АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/4635/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж СвятогоЛуки» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за основну щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015р. ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 2215,40 грн., компенсацію за основну щорічну відпустку за 2012-2013 навчальний рік - 3270,17 грн., компенсацію за основну щорічну відпустку за 2013-2014 навчальний рік - 2615,76 грн., компенсацію за основну щорічну відпустку за 2014-2015 навчальний рік - 1711,36 грн., стягнути на її користь середній заробіток за затримку виплати заробітної плати в розмірі 2903,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

На обґрунтування своїх вимог вказала, що з 01.07.2013 року була прийнята на посаду викладача англійської мови за контрактом по переводу з Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний медичний коледж» до Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки».

30.04.2015 року вона припинила трудові відносини з навчальним закладом на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, але станом на день пред'явлення позову відповідач не здійснив належних їй виплат по заробітній платі.

Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1 461 грн. 93 коп., середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні в розмірі 8 038 грн. 17 коп. та компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж СвятогоЛуки» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що рішення суду є необґрунтованим та винесене із порушенням матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга представника Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 01.07.2013 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду викладача англійської мови за контрактом по переведу з Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний медичний коледж» до Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки», що підтверджується наказом № 26 від 01.07.2013 року та відомостями трудової книжки.

Згідно наказу № 19-к від 29.04.2015 року позивачку було звільнено із вищезазначеної посади з 30.04.2015 року за власним бажанням.

Також встановлено, що ОСОБА_2 до переведення на роботу до Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» працювала в Приватному Вищому навчальному закладі «Міжнародний медичний коледж».

Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення.

У відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У відповідності до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 зазначено, що середній заробіток при виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Термін розрахунку - останні два робочих місяці, що передують звільненню, тобто лютий - березень 2015 року, з огляду на що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 8039 грн. 41 коп.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказам та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Посилання апелянта на те, що коледж має тяжке фінансове становище і не в змозі в повній мірі виконати рішення суду, а повне виконання рішення суду може призвести до повного зупинення процесу навчання, не ґрунтується на законі, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Щодо стягнення з Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» моральної шкоди в розмірі 2000 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власний або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено та колегія суддів погоджується, що відповідач своїми неправомірними діями завдав ОСОБА_2 моральної шкоди, які потягли за собою переживання та страждання та вірно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді