справа № 208/1751/16-ц
№ провадження 2/208/1478/16
29 квітня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.,
При секретарі - Севастьяновій Л.М.,
розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району Дніпродзержинської міської ради, «про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька» , -суд
В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзних документів на тимчасовий виїзд за кордон дітини без дозволу та супроводу батька до повноліття дитини, тобто до 22.05.2025 року.
Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.06.2004 року віна та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі народилась дитина : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.03.2010 року , шлюб між сторонами було розірвано. Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаює з матірью, яка його матеріально утримує. Відповідачь участі у виховані та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, його фактичне місце проживання позивачці не відоме. Виходячи з інтересів дитини на оздоровлення та відпочинок, Позивачка має намір поїхати на відпочинок з дитиною в Польшу, Германію та Італію.
У судове засідання Позивачка не з'явився, проте подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду незаперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень чи заперечень до суду не надав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.06.2004 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.03.2010 року шлюб між сторонами розірвано, 05 червня 2010 року Заводським віділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, та зроблено актовий запис 118 (а.с.4).
У цьому шлюбі народилась дитина : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджуеться свідоцтвом про народження, виданими Заводським Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 425 . (а.с.5).
Дитина ОСОБА_3 проживаює разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1 вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_1 .
Відповідач в утриманні та вихованні дитини участі не бере, фактичне місце проживання його не відоме.
Як вказує Позивач, жодного зв'язку з Відповідачем немає.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.
Відповідно до частини 3 статті 313 ЦК України здатність фізичної особи, яка не досягла шістнадцяти років, мати право на виїзд за межі України обумовлена згодою на це батьків (усиновлювачів), піклувальників та їхнім супроводом або супроводом осіб, які уповноважені ними.
Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України" №3858-Х11 від 21.01.1994 року.
Частиною 2 статті 4 вказаного Закону встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №534 від 16 жовтня 2014року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, надання дозволу на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн світу в супроводі матері на період до виповнення дитині повноліття , тобто до 22 травня 25 року , повністю відповідає правам та інтересам дитини і при цьому, не буде порушувати права відповідача на спілкування та участь у вихованні дитини, оскільки такий виїзд має короткостроковий характер.
Суд, приймаючи до уваги всі обставини та оцінивши відповідні докази, вважає, що в інтересах дитини позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом надання дозволу на виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі Позивачки без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 в період до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до виповнення дитині 16 років, з обов'язком поверненням дітини до України.
Крім того, відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивачки сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Враховуючи викладене, на підставі ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України "Про охорону дитинства", Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", Конвенцією ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району Дніпродзержинської міської ради, «про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька»- задовольнити частково.
Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованої за адресою, АДРЕСА_1 на тимчасовий виїзд (вивезення) за межі території України громадянина України, малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_2 , виданого 30 травня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 425) , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою, область Дніпропетровська, АДРЕСА_2, для відпочинку та оздоровлення до виповнення дитині 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року з обов'язковим поверненням дитини до України.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Івченко Т. П.