АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/605/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2185/16Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, -

В С Т А Н О В И Л А

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на майно, зазначене в акті опису та арешту майна від 12 січня 2016 року, складеного державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Коротких Д.С., та зняти арешт з цього майна.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 12 січня 2016 року державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Коротких Д.С. на виконання рішення по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів на суму 26 349,53 грн. на підставі виконавчого листа № 524/1278/15-ц від 21 травня 2015 року, виданого Автозаводським райсудом м. Кременчука Полтавської області, описав майно, що знаходиться за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, про що склав відповідний акт.

Вказувала, що до акту опису та арешту майна державним виконавцем було включено майно з 26 найменувань, яке належить їй на праві власності, а отже накладення на нього арешту у зв'язку з борговими зобов'язаннями її сина ОСОБА_3 є безпідставним.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішеня, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12 січня 2016 року державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Коротких Д.С. на виконання рішення по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 26 349,53грн. на підставі виконавчого листа № 524 /1278/15ц від 21 травня 2015 року, виданого Автозаводським райсудом м. Кременчука Полтавської області, описав майно, що знаходиться за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, про що склав відповідний акт.

Після складання акту опису та арешту майна, включене до цього акту майно було передано ОСОБА_2 на відповідальне зберігання.

Встановлено, що до акту опису та арешту майна державним виконавцем було включено майно з 26 найменувань, а саме: посудомиюча машина Hotpoint, кондиціонер LG S12LHP, відео програвач Samsung, DVD плеєр LG, радіомікрофон музичний NORMANIP RM227, тумба TV, тумба настінна, тумба-шкаф, ваги напільні, крісло з узором - 2 шт., пуф з узором, полка настінна, килим зеленого кольору, килим червоного кольороу, килим темного кольору, радіотелефон Philips, люстра кришталева, штори білого кольору - 4 шт., штори бежевого кольору - 4 шт., портьєри, витяжка MAAN, пральна машина, тумба чорного кольору, тумба коричневого кольору, шафа під дерево, аудіо програвач JVC.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами однієї сім'ї, а тому спірне майно слід вважати їх спільною власністю, що дає підстави для звернення стягнення на нього в ході примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Окрім цього, місцевий суд прийшов до висновку про відсутність доказів на підтвердження права власності ОСОБА_2 на описане і арештоване майно.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком місцевого суду.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що описане державним виконавцем майно є спільним майном ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3, оскільки вони є членами однієї сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно зі ст. 368 ч. 4 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У матеріалах справи відсутні докази того, що описане державним виконавцем майно перебуває у спільній власності ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3, а також що це майно набуте в результаті їх спільної праці та за спільні грошові кошти.

При цьому, ОСОБА_2 надала до суду товарний чек №106 та рахунок № мВ000082 від 10 травня 2010 року (а.с. 11а-12), які підтверджують її право власності на кондиціонер LG S12LHP. При цьому, наявні у справі докази вказують на відсутність у ОСОБА_3 будь-яких речових прав на вказане майно.

Згідно зі ст. 60 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на кондиціонер LG S12LHP та зняття з нього арешту підлягають задоволенню.

Однак, доводи позивача про те, що інше майно, зазначене в акті й арешту майна від 12 січня 2016 року, складеного державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Коротких Д.С., належить їй на праві власності, не були підтверджені належними доказами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов'язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК).

У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання. Також за необхідності судам слід використовувати матеріали кримінального провадження про належність описаного майна і джерела коштів на його придбання.

Всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, апелянтом не було надано до суду документів про право власності на спірне майно або інших доказів, які б могли підтвердити її вимоги. При цьому, клопотань про забезпечення доказів, подання яких є неможливим або ускладненим, ОСОБА_2 не подавала.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на посудомийну машину Hotpoint, відео програвач Samsung, DVD плеєр LG, радіомікрофон музичний NORMANIP RM227, тумба TV, тумба настінна, тумба-шкаф, ваги напільні, крісло з узором - 2 шт., пуф з узором, полка настінна, килим зеленого кольору, килим червоного кольороу, килим темного кольору, радіотелефон Philips, люстра кришталева, штори білого кольору - 4 шт., штори бежевого кольору - 4 шт., портьєри, витяжка MAAN, пральна машина, тумба чорного кольору, тумба коричневого кольору, шафа під дерево, аудіо програвач JVC та зняття з нього арешту.

Виходячи з викладеного, у зв'язку з порушенням норм матеріального права, судом ухвалено помилкове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на кКондиціонер LG S12LHP та зняття з нього арешту, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на кондиціонер LG S12LHP та зняття з нього арешту - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на кКондиціонер LG S12LHP.

Зняти з кондиціонера LG S12LHP арешт, накладений державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Коротких Д.С. на підставі акту опису й арешту майна від 12 січня 2016 року.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: