Єдиний унікальний номер 719/561/14-ц
Номер провадження 2/719/17/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м.Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Хряпченко Л.А.,

представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Новодністровськ Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочинними діяннями, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочинними діяннями.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 31.08.2010р. близько 19 год. 10 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Опель Омега», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому пасажиром був їх син ОСОБА_6, 1986 року народження, рухаючись по лівій смузі 87 км. + 98 1М автодороги Київ - Чоп, в напрямку м. Київ, поблизу с. Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області, в умовах дощу, в порушення вимог Правил дорожнього руху допустив занос на зустрічну смугу руху, де правою передньою частиною свого автомобіля скоїв зіткнення з лівою передньою частиною кузова автомобіля «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким в зустрічному напрямку, по лівій смузі керував водій ОСОБА_7 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6, який знаходився в автомобілі «Опель Омега», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав тілесні ушкодження, від чого в подальшому помер. За фактом ДТП і загибелі ОСОБА_5 щодо ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу, яку в подальшому постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 22.08.2011 року по справі № 1-108/11 було закрито, а ОСОБА_2 звільнено від покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році». Зазначають, що є батьками загиблого ОСОБА_6 та у зв'язку із загибеллю сина їм була завдана істотна моральна і майнова шкода. При цьому, поданий в межах кримінальної справи цивільний позов не розглядався у зв'язку із закриттям кримінальної справи. Внаслідок смерті сина понесли матеріальні витрати, пов'язані із похованням сина, влаштуванням поминок та облаштуванням місця поховання сина, а саме ОСОБА_4 - на загальну суму 37021, 16 грн. та ОСОБА_5 - 843, 20 грн. Окрім того, понесли витрати на оплату послуг адвоката в межах кримінальної справи № 1-108/11 на загальну суму 3000, 00 грн. Також зазначають, що зазнали значних моральних страждань, оскільки втратили дитину, яка тільки розпочала доросле життя, у якої все було попереду, та син був для них надійною опорою в житті, а тому просять стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000, 00 грн. на кожного. За весь час з моменту аварії і до звернення до суду відповідач спроб вибачитися чи допомогти матеріально не вчинив. Враховуючи зазначене, просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду та збитки на користь ОСОБА_4 у розмірі 39161,16 грн. та на користь ОСОБА_5 у розмірі 2343, 20 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. кожному.

14.10.2014р. позивачі подали позовну заяву із уточненими позовними вимогами, зокрема, збільшили розмір позовних вимог, включивши до матеріальних збитків 640, 00 грн., витрачених на правову допомогу адвоката по підготовці позовної заяви. Просили залучити до участі у справі страхову компанію ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс» та за результатами розгляду справи стягнути з страхової компанії 39161, 16 грн. матеріальної та 4497, 82 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 2343, 20 грн. матеріальної та 4497, 82 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_2 45502, 18 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4 та 45502, 18 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5

14.10.2014р. до участі у справі залучено співвідповідача - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс», прийнято позовну заяву із уточненими позовними вимогами.

28.01.2015р. позивачі подали позовну заяву із уточненими позовними вимогами та за результатами розгляду справи просять стягнути з страхової компанії 28368, 16 грн. матеріальної та 10644, 32 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 843, 20 грн. матеріальної та 10644, 32 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_2 10793, 00 грн. матеріальної та 39355, 68 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 1500, 00 грн. матеріальної та 39355, 68 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5

За заявою представника позивачів ОСОБА_1 від 10.05.2016р. ухвалою суду від 12.05.2016 року замінено співвідповідача приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс» (правонаступник закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс»), яке ліквідовано згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 03.03.2016р. по справі № 910/609/14 (а.с. 52-55 т. 2), на співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МтСБУ).

Окрім того, 10.05.2016р. представник позивачів ОСОБА_1 подав заяву про зміну розміру позовних вимог та просить стягнути з МтСБУ 13368, 16 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_4; 843, 20 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_2 10793, 00 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 1500, 00 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5

01.06.2016р. представник позивачів подав заяву від 31.05.2016р. про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з МтСБУ 13368, 16 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_4; 843, 20 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_2 10153, 00 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 1500, 00 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з відповідачів понесені позивачами судові витрати.

07.07.2016р. ухвалою суду залишено без розгляду позовні вимоги до співвідповідача МтСБУ на підставі заяви представника позивачів ОСОБА_1 від 07.07.2016р.

Окрім того, представником позивачів ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, згідно якої просить суд стягнути з ОСОБА_2 23521, 16 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 2343, 20 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з відповідача понесені позивачами судові витрати. До участі у справі просить залучити МтСБУ як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

08.07.2016р. судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, залучено МтСБУ як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

13.07.2016 року в судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути із ОСОБА_2 24196,16 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_4; 2343, 20 грн. матеріальної та 50000, 00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5; стягнути з відповідача понесені позивачами судові витрати.

В судове засідання 13.07.2016р. позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явилися, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Жодних заяв чи клопотань суду не надали.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні 15.06.2016р. позов підтримала та пояснила, що усі зазначені в позовні заяві витрати на поховання, поминки та влаштування надгробного пам'ятника сину вони несли із чоловіком за рахунок власних коштів. Повідомила, що сума витрат розділена між нею та чоловіком, оскільки в основному саме вона сплачувала кошти по рахунках. Також зазначила, що на влаштування пам'ятника вона витратила 25000, 00 грн. та 5000, 00 грн. на його встановлення, однак, виходячи із середньої ціни по регіону, просить стягнути з відповідача лише 10000, 00 грн. Підтвердила, що від страхової компанії відшкодування матеріальної та моральної шкоди не отримувала, в Господарський суд м. Києва про включення їхніх із чоловіком вимог до реєстру кредиторів не зверталась. За весь час з моменту загибелі сина і по день судового засідання відповідач ОСОБА_2 спроб відшкодувати шкоду не робив, до неї та чоловіка не звертався, як і вони до нього в позасудовому порядку. Щодо завданої моральної шкоди, то повідомила, що для них з чоловіком це велика втрата, оскільки син був очікуваною дитиною, допомагав їм вдома, продовжив розпочату її чоловіком підприємницьку діяльність, пов'язану із торгівлею овочами та фруктами, планував будівництво будинку. Проте, після його смерті всі плани втратили сенс. Повідомила, що після смерті сина у неї та чоловіка погіршився стан здоров'я, зокрема, загострились хвороби, які вона мала; як вона, так і чоловік мали проблеми із серцем, тиском, тощо. На даний час чоловік у зв'язку із пережитою втратою почав зловживати алкогольними напоями. Просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду письмові заперечення на позов від 18.06.2014р. (а.с. 55-78 т. 1), в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у запереченні від 18.06.2014р., та додатково пояснив, що дійсно 31.08.2010р. потрапив в ДТП. На момент аварії в автомобілі знаходився він та син позивачів ОСОБА_6 В результаті ДТП ОСОБА_6 від отриманих травм загинув, а він тривалий час лікувався, зокрема, на даний час йому встановлена 3 група інвалідності. Зазначив, що після аварії повідомив страхову компанію про страховий випадок, однак, як йому відомо, позивачі до страхової компанії не зверталися. Пояснив, що у зв'язку із лікуванням не мав можливості надати позивачам матеріальної допомоги, а в подальшому віддавав борги за своє лікування. Повідомив, що його мати хотіла відшкодувати витрати на поховання сина позивачів, проте, заявлена сума була надто великою. Просив суд при прийнятті рішення та визначенні розміру шкоди, що підлягає до стягнення, врахувати, що аварія сталась з необережності, врахувати стан його здоров'я; наявність сім'ї та двох малолітніх дітей, яких він утримує як єдиний працюючий член сім'ї; відсутність у нього власного житла.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та додатково просив суд врахувати, що в межах кримінальної справи № 1-108/11 потерпілою було визнано лише позивача ОСОБА_4, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити. Окрім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутні оригінали документів, що підтверджують понесені позивачами матеріальні витрати, що є підставою для визнання таких доказів неналежними. Також вважає, що оскільки на момент ДТП ОСОБА_2 був застрахований, то частина матеріальної та моральної шкоди має бути відшкодовано за рахунок коштів МтСБУ, оскільки страхова компанія на даний момент ліквідована, а не лише ОСОБА_2

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Моторно (транспортного) страхового бюро України, в судове засідання не з'явилася, проте від представника ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 135-136 т. 2).

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, допитані в судовому засіданні 15.06.2016р., повідомили, що знайомі із позивачами протягом тривалого часу, дружать сім'ями, знали сина позивачів. Так, зазначили, що втрата сина для позивачів стала великою трагедією, від якої вони досі не відійшли. Повідомили, що на час організації похорону, поминок були поруч із позивачами, надавали допомогу в купівлі продуктів та інших необхідних для поховання речей, однак всі закупівлі здійснювались за рахунок коштів позивачів. Відзначили, що душевний стан позивачів був дуже поганий, їм постійно давали заспокійливе, біля ОСОБА_4 весь час знаходилась її знайома лікар, оскільки стан останньої був схожий як після мікроінсульту. Після похорону ОСОБА_4, мати, втратила інтерес до життя, весь вільний час проводить на кладовищі біля могили сина, постійно плаче. Позивач ОСОБА_5, батько, також дуже перейнявся смертю сина та на фоні внутрішніх переживань почав зловживати алкогольними напоями, що на даний час негативно позначилось на його здоров'ї, зокрема, останній має проблеми з печінкою та ногами.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер у віці 24 років ОСОБА_6, про що зроблено актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області 03.09.2010р. (а.с. 10 т.1).

Батьками померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, є позивачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7, виданим Новодністровською міськрадою Сокирянського району Чернівецької області 07.06.1986р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8, виданим Новодністровською міськрадою Сокирянського району Чернівецької області 04.11.1984р., копією паспортів громадян України (а.с. 7-9 т. 1).

Судом встановлено, що постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 22.08.2011р. по справі № 1-108/11 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України, яка набрала законної сили 21.10.2011р., закрито кримінальну справу, а ОСОБА_2 звільнено від покарання передбаченого ч.2 ст.268 КК України на підставі п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2011 році» (а.с. 31, 43-45, 96, 103 т. 1). Згідно вищезазначеної постанови встановлено, що ОСОБА_2 звинувачується в тому, що 31 серпня 2010 року близько 19 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «Опель Омега», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по лівій смузі 87 км. + 98 1М автодороги Київ - Чоп, в напрямку м. Київ, неподалік с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області, в умовах дощу, порушив ПДР України, будучи неуважним в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, відволікся від керування автомобілем під час руху, що не дало змоги належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки при появі небезпеки для руху у вигляді іншого автомобіля, стан свого транспортного засобу, допустив занос на зустрічну смугу руху, де правою передньою частиною свого автомобіля скоїв зіткнення з лівою передньою частиною кузова автомобіля «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким, рухаючись в зустрічному напрямку, керував водій ОСОБА_7, внаслідок чого пасажир автомобіля «Опель Омега», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 отримав різноманітні тілесні ушкодження, від яких помер. Рішення щодо цивільного позову у вищезгаданій справі не приймалося.

В межах кримінальної справи № 200136/10 по ДТП потерпілою визнано ОСОБА_4, що підтверджується постановою про визнання особи потерпілою від 01.09.2010р. (а.с. 11 т. 1).

Судом встановлено, що позивачі понесли матеріальні витрати на поховання сина ОСОБА_6, ритуальні послуги, предмети ритуальної належності, в тому числі проведення відповідних обрядів під час поховання, влаштування поминок на дев'ятий та на сорокий дні після смерті, а також на облаштування місця поховання (встановлення намогильного пам'ятника), зокрема, ОСОБА_4 на продукти харчування, а саме калачі, хліб, 575, 00 грн. згідно накладної № 107 від 01.09.2010р.; кондитерські вироби 100, 00 грн. згідно закупівельного акту від 02.09.2010р.; речі, необхідні для проведення обряду поховання, а саме вінки, свічки, лампадки, букети, хрестик та ланцюжок, рушники, покривала, простині, 2058, 16 грн. (173, 16 грн. + 50, 00 грн. + 44, 00 грн. + 20, 00 грн. + 15, 00 грн. + 5, 00 грн. + 36, 00 грн. + 1400, 00 грн. + 120, 00 грн. + 85, 00 грн. + 110, 00 грн.) згідно фіскального чеку від 01.09.2010р., товарного чеку б/н від 02.09.2010р., закупівельного акту від 02.09.2010р.; речі для вбрання покійного, а саме костюм, сорочка, туфлі, чоловіча білизна, 1310, 00 грн. (800, 00 грн. + 150, 00 грн. + 300, 00 грн. + 60, 00 грн.) згідно закупівельного акту від 02.09.2010р.; послуги харчування, а саме поминальний обід після поховання 02.09.2010р., 5056, 00 грн. згідно рахунку № 64 від 02.09.2010р.; речі, необхідні для проведення обряду поминання (на дев'ятий та сороковий дні після смерті), а саме: вінки, носові хустинки, свічки, лампадка, рушник, 838, 00 грн. (561, 00 грн. + 277, 00 грн.) згідно товарного чеку б/н від 09.09.2010 р., накладної № 303 від 07.10.2010р.; послуги харчування, а саме поминальний обід на сороковий день після смерті, 2600, 00 грн. згідно рахунку № 64 від 09.10.2010р.; продукти харчування для обряду «помани» на сороковий день після смерті, а саме калачі, хліб, 159, 00 грн. згідно накладної б/н від 09.10.2010р. на суму 159,00 грн.; роботи по виготовленню деталей пам'ятника 25000,00 грн. згідно накладної № 19 від 03.06.2011р. та квитанції до прибуткового касового ордеру ПП ОСОБА_11 (а.с. 12-20, 25, 218-219 т. 1) та ОСОБА_5 на організацію та проведення поховання, а саме труна, її облаштування, 743, 20 грн. згідно договору-замовлення № 2-2551 від 01.09.2010р., фіскального чеку від 01.09.2010р., на обряд поховання 100, 00 грн. згідно прибуткового касового ордеру № 103 від 02.09.2010р. (а.с. 21-24, 220-221 т. 1).

При цьому, позивач ОСОБА_4 при визначенні розміру витрат, пов'язаних із виготовленням та встановлення намогильного пам'ятника, бере до уваги не лише фактично понесені нею витрати, а й середню ринкову вартість гранітних пам'ятників з огорожею по регіону станом на 2011р. згідно довідки ФОП ОСОБА_12 та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 витрати на пам'ятник в сумі 10000,00 грн. (а.с. 64-66 т.2).

Таким чином, ОСОБА_4 здійснила витрати на поховання сина, ритуальні послуги, предмети ритуальної належності, в тому числі проведення відповідних обрядів під час поховання, влаштування поминок на дев'ятий та на сорокий дні після смерті, а також на облаштування місця поховання (встановлення намогильного пам'ятника) на загальну суму 22696, 16 грн., а ОСОБА_5 - 843, 20 грн.

Окрім того, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витратили 3000, 00 грн. на юридичні послуги адвоката Сивака В.В. в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України в Радомишльському районному суді Житомирської області, що підтверджується договором № 44 про надання юридичних послуг від 20.09.2010р., ордером від 13.05.2011р., квитанцією 3 10 від 12.05.2011р. (а.с. 26-28 т. 1).

Також позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 понесли витрати на правову допомогу в межах даної цивільної справи, а саме ОСОБА_4 на суму 640, 00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 22.06.2014р., квитанції до прибуткового касового ордера № 10 від 23.06.2014р.; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на суму 3160, 00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 01.09.2014р., ордера серії 18.13КС № 0017561 від 30.09.2014р., квитанції до прибуткового касового ордера № 12 від 07.09.2014р. і № 14 від 22.09.2014р. (а.с. 29-30, 90-92, 207-208 т. 1, а.с. 140 т. 2).

Згідно пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_2 та представника позивачів ОСОБА_1 позивачі не звертались до страхової компанії ПрАТ «АСК ІнтерТрансПоліс» про виплату відшкодування. Окрім того, представник позивачів ОСОБА_1 повідомив, що заява від 15.07.2015р. із вимогами до страхової компанії про відшкодування понесених матеріальної та моральної шкоди в межах справи про банкрутство була надіслана ліквідатору ПрАТ «АСК ІнтерТрансПоліс» Дяченку С.В. 16.07.2015р. (а.с. 9-11 т. 2), однак останній рішення по суті заяви не прийняв та порекомендував позивачам звернутись в Господарський суд м. Києва. Проте, у зв'язку із великим судовим збором, який слід було сплатити при зверненні в господарський суд, позивачі вимог до страхової компанії в межах справи про банкрутство не заявляли, відтак, жодних коштів страхова компанія їм не виплатила.

Зазначену обставину в судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не оспорювали.

Із наданих відповідачем ОСОБА_2 документів вбачається, що в день аварії останній керував автомобілем марки «Опель Омега», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_15, на підставі довіреності від 12.04.2010р. (а.с. 62-64 т. 1) та його цивільно-правова відповідальність була застрахована ЗАТ «АСК ІнтерТрансПоліс», що підтверджується полісом № ВЕ/0523629 від 14.04.2010р. (а.с. 66 т. 1).

15.09.2010р. відповідач ОСОБА_2 написав заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, яку 20.09.2010р. надіслав у страхову компанію (а.с. 67-69 т. 1).

В результаті аварії 31.08.2010р. ОСОБА_2 перебував тривалий час на лікуванні, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого № 18820, 565 та без номера, випискою з історії хвороби № 1628, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7160/482, довідкою про стан здоров'я № 2624 від 15.10.2010р. (а.с. 222, 224-230 т. 1).

Також судом встановлено, що в листопаді 2014року ОСОБА_2 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав тілесні ушкодження та тривалий час знаходився на лікуванні (а.с. 136-137, 154 т. 1). Як пояснив відповідач в межах даного ДТП він був визнаний потерпілим.

15 грудня 2010р. ОСОБА_2 встановлено 1 групу інвалідності до 01.01.2012р., а з 17.03.2014р. - 3 групу інвалідності, яка встановлена до травня 2017р., що підтверджується довідками до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА № 323380, серії 10 ААВ № 934069, серії 12 ААА № 406855, виданими ОСОБА_2, 17.07.1985р.н., за результатами оглядів (а.с. 74, 223 т. 1, а.с. 93 т. 2).

На підтвердження свого сімейного стану (одружений та має двох малолітніх дітей) ОСОБА_16 подав свідоцтво про шлюб серії І-МИ № 059572, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 07.09.2010р., свідоцтво про народження сина ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_9, видане Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області 02.10.2009р., та свідоцтво про народження сина ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_10, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області 10.04.2015р. (а.с. 71-72 т. 1 90-92 т. 2).

Повідомив, що дружина ОСОБА_19 на даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною до трьох років, а він працює, отримує щомісячно заробітну плату та, окрім того, заочно навчається у ВУЗі в м. Вінниця.

Як вбачається із довідок КП «Новодністровський житловик» № 2320 від 15.09.2014р. та № 2112 від 23.05.2016р. (а.с. 70 т. 1, а.с. 89 т. 2) ОСОБА_2 змінив місце реєстрації, на даний час проживає за адресою АДРЕСА_1, разом із дружиною ОСОБА_19 та двома синами ОСОБА_17, 2009р.н., та ОСОБА_18, 2015р.н., що, згідно пояснень відповідача, зумовлено продажем попередньої квартири, кошти від якого були витрачені на його лікування.

Як вбачається із копії заперечення на цивільний позов в межах кримінальної справи ОСОБА_2 частково визнавав позовні вимоги по цивільному позову, зокрема, вважав, що шкода має бути стягнута лише на користь ОСОБА_4 в межах суми, що не покриють виплати страхової компанії, із врахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності заявленого розміру відшкодування, оскільки вказану в позові суму вважав завищеною, та із врахуванням його матеріального стану (а.с. 58-61 т. 1).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання це - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб'єктів господарювання, спрямована на забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об'єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Відповідно до ст. 2 вказаного вище Закону поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; намогильні споруди - пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять про померлих; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші); ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

При цьому, відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, забов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у випадку смерті потерпілого громадянин, відповідальний за заподіяння шкоди, зобов'язаний відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред'являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що шкода заподіяна не у зв'язку із вчиненням ним злочинних діянь, оскільки скоєна по необережності, оскільки згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину, а в ст. 23 КК України передбачено дві форми вини - умисел та необережність. Отже, хоч вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення з необережності, однак, таке є злочином. А згідно постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 22.08.2011р. відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011році», тобто з нереабілітуючої підстави.

Також суд відхиляє доводи відповідача та його представника про те, що з ОСОБА_2 підлягає стягнення шкода лише в розмірі, який не покриють виплати страхової компанії, а у зв'язку із її ліквідацією - МтСБУ, оскільки з огляду на положення ст. 509 та з урахуванням приписів ст.ст. 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. За правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України якщо деліктне зобов'язання виникло із факту смерті фізичної особи, кредиторами можуть бути чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), особи, що проживали однією сім'ю з особою, яка померла. Зазначені особи як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. За змістом Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. В такому випадку згідно статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, позивачі вправі самостійно обирати спосіб захисту своїх порушених прав, в тому числі шляхом звернення із вимогою лише до заподіювача шкоди.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові суду від 20.01.2016р. по справі № 6-2808цс15, згідно якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Також, суд відхиляє доводи відповідача та його представника про те, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем, права якого не порушенні, оскільки останній не був визнаний потерпілим в межах кримінальної справи по факту ДТП, в якій обвинувачувався ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України, з огляду на наступне. Аналіз ст.ст. 1167, 1168, 1187, 1201 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що матеріальну шкоду, пов'язану із витратами на поховання потерпілого, має право отримати будь-яка особа, що такі витрати здійснила, незалежно від того, чи була така особа визнана потерпілою в кримінальній справі та чи є членом сім'ї або родичем померлого, а на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, має право обмежене коло осіб, а саме: чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), особи, які проживали з померлим однією сім'єю, незалежно від того, чи була така особа визнана потерпілою в кримінальній справі.

Помилковим є також твердження представника відповідача, який, не оспорюючи обсягу та вартості придбаних товарів чи оплачених послуг, вважає, що надані копії документів є неналежними доказами понесених матеріальних витрат, оскільки відсутні їх оригінали, з огляду на наступне. Як пояснив представник позивачів ОСОБА_1 оригінали відповідних квитанцій, рахунків, накладних, тощо знаходяться в матеріалах кримінальної справи в Радомишльському районному суді Житомирської області. При цьому, він ознайомився із матеріалами вищезгаданої справи, зробив копії із відповідних документів та, завіривши їх своїм підписом та печаткою, надав суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов'язковий спосіб посвідчення копій документів.

Таким чином, наявні в матеріалах справи завірені адвокатом ОСОБА_1 товарні чеки, закупівельні акти, накладні, рахунки та квитанції, що підтверджують витрати позивачів, є належними доказами в розумінні ЦПК України.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивачів та їх представника про те, що понесені витрати на юридичну допомогу в межах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України є матеріальними витратами/збитками, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1187, 1200 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. А збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За таких обставин, понесені позивачами витрати на оплату послуг представника під час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_2, не є ні матеріальними витратами, ні збитками в розумінні ЦК України, а є процесуальними витратами потерпілого, які підлягають відшкодуванню в межах відповідної кримінальної справи на підставі норм КПК України, а тому в частині стягнення з ОСОБА_2 3000, 00 грн. слід відмовити.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та збитків та вважає, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню матеріальні витрати на поховання ОСОБА_6, ритуальні послуги, предмети ритуальної належності, в тому числі проведення відповідних обрядів під час поховання, влаштування поминок на дев'ятий та на сорокий дні після смерті, а також на облаштування місця поховання (встановлення намогильного пам'ятника) на користь ОСОБА_4 в розмірі 22696,16 грн., а на користь ОСОБА_5 - 843, 00 грн.

Суд вважає, що завдана позивачам моральна шкода полягає у психологічних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок втрати сина, що був для них надійною опорою у житті, з яким були пов'язані їх подальші життєві плани і сподівання, а відповідач ОСОБА_2 за період з 2010р. по 2016р. не зробив жодної спроби примиритись із позивачами або хоча б матеріально підтримати батьків загиблого; в результаті пережитих психологічних переживань у позивачів погіршився стан здоров'я, зокрема, у ОСОБА_4 проблеми із серцем та тиском, а ОСОБА_5 почав зловживати алкогольними напоями і, як наслідок, має проблеми із печінкою, серцем та ногами. При цьому, позивачам неможливо відновити той життєвий уклад, який був у них до втрати сина. Разом з тим, при визначенні розміру моральної шкоди суд також враховує, що ОСОБА_2 вчинив злочин з необережності, в наслідок аварії зазнав значних тілесних ушкоджень, йому встановлено 3 групу інвалідності, на утриманні у нього є двоє малолітніх дітей та вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню моральна шкода на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 30000,00 грн. кожному.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а граничний розмір компенсації таких витрат встановлюється законом.

Згідно п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року (із змінами) право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а саме, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суду надано докази надання правової допомоги згідно договорів про надання правової допомоги від 22.06.2014р. і від 01.09.2014р., квитанції про оплату послуг № 10 від 23.06.2014р., № 12 від 07.09.2014р. і № 14 від 22.09.2014р. та розрахунок розміру компенсаційних витрат на правову допомогу у даній цивільній справі, а тому з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати на користь ОСОБА_4 в розмірі 2220, 00 грн., на користь ОСОБА_5 - 1580, 00 грн.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звільнені від сплати судового збору при зверненні з позовною заявою в суд. Відтак, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

При цьому, при визначені розміру судового збору, який мав би бути сплачений, слід виходити із ставки судового збору, діючої станом на 2014рік згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, з врахуванням, що розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014р. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014році» становив 1218, 00 грн. Таким чином, судовий збір мав бути сплачений у сумі 1265, 39 грн., а з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в сумі 836, 20 грн. на користь держави, в іншій частині на суму 429, 19 грн. слід покласти на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 22, 23, 509, 1166- 1168, 1187, 1193-1194, 1200-1201ЦК України, Закону України «Про поховання та похоронну справу», керуючись Законом України «Про судовий збір», постановою Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, постановами Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою Верховного Суду України від 20.01.2016р. по справі № 6-2808цс15, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-64, 79, 84, 88, 208-209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочинними діяннями - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) 22696,16 грн. (двадцять дві тисячі шістсот дев'яносто шість гривень 16 копійок) завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) 30000, 00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2) 843, 20 грн. (вісімсот сорок три гривні 20 копійок) завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2) 30000, 00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) 2220, 00 грн. (дві тисячі двісті двадцять гривень 00 копійок) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2) 1580, 00 грн. (одну тисячу п'ятсот вісімдесят гривень 00 копійок) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 836, 20 грн. (вісімсот тридцять шість гривень 20 копійок) на користь держави.

Іншу частину судового збору в сумі 429, 19 грн. (чотириста двадцять дев'ять гривень 19 копійок) покласти на рахунок держави.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2016р.

Суддя: