Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1329/16-ц
Провадження № 2/650/518/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Коваля В.О.

за участі секретаря Пилипенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. В.Олександрівка справу за позовом

ОСОБА_1 до Брускинської сільської ради В.Олександрівського району Херсонської області про визначення додаткового строку

для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Брускинської сільської ради В.Олександрівського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що 07 березня 1996 року помер його батько ОСОБА_2. За життя батько мав право на земельну частку (пай) та був включений до списку, доданого до Державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, але за життя не одержав сертифікат. Сертифікат був виписаний 11.06.1997 року. Заповіту на належне батькові майно складено не було, мати померла раніше, батьки спадкодавця також померли. З першої черги спадкоємців залишились лише діти спадкодавця. У встановлений законом термін він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки хотів, аби спадковим майном розпоряджалася сестра, але він і не відмовлявся від спадщини.

19.12.2014 року померла його сестра, після її смерті позивачеві стало відомо, що сестра у встановленому законом порядку спадщину не прийняла. При зверненні до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

У судовому засідання позивач позов підтримав і суду пояснив, що 07.08.1996 року помер його батько ОСОБА_2. В 1998 році на імя батька було виписано сертифікат на земельний пай, його сестра ОСОБА_4 у 2000 році повідомила йому про існування сертифіката і сказала, що вона прийматиме спадщину. Він погодився і думав, що вона оформила спадкове майно на себе. В грудня 2014 року його сестра померла, після її смерті він дізнався, що спадщину вона жодним чином не прийняла. Він, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса і йому було рекомендовано звернутися до суду із даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник Брускинської сільської ради вимоги позову визнав і суду пояснив, що померлий батько позивача дійсно мав земельний пай, розташований на території Брускинської сільради. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він являється рідним братом позивача. Після смерті батька їхня сестра ОСОБА_4 хотіла оформити земельний пай на себе, але в сільській раді їй сказали, що вона пропустила строк. Після її смерті зясувалося, що спадщину вона так і не оформила. Відмову від спадщини ніхто у нього не просив. На даний час він на спадщину не претендує.

Заслухавши сторони по справі, свідка, вивчивши та проаналізувавши матеріали позову, суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 помер 07 березня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ № 226695, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року.

Оскільки спадкодавець помер й спадщина відкрилась 07 березня 1996 року, тобто до набрання чинності ЦК 2003р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963 р. й застосовуються норми ЦК 1963 р.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР фактом прийняття спадщини є подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини або фактичне вступлення в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з позовної заяви, позивач спадщину після померлого батька ОСОБА_2 не прийняв ні шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, ні шляхом фактичного вступлення в управління або володіння спадковим майном. Як зазначено позивачем ніхто із спадкоємців за законом, передбачених ЦК УРСР спадщину після померлого не прийняв.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45468774, виданого 19.10.2016 року, інформація про відкриття спадкової справи після померлого 07.03.1996 року ОСОБА_2 у спадковому реєстрі відсутня.

Згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, правила книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України застосовується також до спадщини, яка відкрилась, але не булла прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

За таких обставин суд застосовує до даних правовідносин правила книги шостої ЦК України.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця він не заявив про відмову від неї.

З позовної заяви вбачається, що на час відкриття спадщини позивач з померлим не проживав та заяву в шестимісячний строк до нотаріуса не подавав, що також не заперечувалося позивачем в судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_1 спадщину після померлого 07.03.1996 року батька ОСОБА_2 не прийняв.

Відповідно до змістуст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Посилання ОСОБА_1, на те що він був впевнений що спадок прийняла сестра, не може бути визнано судом як поважна причина пропуску шестимісячного строку, встановленого ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, оскільки дана обставина не повязана із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Окрім того, суд зазначає, що позивач знаючи про смерть у 1996 році батька та маючи бажання прийняти спадщину після його смерті, повинен був діяти у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Так, у Постанові Верховного Суду України за №6-1486цс/15 від 04. 11. 2015 року зроблено правовий висновок про те, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьоїстатті 1272 ЦК Україниможуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через помилкову впевненість про прийняття спадщини іншим родичем, не перевіривши вчасно вказані обставини, то правові підстави для визначення причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визнання причини пропуску строку для звернення до суду поважною відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, належно обґрунтованими та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, ЦПК України, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Брускинської сільської ради В.Олександрівського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

На рішення суду протягом 10 днів через райсуд до Апеляційного суду Херсонської області може бути подана апеляція.

СУДДЯ В.О. КОВАЛЬ