13 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Кирилюк Г.М., Кабанченко О.А.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, -
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором споживчого кредиту № 0 від 07.06.2007 в розмірі 19 313,81 дол. США - заборгованість за простроченим кредитом; 2 469,57 дол. США - заборгованість за відсотками, а всього - 21 783,38 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.09.2015 становить 479 194,38 грн. та суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 1 265,75 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 620,60 грн., а всього в розмірі 487 110,43 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «УкрСиббанк» просить суд змінити рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року в частині визначення стягнення суми заборгованості в доларах США із зазначенням еквіваленту в національній валюті України - гривні за курсом НБУ станом на 18.09.2015 та зазначити суму стягнення у відповідності до заявлених ПАТ «УкрСиббанк» вимог, викладених у позовній заяві. В іншій частині рішення залишити без змін.

Справа 761/5871/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1877/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В обґрунтування своїх вимог ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що оскаржуване рішення суперечить вимогам чинного законодавства та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого, представника ПАТ «УкрСиббанк» - Горобей Р.Г., який з'явився в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 25 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,2% річних зі строком повернення до 07.06.2017.

07.06.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 119603, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 0 від 07.06.2007 перед ПАТ «УкрСиббанк». Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

09.02.2009 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07.06.2007, за умовами якої змінено схему погашення кредиту, а саме: позичальник з дати підписання цієї угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за користування кредитом шляхом щомісячної сплати ануїтентних платежів в день сплати ануїтентного платежу в розмірі 290 дол. США, день сплати ануїтентного платежу - 25 число кожного місяця строку кредитування, відсоткова ставка 15,2% річних, розмір ануїтентного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору. Кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 07.06.2027.

09.06.2009 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 119603 від 07.06.2007, за умовами якої поручитель дав згоду на забезпечення зміненого зобов'язання за кредитним договором відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07.06.2007.

10.12.2014 ПАТ «УкрСиббанк» на адреси позичальника та поручителя було направлено вимоги про дострокове повернення кредиту у зв'язку із порушенням його зобов'язань. Зазначені вимоги відповідачами виконані не були.

Із п. п. 3.5.3, 4.1 кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язується достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимогим дострокового повернення кредиту. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми прострочення платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів за кредитним договором № 0 від 07.06.2007 належним чином і у повному обсязі, однак відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та відсотків належним чином не виконали, у зв'язку із чим утворилася заборгованість.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 19.02.2015 заборгованість відповідачів перед позивачем за невиконання умов кредитного договору становить: 19 313,81 дол. США - заборгованість за простроченим кредитом; 2 469,57 дол. США - заборгованість за відсотками; 1 265,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 6 620,60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.12.2014 на адресу позичальника та поручителя банком було направлено вимоги про дострокове повернення кредиту у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо його повернення. Однак, зазначені вимоги були залишені поза увагою.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем зобов'язання за кредитним договором виконано у повному обсязі, в той час як відповідачі покладені на них зобов'язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконують, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яку судом першої інстанції вірно стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в резолютивній частині оскаржуваного рішення суму заборгованості, яка підлягає стягненню, у валюті кредиту - доларах США, зазначивши еквівалент у гривні, посилаючись на п. 14 Постанови Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», якою передбачено що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги положення ч. 3 ст. 533 ЦК України та Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Згідно положення ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно п. 12 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Із правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України № 6-145цс14 від 24.09.2014, вбачається, що у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2001 Національним Банком України було видано позивачу ПАТ «УкрСиббанк» банківську Ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, визначені ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», якою, зокрема, передбачено, що банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» має банківську Ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, тому кредит, в даному випадку, правомірно видано в іноземній валюті, при цьому, позивач у своїй позовній заяві просив стягнути суму заборгованості саме в валюті кредиту, а тому в резолютивній частині рішення повинно бути зазначено суму стягнення заборгованості саме в іноземній валюті.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини рішення еквівалент суми заборгованості в національній валюті України - гривні в розмірі 479 194,38 грн. В решті рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу позивача ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року змінити шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини рішення еквівалент суми заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк», в національній валюті України - гривні в розмірі 479 194,38 грн.

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: