Справа № 318/113/16-ц
Номер провадження №6/318/17/2016
У Х В А Л А

"19" січня 2016 р. м.Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Комишньої Н.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець ВДВС Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1, зазначаючи, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-165 від 12.02.2008 року, виданого Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2008 р. до досягнення дитиною повноліття. 18.03.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, а саме: направлено виклики про необхідність з'явитись до відділу 31.03.2008р.; 17.03.2015р.; 07.07.2015р., 24.11.2015р. для сплати боргу або наданням підтверджуючих документів про сплату; направлено запити для перевірки майнового стану боржника. Згідно відповідей, які надійшли на запити, а саме: РЦЗ - боржник на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує; ВДАІ - транспортні засоби відсутні; ПАТ «Державний ощадний банк України» - рахунки не зареєстровані; ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії- інформація відсутня; ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи-інформація відсутня; ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями- платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває.10.09.2015 року боржник до відділу з'явився, з боргом по сплаті аліментів ознайомлений. Згідно розрахунку заборгованість станом на 01.10.2015 року складає 31570 грн. 71 коп. Державний виконавець Адамова С.В. просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1.

В судове засідання державний виконавець Адамова С.В. не з»явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Виходячи з наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Так, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

В своєму поданні державний виконавець посилаючись на ст. 6 вищезазначеного Закону зазначає, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у двох випадках:

- якщо діяють неврегульовані аліментні, договірні чи інші неврегульовані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (пункт 2 ч. 1 ст. 6 Закону);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) (пункт 5 ч. 1 ст. 6 Закону).

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Таким чином, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" правом на звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України, державний виконавець наділений лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що узгоджується з пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", але при наявності обставин, що зазначені в пункті 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, підстави для звернення до суду з приводу тимчасового обмеження у державного виконавця відсутні.

Як вбачається з роз»яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», за змістом пункту 2 ч. 1 ст. 6 Закону, можливість обмеження у виїзді не пов'язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб'єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається із матеріалів справи, у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-165 від 12.02.2008 року, виданого Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2008 р. до досягнення дитиною повноліття.

18.03.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.5).

Згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість по аліментам боржника станом на 01.10.2015 року складає 31570 грн. 71 коп.

10.09.2015 року боржник написав пояснення, де зазначив, що рухомого та нерухомого майна не має, не працює та в центрі зайнятості на обліку не перебуває, рахунків в банках не має.

В доданих до подання матеріалах є лише відповіді з ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії про те, що інформація відсутня; з ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, що інформація відсутня; ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, що платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває, при цьому не з»ясовано про наявність у боржника рухомого або нерухомого майна, чи є в боржника відкриті в банках рахунки, чи перебуває він на обліку в центрі зайнятості та інше, що вказує на неповноту проведення виконавчих дій, а наявні в матеріалах справи повідомленя про виклик боржника до державного виконавця, підтвердження отримання яких боржником в матеріалах подання відсутні, не свідчать про факт ухилення його від виконання зобов'язань.

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні державного виконавця йдеться лише про наявність боргових зобов'язань та що вони не погашені, а ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов'язань та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні так і в матеріалах справи немає.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тягар доказування факту ухилення покладається на державного виконавця.

Враховуючи вимоги закону, наявність не виконаних зобов'язань не є достатньою підставою для обмеження боржника у його конституційному праві на свободу пересування. Вказані обмеження можуть бути застосовані як крайній захід впливу на боржника при доведеності як факту вчинення посадовими особами виконавчої служби передбачених Законом України "Про виконавче провадження" процесуальних дій з примусового виконання судового рішення, так і факту ухилення боржника і здійснення перешкод щодо примусового виконання судового рішення.

В висновках Верховного Суду України, що викладені в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року зазначено, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З наведеного можна зробити висновок, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як один з найсуворіших заходів, що пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, виникає винятково лише у разі доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, за таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця в зв»язку з недоведеністю факту ухилення боржника від виконання боргових зобов'язань.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду (судді), якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І.Комишня