Справа № 301/1661/16-ц
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"05" вересня 2016 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М.О., перевіривши матеріали позовної заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок №145 в с. Білки по вул. Шевченка, Іршавського району, та на земельну ділянку площею 0,23 га, яка розташована на території Білківської сільської ради, а також визнання права власності на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК.

Оскільки позовна заява не відповідала вимогам ст.119 ЦПК України, ухвалою судді Іршавського райсуду від 26.08.2016 року позовну заяву залишено без руху, позивачу вказано на її недоліки, надано строк для їх усунення - 2 дні з моменту отримання копії ухвали і роз'яснено наслідки не виправлення недоліків у вказаний судом термін.

Зокрема, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказано, що позивачем не сплачено судового збору у повному обсязі.

Вказана ухвала вручена представнику позивача 31.08.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви, позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що банком сплачено судовий збір як за немайнову вимогу (звернення стягнення на предмет іпотеки) в сумі 1378 грн. Крім того, враховуючи суму заборгованості відповідачки за кредитним договором на момент звернення із даним позовом до суду, яка становить 594733,95 грн. (без урахування вимог, що вже вирішено рішенням суду від 21.07.2011 року), банком додатково сплачено судовий збір в сумі 7543,01 грн.

На думку позивача, заявлена вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитом шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання за ним права власності не є позовом про набуття власності і не змінює суті позову, тому за вказану вимогу судовий збір не повинен сплачуватися у розмірі 1,5% від ціни позову.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ Від 30.03.2012 року №5 № Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі Пленум -1), право вибору способу судового захисту (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

23.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок №145 в с. Білки по вул. Шевченка, Іршавського району, та на земельну ділянку площею 0,23 га, яка розташована на території Білківської сільської ради, шляхом передачі іпотеко держателю вказаних предметів у власність та визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно.

Отже, позивачем заявлено дві позовні вимоги: звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки нерухоме майно.

Згідно вимог п.6 Пленуму-1, вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Рішенням Ужгородського міськрайсуду від 21.07.2011 року задоволено позов ПАТ «Державний Ощадний банк України» та стягнено, у тому числі, з відповідачки борг за кредитним договором у сумі 910415,60 грн.

У позовній заяві, що подана до суду 23.08.2016 року, ПАТ «Державний Ощадний банк України» просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором у сумі 1505149,55 грн. (910415,60 грн., що вже вирішено судом + 594733,95 грн., ще не вирішено судом).

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн., як за вимогу немайнового характеру (звернення стягнення на предмет іпотеки, що пред'явлена після вирішення вимоги про стягнення боргу), та у сумі 7543,01 грн., як за вимогу майнового характеру (звернення стягнення на предмет іпотеки, що пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання).

Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

З іпотечного договору від 17.04.2008 року вбачається, що вартість житлового будинку становить 1149390 грн., а вартість земельної ділянки становить 44045 грн.

З урахуванням положень ЗУ «Про судовий збір», сума судового збору, яка повинна бути сплачена за позовну вимогу майнового характеру про визнання права власності становить 17240,85 грн. виходячи з вартості будинку, та 660,68 грн. виходячи з вартості земельної ділянки. Таким чином, до позовної заяви повинно бути додано документ про сплату судового збору за позовну вимогу майнового характеру в сумі 17901,53 грн.

Позовна вимога про визнання права власності на нерухоме майно є окремою позовною вимогою майнового характеру, однак, доказів про сплату судового збору за позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно, позивач суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач у встановлений ухвалою суду строк не усуне вказані недоліки позовної заяви, така вважається неподаною та повертається позивачеві.

Оскільки у вказаний судом строк недоліки позовної заяви позивачем виправлено не було, вважаю, що таку відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України слід вважати не поданою та повернути позивачеві.

Керуючись ст. ст. 121, 293 ЦПК України

у х в а л и л а :

Позовну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно - вважати неподаною та повернути її позивачу.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_2