Справа № 703/2970/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на період навчання,-

встановив:

18 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у звязку з тим, що він продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до закінчення навчання позивачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є сином відповідача, при цьому фактично знаходиться на утриманні мами і бабусі, зараз є студентом 2 курсу факультету інформаційних систем і технологій Київського національного економічного університету ім.В.Гетьмана, де навчається за державним замовленням на денній формі навчання, та потребує матеріальної допомоги, яку мати в повному обсязі не може забезпечити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач є батьком позивача, позивач навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим його мати має іншу малолітню дитину, яку утримує як мати одиначка, тому не може в повному обсязі забезпечити потреби позивача, в свою чергу відповідач має постійну роботу та може надавати сину матеріальну допомогу. Крім того зауважила, що позивач є інвалідом ІІ групи, та неспроможний отримувати додаткових заробітків. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 його заробітку.

Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що дитина взагалі з ним не спілкується та не підтримує ніяких відносин. Питання щодо подальшого навчання з ним не обговорювалось та узгоджувалось. Допомогу він згоден надавати, але в обсязі 10% від свого заробітку, оскільки він також хворіє та йому потрібні кошти на лікування.

Свідок ОСОБА_5 надала суду показання, що вона є мамою позивача, та колишньою дружиною відповідача. Позивач на даний час досяг повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі, на денній формі навчання. Вона як мати позивача виконує свій обовязок у наданні йому матеріальної допомоги, придбаються речі необхідні для навчання, одяг, їжа, але тих коштів, що вона може дати сину, не вистачає, тому він змушений звертатись із відповідним позовом до батька.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач, ОСОБА_3, що народився 26 липня 1996 року є сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.18).

Відповідно до ст. 198, 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і потребують в зв'язку з цим матеріальної допомоги, а перші можуть таку допомогу надавати.

З пояснень сторін та показань свідка, а також оглянутих судом матеріалів цивільних справ № 703/4365/14-ц та №703/2695/16-ц вбачається, що відповідач до серпня 2016 року сплачував аліменти в розмірі 1/6 частини свого доходу на утримання повнолітнього сина, у звязку з його навчанням в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомолця.

Згідно довідки навчального закладу від 1 серпня 2016 року № 294 позивач ОСОБА_3 є студентом 2го курсу факультету інформаційних систем і технологій Київського національного економічного університету ім.В.Гетьмана, де навчається за державним замовленням на денній формі навчання (а.с.14). А згідно довідки № 235 від 1 серпня 2016 року він проживає в гуртожитку (а.с.10). Згідно квитанцій банківських установ ним оплачена вартість цього проживання у 2015 році - 2364 грн. та у 2016 році 3120 грн. (а.с.19).

Також позивачем на підтвердження позовних вимог до позову додано як доказ чеки на придбання одягу, взуття, мобільного телефону, накопичувача інформації, ковдри, подушок та рушника. Визнаючи необхідність витрат на проживання, проїзд до місця навчання, придбання канцтоварів, спеціальних товарів для навчання на факультеті інформаційних систем і технологій, суд критично оцінює посилання представника позивача на товарні чеки на придбання одягу, оскільки вони відносяться до забезпечення загальної життєдіяльності людини та не пов'язані безпосередньо з навчанням. Крім того в них не вказано на чиє ім'я вони видані.

Законодавцем зазначено про обов'язок надання допомоги обома батьками, а також, що аліменти можуть бути стягнуті лише в разі наявності можливості надавати матеріальну допомогу іншим з батьків і вони не є обов'язковими, так як це стосується неповнолітніх дітей. З пояснень відповідача вбачається, що він має постійне місце роботи, та інших утриманців він не має і з його заробітку ніякі стягнення не проводяться.

В свою чергу, мати позивача має на утриманні малолітню дитину, відносно якої є матір'ю одиначкою, проте до її народження вона ніде не працювала, проживаючи при цьому в м. Києві у найманому житлі

Виходячи з наведеного та враховуючи, що обоє з батьків зобов'язані в рівній мірі приймати участь у витратах, пов'язаних з навчанням сина, те, що позивачу строком до 8 вересня 2018 року встановлена 2 група інвалідності в зв'язку з захворюванням серця та він отримує пенсію в розмірі 1130 грн., разом з тим відомості про отримання ним стипендії відсутні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд відповідно до вимог ст. 182, 200 СК України враховує, як стан здоровя самого позивача, який є інвалідом ІІ групи, так і ту обставину, що мати позивача має на утриманні малолітню дитину, яку виховує як мати одиначка, так і те, що позивач має власні джерела прибутку, а тому розмір, який просить стягнути позивач, на думку суду є явно завищеним, та вважає допустимим стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його заробітку.

Оскільки законодавством встановлений строк, до якого повнолітня дитина має право на отримання допомоги в зв'язку з навчанням, а термін навчання закінчується у червні 2019 році, вимоги позивача підлягають задоволенню дозакінчення позивачем навчання.

Так як позивач звільнений від сплати судових витрат, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 198 - 200 СК України, ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого машиністом-обхідником Черкаської ТЕЦ, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на його навчання в розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно, починаючи з 18 серпня 2016 року та до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним віку 23 років

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський мійсьрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий Т.В. Васильківська