Справа № 182/1645/16-ц
Провадження № 2/0182/2123/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.08.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Дмитрівка Нікопольського району Дніпропетровської області в особі Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

З 17 липня 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 3,570 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Спадкоємцем першої черги за законом є вона - дружина ОСОБА_4 Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом немає. 23 листопада 2015 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого нею в цілому успадкована квартира АДРЕСА_2, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.1999 року. На підставі вказаного Свідоцтва державним нотаріусом було проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру на її ім'я у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 23.11.2015 року № 48207013. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 нотаріус їй відмовила, про що 23 листопада 2015 року винесла постанову. Свою відмову нотаріус вмотивувала відсутністю оригіналу правоустановчого документу на земельну ділянку. Пунктом 35 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачено, що під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (п.4.15, п. 4.18) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ст.1217,1220,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки державний реєстратор (нотаріус) не може зареєструвати право власності за померлим внаслідок відсутності правоустановчого документу, вона не може отримати у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її чоловіка, вимушена звернутися з цим позовом до суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 від 12 червня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 3,570 га, яка розташована на землях Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Витягом з технічної документації 34-405-0.4-2312/2-16, виданого 25.02.2016 року Управлінням Держгеокадастру в Нікопольському районі Дніпропетровської області, підтверджена державна реєстрація права власності на вищезазначену земельну ділянку за ОСОБА_6 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 12.06.2006 року та визначена загальна вартість земельної ділянки, яка складає 112 221,15 грн. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи у

свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено в судовому засіданні, З 17.07.1998 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.9). 29.07.2014 року ОСОБА_3 помер (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с.та земельної ділянки, площею 3,570 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.6). Спадкоємцем першої черги за законом є позивачка по справі. 23.11.2015 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого нею в цілому успадкована квартира АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.1999 року (а.с.10). На підставі вказаного свідоцтва державним нотаріусом було проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім'я позивачки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 23.11.2015 року № 48207013 (а.с.11). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 нотаріус позивачці відмовила, про що 23.11.2015 року винесла постанову (а.с.7). Оскільки державний реєстратор (нотаріус) не може зареєструвати право власності за померлим внаслідок відсутності правоустановчого документу, позивачка не може отримати у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її чоловіка. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 від 12.06.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 3,570 га, яка розташована на землях Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.6). Витягом з технічної документації 34-405-0.4-2312/2-16, виданого 25.02.2016 року Управлінням Держгеокадастру в Нікопольському районі Дніпропетровської області, підтверджена державна реєстрація права власності на вищезазначену земельну ділянку за ОСОБА_6 на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12.06.2006 року та визначена загальна вартість земельної ділянки, яка складає 112 221,15 грн. (а.с.8).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що

підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну ділянку, площею 3,570 га, яка розташована на землях Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 12 червня 2006 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал