Громадянин ОСОБА_1 з сім'єю виїзжав на постійне місце проживання в 1999 році до Ізраїлю, мешкаючи в країні Ізраїль, він змінював своє прізвище на прізвище своєї бабусі - «ОСОБА_1». На території України він перебуває з прізвищем «ОСОБА_1».

Мати дитини, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Батько дитини, ОСОБА_1, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не створює дитині умов для отримання нею освіти, не забезпечує необхідного харчування дитини, матеріально дитину не підтримує, не виявляє інтересу до майбутньої долі дитини. Ці факти підтверджуються характеристиками з місць навчання дитини, свідченнями сусідів та бабусі ОСОБА_7, довідкою Другого відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.05.2013р. № 5755/0742, листами від 09.10.2014 року № 904 та від 11.11.2014 року № 1080 КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради».

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується листом від 10.06.2013р. №31/21 -вх. 4052 Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, але за адресою реєстрації не мешкає.

Малолітній ОСОБА_4, з 2010 року навчався в школі-інтернаті «Ор Самеах» м. Одеса. Під час перебування дитини в інтернаті, батько дитини не приймав участі у його вихованні.

З 12.11.2013 року ОСОБА_4 навчався в ОЗОШ № 45, батько школу не відвідував та не приділяв уваги сину.

Бабуся дитини, по лінії матері - ОСОБА_7 збирала пакет документів для встановлення опіки над онуком, але захворіла та за станом здоров'я, обов'язки опікуна виконувати не в змозі.

З 10.02.2014 року ОСОБА_4 знаходиться в КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради», за час перебування ОСОБА_4 в притулку, його батько, ОСОБА_1, жодного разу не прийшов до сина. Таким чином, на думку позивача, є усі визначені законом підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його неповнолітнього сина та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2015 року позовну заяву за участі прокуратури Малиновського району м. Одеси на стороні позивача Служби у справах дітей Одеської міської ради, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 - задоволено у повному обсязі.

Позбавлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1, звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заявленого позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд першої інстанцї виходив з того, що відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки в тому числі щодо майнового забезпечення потреб дитини, а тому є всі підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відповідача, яке не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законі.

Судом встановлено, що:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уроженець м.Одеси, зареєстрований - з 09.02.2003року по АДРЕСА_3 (а. с. 19);

- 02.02.1988 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9. Вказане підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3. Шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_6 було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, про що зроблено відповідний актовий запис № 2643. Після укладення шлюбу чоловіку присвоєно прізвище - ОСОБА_1, дружині - ОСОБА_6. (а. с. 17);

- відповідно до посвідчення - НОМЕР_4, номер посвідчення особи - НОМЕР_5, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ: зареєстровано право на статус: репатріант, дивись додаток на ОСОБА_6, прізвище: ОСОБА_6, ім'я батька - ОСОБА_1, заміжня, ІНФОРМАЦІЯ_9, країна народження та країна репатріації - Україна, дата отримання статусу - 18.08.1999 року (а.с.13);

- відповідно до посвідчення - НОМЕР_4, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ: номер посвідчення особи НОМЕР_6, репатріант, дивись додаток на ОСОБА_1, зареєстровано право на статус: прізвище ОСОБА_1, ім'я батька - ОСОБА_9, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, країна народження та країна репатріації - Україна, дата отримання статусу - 18.08.1999 року (а. с. 13-16).

- відповідно до перекладу з івриту на українську мову додатку та самого додатку до посвідчення особи № НОМЕР_5, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ: ОСОБА_6 АДРЕСА_1, одружена, прізвище до одруження - ОСОБА_6, прізвище, яке було попередні 7 років - ОСОБА_6, чоловік - ОСОБА_1, номер його посвідчення, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ - НОМЕР_6, його громадянство - ізраїльське;

Їх діти: 1. ОСОБА_5, стать - чоловіча, номер його посвідчення, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ - НОМЕР_7, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_17;

2. ОСОБА_13, стать - жіноча, номер її посвідчення, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ - НОМЕР_8, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_19;

3. ОСОБА_4, стать - чоловіча, номер його посвідчення, виданого Державою Ізраїль Міністерства Внутрішніх справ - НОМЕР_9, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ізраїлі, державна лікарня м. Нагарія (а.с.9-11,12);

- відповідно до свідоцтва про народження (перекладеного з івриту), виданого в Бюро з обліку населення в м. Афула у відповідності з п.30 Закону про реєстрацію населення від 1965 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в державній лікарні Ізраїля, м. Нагарія, про що 26.05.2003 року було зроблено відповідний актовий запис;

- згідно вказаним свідоцтвом про народження, батьками дитини записані: мати -ОСОБА_6 та батько - ОСОБА_1 (а.с. 5-8);

- відповідно до додатку про посвідчення особи № НОМЕР_5 ОСОБА_4, мати - ОСОБА_6, батько - ОСОБА_1 (а.с. 8-10);

- згідно з довідкою, 10.02.2015 року в КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради», було доставлено ОСОБА_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, мати якого - ОСОБА_6, померла 2012 року (а. с. 29);

- відповідно до Листа від 21.07.2014 року, ОСОБА_1, 1968 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_3, але за цією адресою не проживає. Його неповнолітній син - ОСОБА_4 за зазначеною адресою не зареєстрований і не проживає (а. с. 30);

- згідно довідки про прописку: в АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_12, їх онуки: ОСОБА_13 та ОСОБА_4 з 22.02.2012 року (а. с .39);

- відповідно до довідки з виконавчої служби, виконавчих листів про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_13 та ОСОБА_4 на виконанні не має (а. с. 40);

- судом встановлено, що на адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради були направлені: клопотання КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради» № 515 від 06.05.2014 року та листи № 904 від 09.10.2014 року, № 1080 від 11.11.2014 року з зазначенням про позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, оскільки мати дитини померла, батько дитини - ОСОБА_1, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не створює дитині умови для отримання дитиною освіти, не забезпечує необхідного харчування дитини, матеріально дитину не підтримує, не виявляє інтересу до майбутньої долі дитини (а.с. 25-28);

- згідно до ксерокопії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_10, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено 31.10.2012 року відповідний актовий запис № 10398, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 18);

- відповідно до листа від 10.06.2013 р. № 31/21, вх. 4052 Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжки, зберігання наркотичних засобів. Останній раз був звільнений 15.07.1996 року по амністії у зв'язку з 10-ою річницею Чорнобильської катастрофи (а. с. 22-25);

- відповідно до Акту про проведення бесіди з ОСОБА_1 представниками служби у справах дітей: 17.12.2014 року був запрошений ОСОБА_1 з приводу питання про позбавлення його батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4. Під час бесіди, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, відмовився писати будь-які заяви. Фактичне місце мешкання своє вказати відмовився (а. с. 45);

- неповнолітній ОСОБА_4 з 2010 року навчався в школі-інтернаті «Ор Самеах» м. Одеса. Під час перебування дитини в інтернаті, батько дитини не приймав участі у його вихованні (а. с. 43);

- з 12.11.2013 року ОСОБА_4 навчався в ОЗОШ № 45, батько школу не відвідував та не приділяв уваги сину (а. с. 44);

- факт відсутності батьківського піклування підтверджуються свідченнями сусідів та бабусі ОСОБА_7, довідкою Другого відділу державно виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.05.2013 року № 5755/0742, листами від 09.10.2014 року № 904 та від 11.11.2014 року № 1080 КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради» (а. с. 27-28, 40-42);

- відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, у громадянки ОСОБА_6 та громадянина ОСОБА_1 є дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати малолітнього - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Батько малолітнього - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, але за цією адресою не проживає, місце його перебування родині не відомо. ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, матеріально його не утримує, не цікавиться життям ОСОБА_4, його станом здоров'я;

- малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, після переїзду з країни Ізраїль постійно проживав із матір'ю та бабусею за адресою: АДРЕСА_2. З 2010 року навчався в школі-інтернаті «ОР САМЕАХ» м. Одеси. Після смерті матері малолітній ОСОБА_4 навчався в ОЗОШ № 45. З 10.02.2014 року по теперішній час ОСОБА_4, 2002 року народження, знаходиться в КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради». За час перебування в притулку, батько дитину так і не відвідав жодного разу, а тому орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 64);

- відповідно до паспортів, свідоцтва про народження, та ксерокопії Ф.1, батьками ОСОБА_1, є ОСОБА_9 та ОСОБА_16 (а.с.33, 36, 239)

- згідно з свідоцтвом про народження та про одруження, прізвище бабусі ОСОБА_1, до її одруження по лінії його матері було - ОСОБА_17 (а.с.34);

- відповідно до довідки від 10.01.2005 року, ОСОБА_1 прибув з Ізраїлю (а.с.238);

- згідно зі заявою матері відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_16, написаної нею особисто, її син ОСОБА_1 та син її сина - ОСОБА_4 - разом з нею в АДРЕСА_3 не проживають (а.с.32);

- відповідно до Ф.1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, вона одружена, чоловік - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, іі батько - ОСОБА_18, мати - ОСОБА_7, адреса їх проживання АДРЕСА_2 (а.с.241);

- згідно з листом Державної міграційної служби України від 16.11.2015 року за вихідним № 4/2-17036, надано інформацію стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та повідомлено, що за обліками ГУ ДМС України в Одеській області: гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уроженець м. Одеса, отримав - 09.06.1999 року дозвіл для виїзду на постійне проживання до Ізраїлю та був документований паспортом громадянина України для виїзду на постійне проживання за кордон, серії НОМЕР_11, термін дії якого - до 25.06.2009 року. 10.01.2005 року гр. ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО УМВС України в Одеській області із заявою про повернення в Україну на постійне проживання та отримав довідку для документування паспортом громадянина України. З 09.02.2005 року по теперішній час, гр. ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 по паспорту громадянина України, серії НОМЕР_12, виданому Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області - 07.02.2005 року;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, уроженка м. Одеса, отримала дозвіл - 06.08.1999 року для виїзду на постійне проживання до Ізраїлю, разом з сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_17, та була документована паспортом громадянина України для виїзду на постійне проживання за кордон, серії НОМЕР_13, термін дії якого - до 02.08.2009 року. 03.11.2011 року гр. ОСОБА_6 звернулась до ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області із заявою про повернення в Україну на постійне проживання та отримала довідку для документування паспортом громадянина України. Гр. ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 по паспорту громадянина України, серії НОМЕР_14 виданого Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. 23.05.2013 року вказана громадянка знята з реєстраційного обліку з вищевказаної адреси, у зв'язку із смертю (а/з №10398 від 30.10.2012 р.). Також було повідомлено, що даних про зміну прізвищ, чи про вихід з громадянства України, або набуття громадянства іншої країни вказаними громадянами, до управління не надходило (а .с. 236-237).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 п №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які ваона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В засіданні судової колегії ОСОБА_1 пояснив, що дійсно взагалі не цікавився і не цікавиться долею ОСОБА_4 2002 року народження, оскільки це не його дитина. Проте поданий ним в межах розгляду цієї цивільної справи зустрічний позов про виключення з актового запису про народження відомостей про ОСОБА_1, як батька дитини ОСОБА_4 2002 року народження, районий суд відмовився приймати і розглядати. В межах вимог заявлених у зустрічному позові він просив призначити судову генетичну експертизу на премет з`ясування питання про те чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 2002 року народження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в об`єднанні його позову про виключення з актового запису про народження відомостей про ОСОБА_1, як батька дитини ОСОБА_4 2002 року народження з матеріалами справи за позовом Служби у справах дітей Одеської міської ради, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у зв`язку з недоцільністю спільного розгляду та можливістю їх окремого розгляду (т.1 а. с. 227).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2015 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні судової генетичної експертизи на предмет з`ясування питання про те чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 2002 року народження у зв`язку з тим, що вказана заява подана ОСОБА_1, як позивачем за зустрічним позовом для доказування заявлених вимог про виключення з актового запису про народження відомостей про ОСОБА_1, як батька дитини ОСОБА_4 2002 року народження, але ухвалою суду відмовлено в об`єднанні поданого ОСОБА_1 зустрічного позову з основним.

Ухвала Малиновського районного суду м. Одеси про відмову об`єднанні його позову про виключення з актового запису про народження відомостей про ОСОБА_1, як батька дитини ОСОБА_4 2002 року народження з матеріалами справи за позовом Служби у справах дітей Одеської міської ради, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в апеляційному порядку ОСОБА_1 не оскаржена.

У п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року звернуто увагу судів на те, що відповідно до ст. 140 СК України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК) (п. 14 постанови).

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Предметом доказування в даній категорії справ є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком (матір'ю), і дитиною (ч. 2 ст. 136 СК) (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року). Для доведення своїх вимог сторони можуть використовувати будь-які докази за умови дотримання вимог щодо їх належності та допустимості.

Приймаючи до уваги, що відсутність кровного споріднення не є предметом доказування у справі про позбавлення батьківства та стягнення аліментів, судова колегія не вбачає підстав для призначення судової генетичної експертизи, заявленої ОСОБА_1 на стадії апеляційного провадження.

Для вирішення питання про законність заявлених вимог до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів буде мати значення вступивши в законну силу судове рішення про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Проте, як вже зазначено такі вимоги судом першої інстанції не розглядалися і рішення з цього приводу не ухвалювалося.

Приймаючи до уваги встановлені обставини ухилення ОСОБА_1, як батьком від виконання своїх обов'язків щодо свого сина ОСОБА_4 2002 року народження, зокрема, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд першої інстанції врахувавши положення ст. 9 Конвенції про права дитини, відповідно до яких дитина не повинна розлучатися з батьками, всупереч їх бажанню, обґрунтовано виходив з того, що в даному випадку, таке розлучення необхідне в інтересах самої дитини.

Встановивши що відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки, суд правильно вважав, що є всі підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відповідача.

Беручи до уваги, що згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини, суд, на вимогу позивача вирішив питання про стягнення аліментів на дитину, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову й до досягнення дитиною повноліття.

Заперечуючи проти позову з підстав відсутності кровного споріднення з дитиною, позивач не навів жодного доводу про незгоду безпосередньо з розміром аліментів, заявлених до стягнення які задоволенні судом в повному обсязі (не представлено довідку про доходи, розрахунок щомісячних грошових витрат відповідача з доданням письмових документальних доказів тощо).

При таких обставинах судова колегія погоджується з остаточними висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_4 є неспроможними, оскільки дитина народилася в шлюбі під час виїзду подружжя ОСОБА_1 в Ізраїль (змінили прізвище при виїзді на ОСОБА_4 - прізвище бабки ОСОБА_1 ), підтверджуються свідоцтвом про народження держави Ізраїль.

Крім того, аналогічне свідоцтво видано державою Ізраїль і при народженні ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_19, де як і в свідоцтві про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька зазначені - ОСОБА_1. Проте ОСОБА_1 на відміну від випадку з визнанням ОСОБА_4 своїм сином, визнає ОСОБА_13 своєю дочкою і юридично (на підставі такого ж свідоцтва про народження як і у ОСОБА_4) поводить себе як батько ОСОБА_13, звертаючись в її інтересах до державних з питання отримання нею паспорта громадянки України.

Крім того, такі доводи апеляційної скарги не узгоджуються з намаганням ОСОБА_1 в судовому порядку позиватися з заявленням вимог про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_4 2002 року народження.

Доводи апеляційної скарги про те, що Служба у справах дітей Одеської міської ради є неналежним позивачем, з посиланням, що такими є лише спеціальний дитячий заклад, куди влаштована дитина, орган опіки та піклування та прокурор не можуть бути прийнятими до уваги, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 року N 2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Законодавчу неузгодженість з цього питання усунуто також завдяки прийняттю постанов Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 рокуу N 866 якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, та від 08 жовтня 2008 року N 905 "Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей".

Цими актами встановлено компетенцію служби у справах дітей як підрозділу, до відання якого належить безпосереднє виконання функцій органу опіки і піклування.

Інших доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення районного суду в апеляційному порядку, а апеляційній скарзі не наведено.

Рішення суду, яке вступило в закону силу, про виключення відомостей про ОСОБА_1 як батька з актового запису про народження ОСОБА_4 2002 року народження може бути підставою для перегляду даного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які в даному випадку є підставою для скасування або зміни рішення в апеляційному порядку, при вирішенні даної справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

С.О Погорєлова