Провадження № 4-с/761/58/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2015 р. заявниця ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на рішення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві Святецького Д.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Свої вимоги заявниця обгрунтовувала тим, що 25 грудня 2014 р. Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено рішення у справі за її позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договорів банківських рахунків, стягнення грошових коштів та моральної шкоди. Рішення суду набрало законної сили 19 лютого 2015 р. На виконання рішення суду у справі був виданий виконавчий лист про стягнення на її користь з банку грошових коштів. В жовтні 2015 р. виконавчий лист було подано до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві за місцем знаходження майна боржника, яке знаходиться по АДРЕСА_1 13 листопада 2015 р. державним виконавцем Святецьким Д.В. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з тим, що пред'явлено виконавчий документ до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. Вважає, що постанова є незаконною і суперечить положенням ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим заявниця просила суд визнати постанову старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Святецького Д.В. від 13 листопада 2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірною та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2/761/5484/2014 та прийняти його до виконання.

У судовому засіданні представник заявника - за довіреністю ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просив вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням думки представника заявника, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явились, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 30 жовтня 2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі № 761/18045/14-ц (провадження № 2/761/5484/2014) про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12444,52 дол. США та 11955,23 грн. (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Заявник в обґрунтування скарги зазначає, що державний виконавець в порушення вимог ст. ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження та допустив порушення її прав як сторони виконавчого провадження.

Разом з тим суд не може погодитись з таким обґрунтуванням заявника зважаючи на таке.

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно п. 4) ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 р. представник заявниці ОСОБА_3 звернувся до Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою про прийняття виконавчого листа у справі № 761/18045/14-ц до виконання за місцезнаходженням майна боржника, а саме відділення «Борщагівське» філії «розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк» м. Київ, вул. Гната Юри,7 (а.с.9).

13 листопада 2015 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві Святецьким Д.В. було прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення, а саме адреса боржника: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 (п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання проводиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Суд критично оцінює твердження представника заявника, що місцезнаходження майна боржника є відділення «Борщагівське» філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк» і не приймає до уваги, оскільки з копії виконавчого листа наявного в матеріалах справи (а.с.4) вбачається, що боржником у виконавчому документі зазначено юридичну особу, а саме Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та вказано його адресу м. Дніпропетровськ, вул. набережна Перемоги, 50, а не відділення «Борщагівське» філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк», як зазначає представник заявника у заяві про прийняття виконавчого документа до виконання.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця при розгляді заяви заявниці про відкриття виконавчого провадження відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Разом з тим, представник заявника у судовому засіданні не надав суду належних та допустимих доказів, на підтвердження незаконності дій державного виконавця при постановленні ним рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження.

На підставі викладеного вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що вимоги скарги заявника ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому до задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.14, 57-60, 209, 212-214, 383-386 ЦПК України, ст.ст. 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, на рішення державного виконавця - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: