Справа № 367/6619/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/4803/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 23 19.09.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Суханової Є.М., із участю секретаря Якимчук Ю.С., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської від 24 червня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської від 24 червня 2016 року позов Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» заборгованість за отримані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у розмірі 12 910,83 грн. та судові витрати по сплаті судового збору - 243,60 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що у ОСОБА_2, як власника житла, виникло зобов'язання сплатити позивачу борг за надані ним послуги.

Невиплатою даних видів платежів відповідачем порушені права позивача, як надавача послугяке підлягає до захисту, а відтак - із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість.

При цьому, ОСОБА_3 може нести цивільно-правову відповідальність лише за вимогами ОСОБА_2 при сплаті нею вартості послуг.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як правильно встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 84, 85 ).

Окрім власника, в даній квартирі зареєстрований ОСОБА_3 ( а.с. 15, 16 ).

Будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» ( а.с. 4 ).

Позивач, згідно рішення Бучанської міської ради Київської області №1547-57-У від 29 жовтня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житлово-комунальній галузі м. Буча», визначений виконавцем послуг з утримання будинків, комунальної власності споруд та прибудинкових територій, а також ремонту приміщень, будинків, споруд ( а.с. 5, 6 ).

Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» обслуговує будинок, зокрема, щомісячно здійснює обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання, теплопостачання, водовідведення, поточний профілактичний ремонт конструктивних елементів будинку, обслуговування електромережі будинку та інше ( а.с. 43-60 ), де власником зазначеної квартири є ОСОБА_2, яка відповідний договір із позивачем не уклала.

Вартість наданих позивачем власнику майна - ОСОБА_2 послуг з утримання будинків та прибудинкових територій на 31 липня 2015 року складає 8 275,20 грн. ( а.с. 3, 7, 8 ).

Інфляційні втрати несплачених грошових коштів становлять 4 170,54 грн., а 3% річних визначені позивачем у розмірі 465,09 грн. ( там же ).

Таким чином, загальна сума заявлених вимог складає 12 910,83 ( 8 275,20 + 4 170,54 + 465,09 ) грн.

Зазначений розрахунок, на переконання апеляційного суду, повністю відповідає встановленим обставинам справи, положенням ст. 625 ЦК України, та не спростовується відповідачами.

Однак, ОСОБА_2, у порушення чинного законодавства, зазначені комунальні платежі не сплачує, унаслідок чого Комунальне підприємство «Бучанське управління житлово-комунального господарства» 31 серпня 2015 року звернулось до суду із названими вимогами та сплатило судовий збір у розмірі 243,60 грн. ( а.с. 1-2, 9, 10 ).

Ухвалюючи рішення по справі, місцевий суд правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, належним чином здійснив оцінку доказів і обгрунтовано, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 15, 16, 322, 509, 525, 526 625 ЦК України, ст.ст. 19, 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, прийшов до переконання про задоволення позову в частині вимог, заявлених до ОСОБА_2.

При цьому, ОСОБА_3 не є солідарним боржником у відповідності до положень ст. 543 ЦК України, а відтак суд першої інстанції на законних підставах прийшов до висновку про необгрунтованість заявлених до нього вимог, оскільки той несе цивільну-правову відповідальність лише перед власником житла відповідно до положень ст. 156 ЖК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 322 ЦК України, ст.ст. 19, 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 11, 208 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги і повністю спростовуються названими доказами по справі, які суд відносить до числа належних та допустимих відповідно до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Інші зазначені в апеляції обставини, зокрема, про непроживання у зазначеній квартирі, ненадання заявлених позивачем послуг, відсутність договірних правовідносин між сторонами та пропозицій позивача щодо укладення договору, ОСОБА_2 не є споживачем послуг, наявність боргу на 01 грудня 2012 року в сумі 3 647,92 грн. на переконання апеляційного суду, в даному випадку, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не свідчать, у силу викладеного, про обґрунтованість заявлених апеляційних вимог, спростовуються доказами по справі.

Окрім цього, твердження ОСОБА_2 про відсутність договірних правовідносин між сторонами та пропозицій позивача щодо укладення договору, з точки зору суду другої інстанції також не спростовують висновок суду про обгрунтованість заявлених вимог до неї і з огляду на положення ст.ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", правові висновки Верховного Суду України у справі №6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року за яким споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Наявність боргу на 01 грудня 2012 року в сумі 3 647,92 грн., як зазначає апелянт, не перешкоджає стягненню із зазначеного відповідача зазначених у позові сум, оскільки ОСОБА_2 заяви про застосування строку позовної давності згідно положень ч. 4 ст. 267 ЦК України суду першої інстанції не подавала.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Ірпінського міського суду Київської від 24 червня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Є.М. Суханова