АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/4034/16 Головуючий 1-ї інстанції Ященко С.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року по справі за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі Фонд) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 3 885,48 грн. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позову посилався на те, що у листопаді 2009 року відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.

У серпні 2010 року його знято з обліку у зв'язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин.

11 серпня 2015 року Харківським міським центром зайнятості отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого стало відомо, що ОСОБА_1 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець і на цій підставі проведено розслідування, за наслідками якого Фондом видано наказ «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю» в сумі 3 885,48 грн., про що відповідачу направлено листи-претензії з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів у добровільному порядку.

На теперішній час сума незаконно отриманої допомоги відповідачем не відшкодована.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду письмові заперечення проти позову.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 3 885,48 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку ОСОБА_1 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки будь-яких доказів на підтвердження свого клопотання про перенесення розгляду справи він не наддав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Судом встановлено, що наказом Харківського міського центру зайнятості №НТ091119 від 19.11.2009 року ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю строком на 360 календарних днів з 19.11.2009 року по 13.11.2010 року (а.с.5).

За період перебування на обліку ОСОБА_1 отримав матеріальне забезпечення (допомога по безробіттю) у сумі 3 885,48 грн. (а.с.8).

28.08.2010 року ОСОБА_1 знято з обліку Харківського міського центру зайнятості у зв'язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин.

11.08.2015 року Харківським міським центром зайнятості отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20857193, відповідно до якого ОСОБА_1 з 16.07.2003 року по 25.05.2015 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.10-11).

Звертаючись до суду з даним позовом, Харкывський міський центр занятості просив стягнути зазначену суму, оскільки вважав, що вона отримана відповідачем незаконно.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір, переданий на вирішення адміністративного суду, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, відноситься до справ адміністративної юрисдикції.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

За змістом частини четвертої статті 50 КАС суб'єкт владних повноважень може звернутись з адміністративним позовом до фізичної особи у випадках, установлених законом.

Частиною першою статті 18 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII "Про зайнятість населення" встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

Згідно зі статтею 19 цього ж Закону, у якій визначено обов'язки і права державної служби зайнятості, остання, зокрема, має право: розпоряджатися в установленому законодавством порядку коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу по безробіттю, припиняти і відкладати їх виплати.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Названа норма Закону є бланкетною та передбачає врегулювання відповідних правовідносин іншим нормативно-правовим актом, до якого, в цьому випадку, слід віднести постанову Кабінету Міністрів України від 20 березня 2006 року № 357 (строк дії якої продовжено на 2007 рік згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 98), якою затверджено Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". За правилами пункту 7 цього Порядку у разі відмови особи повернути суми незаконно виплачених коштів, а також у разі неповернення (невідшкодування) їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється в судовому порядку відповідно до законодавства.

Зідно п.п. 2 п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" міський центр зайнятості як орган державної влади має право на звернення до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю з метою реалізації наданих йому частиною третьою статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повноважень, якою передбачено, що сума виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Оскільки у такому разі виникає спір за зверненням суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, встановленому законом, такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу незаконного отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, який є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.

Отже, у справі виник спір за зверненням суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, який установлено законом, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства, тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував зазначені вимоги закону та розглянув справу, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 310 ЦПК України встановлено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати із закриттям провадження по справі та роз'яснити позивачу його право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року скасувати.

Провадження по справі за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення закрити.

Роз'яснити позивачу його право звернутися до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді