Провадження № 2/522/3724/16
Справа № 522/1849/16-ц
19 квітня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка 05.02.106 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №46 у будинку №88 по вул.. Пантелеймонівській у м. Одесі.
В обґрунтування позовних вимог позивач відзначила, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані її донька з сімєю та двоє її онуків. Рішення Каховського міського суду Херсонської області від 15.11.2010 року шлюб, укладений між позивачкою та ОСОБА_4, було розірвано. Спір з приводу даної квартири був відсутній та позивачка є єдиним її власником. Колишній чоловік ОСОБА_4 помер 21.03.2015 року. У 2014 року за проханням далекої родички колишнього чоловіка ОСОБА_3 позивачка дала згоду на реєстрацію її сина ОСОБА_2 за її адресою. На той час вони свого житла не мали та проживали в орендованій квартирі у АДРЕСА_2. Проте, з 2014 року відповідач у вказаній квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає, будь-які його особисті речі відсутні, та взагалі він жодного відношення до вказаної квартири не має. Тому, з урахуванням того, що відповідач не проживає у вказаній квартирі більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спільної квартири, реєстраційного обліку у квартирі добровільно не знявся. Тому позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач є онуком двоюрідної сестри її колишнього чоловіка ОСОБА_4. Відповідач навчався у м. Одесі у школі Олімпійського резерву та займався тенісом, разом з родивами проживав в орендованій квартирі. У звязку з тим, що по досягненню 16 років відповідачу необхідно було отримати паспорт громадянина України ОСОБА_3 попросила позивачку прописати його в її квартирі. Проте відповідач ніколи не мешкав у квартирі позивачки. Пізніше вкрали телефон позивачки, номери телефонів відповідача та його родичів їй не відомі, вони їй не телефонують, з орендованої квартири зїхали та теперішнє їх місце проживання їй невідоме.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 46, житловою площею 14,0 кв.м., загальною площею 42,4 кв.м., у будинку №88 по вулиці Пантелеймонівській у м. Одесі. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 10.07.2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради (а.с.5) та витягом КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15396895 (а.с.4).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та прописку) від 03.02.2016 року вих.. №2 (а.с.5), у згаданій квартирі прописано вісім чоловік: позивачка (власник), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 Рашид (зять), ОСОБА_7 (онучка), ОСОБА_8 ОСОБА_9 (онук), ОСОБА_10 (онук), ОСОБА_11 (онук) та відповідач ОСОБА_2 (племінник).
Проте, згідно акту обстеження квартири позивачки, складеного ОСББ «Будинок на Пантелеймонівській» 03.02.2016 року мешканцями будинку (а.с.4), відповідач ОСОБА_3 з моменту реєстрації за вищезгаданою адресою не проживав, з сімєю позивачки ніколи його не бачили, особистих речей у квартирі не виявлено, плату за користування приміщенням та комунальні послуги не сплачує, інших витрат з утримання квартири не несе та участі у спільному побуті не приймає.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.
Суд бачить важливим аргумент позивача, що за користування квартирою нараховуються житлово-комунальні послуги.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній на данним місцем реєстрації понад один рік.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1В повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, 79, 88 ч.1, 179, ст..169 ч.4, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України; ст..ст. 15, 16, 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №46 у будинку №88 по вул.. Пантелеймонівській у м. Одесі.
Розяснити, що це судове рішення є безумовною підставою для скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) за адресою квартири АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Домусчі Л.В.