Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/1182/15-ц Головуючий у 1-й інст. Нейло В. М.
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Банк) звернулось з даним позовом та після його уточнення остаточно просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 червня 2016 року в розмірі 11462.04 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.06.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. При ухвалені рішення суд дійшов до помилкового висновку, що Банком пропущений строк позовної давності. Зокрема, суд порушив норми матеріального права, а саме ст. 267 ЦК України застосувавши позовну давність в супереч того, що відповідач такої заяви не подавав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26 червня 2006 року ОСОБА_3 підписала заяву б/н, відповідно до якої, Закрите акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" надало їй кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, в обмін на зобовязання Позичальника по повернення кредиту, сплати процентів, обумовлених в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам, а також сплати комісії, яка зазначена в умовах.

Погашення заборгованості здійснюється щомісяця платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. У заяві Позичальника є посилання на те, що позичальник ознайомлений та згідний з Умовами надання кредиту фізичним особам (а.с 65).

Відповідно до п.п.3.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг, з якими була ознайомлена та погодилася відповідач, про що є відмітка у її заяві, строк дії платіжної картки продовжується Банком на новий строк, якщо до цього не надійшла письмова заява Утримувача картки про закриття карткового рахунку (а.с. 18, 65).

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24).

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 26 грудня 2012 року , прізвище у ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (а.с. 46).

Відповідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 30 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 26137 грн. 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом 6262 грн. 19 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом 19875 грн. 51 коп. (а.с.7-12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, відсотках, комісії, пені, штрафу станом на 31 серпня 2012 року на загальну суму 15909 грн. 44 коп. ( а.с.6). Це зумовлює припинення дії кредитних правовідносин між сторонами в подальшому та відсутність у Банку права на нарахування чергових платежів.

Однак з таким висновком погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 530 та 626 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається із матеріалів справи рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2012 року не було виконане, що підтверджується копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 травня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Приймаючи до уваги наявність попереднього судового рішення, наданий позивачем розрахунок, заборгованість за кредитом підлягає стягненню із відповідача на користь Банку у розмірі 11462 грн. 04 коп., яка складається лише із заборгованості за відсотками (19875 грн. 51 коп. станом на 30.06.2015 року мінус 8413 грн. 47 коп. заборгованості, яка задоволена рішенням суду від 24.12.2012 р.).

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України із ОСОБА_2Л на користь Банку підлягають також стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору на загальну суму 2733 грн. 80 коп.

У доводах апеляційної скарги представник позивача помилково вказує на застосування судом першої інстанції строку позовної давності за відсутності заяви відповідача. Колегія суддів звертає увагу на наявність таких заяв ОСОБА_2 (а.с. 70-72), а також на те, що висновок суду про відмову у задоволенні позову ґрунтується на недоведеності позовних вимог, а не застосуванні встановленого законом строку позовної давності.

Законодавцем встановлено, що перебіг позовної давності переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується ( ст. 264 ЦК України).

24 грудня 2012 року Ружинським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Виконавчий документ було повернуто стягувачеві і 28 лютого 2015 року Банк звернувся з даним позовом.

Відтак, вказані обставини свідчать, що позивач звернувся до суду в межах строків загальної позовної давності у відповідності до положень ст. 257 ЦК України, що підтверджується встановленими доказами у справі.

Згідно ч.1 п.п.1,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення, в порушення вимог ст. 215 ЦПК України, не були належним чином зясовані обставини справи, суд не дав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, внаслідок чого прийняте рішення не відповідає обставинам справи, що мають значення для справи, тому постановлене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"(, р/р 3111, МФО 305299) із ОСОБА_2 ( інд. номер НОМЕР_1, Житомирська область, Ружинський район, с. Заріччя, вул. Жовтнева,7) 11462 грн. 04 коп. заборгованості та 2733 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: