Справа № 317/3755/16-ц
№/п 2/317/1401/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гончаренко П.П.

при секретарі Ігнатченко Ю.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно,в якому в обґрунтування якого зазначила, що 12 вересня 2008 року помер ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,51 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія ІІІ-ЗП № 039802 від 25.12.2002 року. Після смерті ОСОБА_2, позивач у передбачений законом строк не звернулася до Запорізької районної державної нотконтори з заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки заповіту він не залишив, а прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому прийняла спадщини. Згідно до довідки наданою за місцем проживання вбачається, що позивач та ОСОБА_2 проживали разом однією сімєю з 2002 року по день його смерті. Проживаючі разом з ОСОБА_2 позивач надавала йому матеріальний та медичний догляд, оскільки він був одинокою, хворою, літньою людиною. Натомість через нотаріальну контору оформити спадщину на земельну ділянку не має можливості оскільки ОСОБА_2 не отримав витяг з державного реєстру прав власників на спадкове майно за час свого життя.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, натомість на адресу суду надали заяву що з позовом згодні та просять суд розглядати справу за їх відсутності.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про час розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно актового запису про смерть № 88 від 12.09.2008 року, вбачається, що 12 вересня 2008 року помер ОСОБА_2.

Спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 складається з земельної ділянки площею 2,51 га. розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія ІІІ-ЗП № 039802 від 25.12.2002 року.

Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2,51 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія ІІІ-ЗП № 039802 від 25.12.2002 року, ОСОБА_2 є її власником.

Згідно до наданої від нотаріальної контори листа вбачається, що спадкова справа після смерті померлого ОСОБА_2 не заводилася, заяв на відмову від спадщини не надходило, позивачу, яка прийняла спадщину згідно до ст. 1268 ЦК України рекомендовано звернутися до суду за оформленням своїх прав, оскільки ОСОБА_2 не отримав витяг з державного реєстру прав власників на спадкове майно за час свого життя.

Згідно до довідок наданих до суду позивачем за місцем проживання вбачається, що позивач та ОСОБА_2 проживали разом однією сімєю з 2002 року по день його смерті. Проживаючі разом з ОСОБА_2 позивач постійно його утримувала, надавала йому матеріальний та медичний догляд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 заповіту не залишив, у звязку з чим спадщина здійснюється за законом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи встановлено, що будь-хто зі спадкоємців в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Наданими позивачем доказами встановлено, що з 2002 року позивач мешкала разом із ОСОБА_2 однією сімєю, що дає суду підстави для встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сімєю понад 5 років.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Судом встановлено, що за своє життя ОСОБА_2 не отримав витяг з державного реєстру прав власників на земельної ділянки площею 2,51 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Таким чином, здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи вищевикладене, факт того що позивач від спадщини не відмовилася, а навпаки її прийняла, однак через нотаріальну контору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки внаслідок смерті ОСОБА_2 згідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що земельна ділянка площею 2,51 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва дійсно на праві власності належить померлому, суд вважає, що зазначене майно входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2, тому, позовні вимоги позивача, яка є єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги та яка прийняла спадщину законним шляхом, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вбачає визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,51 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1225, 1264, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,51 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.П. Гончаренко