печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6745/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Батрин О.В.,

при секретарі - Мотрич В. В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

представників відповідача ПрАТ «Будівельний світ» - Скрипченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Приватного акціонерного товариства «Будівельний світ», Київської міської ради про визнання недійсними договорів та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання представника відповідача ПрАТ «Будівельний світ» про закриття провадження у справі, оскільки вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримала.

Позивач та представник позивачів заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що вказаний спір підлягає розгляду лише в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що провадження у вказаній справі в частині зазначених позовних вимог про скасування рішення підлягає закриттю, оскільки їх розгляд повинен здійснюватись за правилами адміністративного судочинства, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3 земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року № 8 відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, статті 148 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-IV власниками землі є держава, Автономна Республіка Крим та територіальні громади. Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Оскільки предметом позову є не лише визнання договору про поновлення договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди та додаткової угоди недійсними, що розглядається за правилами цивільного судочинства, але і скасування рішення Київської міської ради від 8 жовтня 2009 року № 393/2462 «Про організацію раціонального використання ЗАТ «Будівельний світ» земельних ділянок для будівництва експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового комплексу з підземним паркінгом у пров. Кленовому, 5 та на вул. Звіринецькій, 72 у Печерському районі м. Києва, а не визнання цього рішення недійсним, то такі вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як це рішення ні яким чином не регулює земельні правовідносини між позивачами та відповідачами.

Водночас, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 205 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Приватного акціонерного товариства «Будівельний світ», Київської міської ради про визнання недійсними договорів та скасування рішення в частині позовних вимог про скасування рішення Київської міської ради - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В.Батрин