АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

08 листопада 2016 року м. Дніпро

08 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Петешенкової М.Ю..

при секретарі - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву ОСОБА_2 - представника відповідача ОСОБА_3 про забезпечення позову

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Івано - Франківський арматурний завод» про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника відповідача ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Івано- Франківський арматурний завод» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, третя особа - Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності - задоволені.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 365-СВ, укладеним 29.06.2005 між Відкритим акціонерним товариством «Івано-Франківський арматурний завод», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Івано-Франківський арматурний завод», та Акціонерно-комерційним банком «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яка станом на 30.07.2014 становить суму 39 306 351 грн. (тридцять дев'ять мільйонів триста шість тисяч триста п'ятдесятодна грн.) 56 коп. та складається з: заборгованість за кредитом - 25 376 821,58 грн.; заборгованість за процентами - 6 766 202,58 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2 171 128,07 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 507 375,15 грн.; розмір інфляційних втрат за кредитом - 3 650 169,27 грн.; розмір інфляційних втрат за відсотками - 834 654,91 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.06.2005, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 2856, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; ) права власності на частини будівлі літ. А-3, А1-4, нежитлові приміщення поз. І, ІІ, ІІІ, 117-133, 217-239, ІV, V. 316-334, VІ, VІІ, 401-406, VIII у підвалі, на першому, другому, третьому та четвертому поверхах загальною площею 1024,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю згідно із звітом про незалежну оцінку, зроблену суб'єктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Енергомакс» від 30.07.2015, 17 508 000,00 грн.

Також вирішено питання щодо судових витрат (том 3 а.с 242-252).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (том 4 а.с. 2-9).

ОСОБА_2 - представник відповідача ОСОБА_3 подавав заяву про забезпечення позову в якій просив: заборони позивачу розпоряджатися приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 до винесення Апеляційний судом Дніпропетровської області рішення по суті по справі (том 4 а.с.164).

Колегія суддів, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшла до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ухвала про забезпечення позову постановляється відповідно до ст.. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що з даною заявою звернувся представник відповідача, заява фактично не має обґрунтування як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову як заборона розпоряджатися майном, а має лише посилання щодо існування реальної загрози реалізації предмета іпотеки, і взагалі не містить посилань яким чином не вжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони позивачу розпоряджатися приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 до винесення Апеляційний судом Дніпропетровської області рішення по суті по справі.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 301 ч.1 п.7 ЦПК України, апеляційний суд , -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 - представника відповідача ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони позивачу розпоряджатися приміщенням - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Судді: