Справа № 175/2473/16-ц
Провадження № 2/175/995/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки (земельний пай) загальною площею 8,02 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, після померлого 10 липня 2009 року ОСОБА_3.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 10 липня 2009 року помер батько позивача ОСОБА_3, про що свідчить актовий запис № 15 від 13 липня 2009 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ № 282472 виданому Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 8,020 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим 09 жовтня 2008 року (а.с.12). Заповіту ОСОБА_3 не залишав.

За часи свого життя, батько позивача фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері (бабусі позивача) ОСОБА_5 померлої 13 листопада 2007 року, однак у встановленому законом порядку не зареєстрував його на своє імя, та державний акт на земельну ділянку не отримував.

На підставі ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги та відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України звернувся у встановлений законом шестимісячний строк до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва (а.с.8). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 спадкового майна, а саме: 1/2 частини земельної (земельний пай) загальною площею 8,020 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ділянки площею, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на земельну ділянку та в Управлінні Держземагентства у Дніпропетровському районі не отримано Державний акт на право приватної власності на землю.

За положеннями статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового визначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, він не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення ОСОБА_1 спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки (земельний пай) загальною площею 8,02 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, ст. 116, 126, 131 ЗК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, паспорт серії АН № 709844 виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 17 червня 2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 10 липня 2009 року на 1/2 частину земельної ділянки (земельний пай) загальною площею 8,02 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим 09 жовтня 2008 року після смерті ОСОБА_5 померлої 13 листопада 2007 року, якій земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 013377, виданого Дніпропетровською районною державною адміністрацією 22 жовтня 2004 року, згідно розпорядження від 30 вересня 2004 року за № 716р та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 47.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.