Справа № 357/8036/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою 13.04.2016 року мотивуючи тим, що 25.01.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Білоцерківського суду Київської області від 07.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн. 18.01.2016 року вказаний виконавчий лист було подано для виконання до міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. 25.02.2016 року на його адресу направлено поштою постанова державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_3 від 15.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження. 21.03.2016 року державним виконавцем Дорошенко Р.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50167272, яку простою кореспонденцією направлено від 23.03.2016 року на його адресу, яку було ним отримано 24.03.2016 року. Заявник вважає що дана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки до МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ надійшов на виконання виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 за місцем її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, під час виконання провадження боржник місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не змінювала. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної служби. Державний виконавець 21.03.2016 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Підстави для направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС передбачені ч. 5 ст. 20 зазначеного закону, відповідно до якої у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня, з моменту коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, про що повідомляє стягувача. Однак, в матеріалах виконавчого провадження, відсутня інформація про дії державного виконавця щодо встановлення адреси фактичного місця знаходження, проживання чи перебування боржника ОСОБА_2 З урахуванням наведеного скаржник вважає, що державний виконавець дійшов невірного рішення про закінчення виконавчого провадження, оскільки оскаржуваними неправомірними діями та рішеннями державного виконавця порушені його права. В звязку з вищевикладеним скаржник просить задовольнити скаргу на дії державного виконавця Дорошенко Р.С. та скасувати постанову державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_3 від 21.03.2016 року про закінчення виконавчого провадження, відновити виконавче провадження № 50167272 та забезпечити виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду письмові пояснення у справі та заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує.

Представник заявника, за довіреністю у справі, ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, представника до суду не направив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 357/8036/15-ц, 2/357/2890/15 було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні майном, вселення та визначення порядку користування квартирою, та стягнуто судовий збір з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.12.2015 року було змінено рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 357/8036/15-ц, 2/357/2890/15 в частині визначення порядку користування квартирою, в іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін.

25.01.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп., який 11.02.2016 року, на підставі заяви ОСОБА_1, про примусове виконання, був поданий до міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

15.02.2016 року державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом у справі №357/8036/15-ц.

21.03.2016 року державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 10 п. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

З постанови державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 21.03.2016 року вбачається, що згідно відповіді Пенсійного фонду України № НОМЕР_1 від 24.02.2016 року боржник - ОСОБА_2 працює в Державній фінансовій інспекції Київської області за адресою: пл. Л. Українки, 1 Печерського району м. Київ.

Отже, державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з урахуванням обставин: встановлення місця роботи боржника на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та розмір суми, яка підлягає стягненню, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати, правомірно дійшов висновку про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії (якщо стягнення проведено частково, зазначається про фактично стягнену суму коштів), якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника. До копії постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець додає також постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів у разі їх наявності. У документах виконавчого провадження, що надійшли за належністю з іншого органу ДВС, може бути виправлено граматичні чи арифметичні помилки (в порядку, встановленому Законом) державним виконавцем, який здійснює виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Заявник не довів належними та допустимими доказами заявлені вимоги, в тому числі щодо порушення державним виконавцем його законних прав та інтересів в результаті вчинених виконавчих дій щодо закінчення виконавчого провадження в звязку із направленням виконавчого документу для виконання за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби за місцем роботи боржника.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_3 від 21.03.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 50167272 була прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а права чи свободи заявника порушено не було.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 20, 49, 68 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 ( із змінами та доповненнями), ст. 10, 60, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5