Справа № 743/322/15-ц Провадження № 22-ц/795/223/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Сташків В. Б. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Євстафіїва О.К., Вінгаль В.М.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року по справі за позовом Ріпкинського сільського споживчого товариства до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної пожежею,-

в с т а н о в и в:

17 березня 2015 року Ріпкинське сільське споживче товариство звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з відповідача 25 000 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної пожежею.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 червня 2010 року між ними та відповідачем був укладений договір оренди частини нежитлового приміщення площею 116 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1. В порушення п. 6.14 укладеного договору відповідач допустив порушення протипожежних правил, внаслідок чого 1 лютого 2012 р. в орендованому приміщенні виникла пожежа, яка зруйнувала торгівельний заклад. Розмір заподіяних збитків становить 269060 грн.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_7 на користь Ріпкинського сільського споживчого товариства 25 000 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної пожежею; 250 грн. у відшкодування судового збору; 3 456 грн. у відшкодування витрат по проведенню судової будівельно-технічної експертизи; стягнуто з ОСОБА_7 на користь Чернігівської регіональної торгово-промислової палати 624 грн. витрат на залучення в судове засідання експерта, за клопотанням представника відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ухвалою судді першої інстанції було відкрите провадження у справі за позовом Ріпкинського сільського споживчого товариства до ФОП ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, а ухвалою Ріпкинського районного суду від 15 квітня 2015 року призначена до розгляду справа за позовом Ріпкинського сільського споживчого товариства до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, тобто проведена заміна відповідача без відповідного клопотання. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що позовна заява, яка була підписана головою Ріпкинського сільського споживчого товариства і яка надійшла до суду першої інстанції 17 березня 2015 року, не містила прізвища, ім.»я та по-батькові особи, яка її підписала, до позовної заяви не були додані документи на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву та документи чи є позивач юридичною особою, але суд першої інстанції, в порушення приписів ст.. 121 ЦПК України, не повернув позовну заяву. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що до позовної заяви був доданий договір оренди нежитлового приміщення в АДРЕСА_2, який укладався 01 травня 2012 року і лише на запит суду був наданий договір оренди нежитлового приміщення в АДРЕСА_1, який укладався 01 червня 2010 року, акт прийму-передачі цього нежитлового приміщення, про які йшла мова в позовній заяві. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що про пожежу позивачу стало відомо 01 лютого 2012 року, з позовом Ріпкинське сільське споживче товариство звернулось 17 березня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, в позовній заяві не порушувалось питання про поновлення пропущеного строку. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що в судовому засіданні 15 квітня 2015 року до участі у справі була допущена ОСОБА_5, яка не мала доказів на підтвердження того, що вона є керівником товариства, тобто суд першої інстанції надав переваги позивачу по справі. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що переривання строку позовної давності має місце у разі подання не будь-якого позову , а подання позовної заяви з додержанням приписів законодавства, а тому неодноразові звернення Ріпкинського сільського споживчого товариства з відповідним позовом в порядку господарського судочинства не перервало строку позовної давності; суд першої інстанції при визначенні строку позовної давності послався на обставини, на які позивач не наголошував і суд першої інстанції не надав оцінки заяві позивача від 27 квітня 2015 року про поновлення строку позовної давності. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази повернення відповідачем об»єкту оренди позивачеві, оскільки 01 лютого 2012 року працівниками Ріпкинського сільського споживчого товариства був складений акт обстеження технічного стану орендованого нежитлового приміщення, що свідчить про те, що нежитлове приміщення прийняте на баланс позивача. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що Чернігівська регіональна торгово-промислова палата не належить до переліку державних спеціалізованих установ, він просив виключити висновок експерта з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що експертом Бовтун О.С. вартість ремонтно-будівельних робіт обчислена за допомогою програмного комплексу АВК-5, але особисто експерт не має ліцензії на використання цього програмного комплексу. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що судовий експерт Бовтун О.С. за власною ініціативою зібрала матеріали, оскільки єдиним документом, який був у справі на час проведення експертизи, це технічний висновок №7 по дослідженню причин виникнення пожежі від 06 лютого 2012 року; внаслідок такого збирання документів експерт зробила висновок про більше пошкодження нерухомого майна, ніж зазначено в технічному висновку №7 по дослідженню причин виникнення пожежі від 06 лютого 2012 року. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що експерт Бовтун О.С. не повідомила відповідача про те, що дослідження буде проведене 17 червня 2015 року. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що у висновку експерта невірно зазначені дати договору оренди та адреса об»єкту оренди. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що судовим експертом при проведенні експертизи було штучно завищено локальні кошториси на будівельні роботи та матеріали : безпідставно включені роботи по розбиранню кам»яної кладки стін, муруванню зовнішніх стін, розбиранню покриттів покрівлі та розбиранню лат, ущільненню грунту щебенем, улаштуванню підстильного шару, улаштуванню гідроізоляції, улаштуванню цементної стяжки, улаштуванню бетонних покриттів, облицюванню підлоги керамічною плиткою, тобто висновок експерта є таким, що викликає сумніви. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення збитків в сумі 25 000 грн., але такий висновок не узгоджується зі змістом позовних вимог та приписами законодавства. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що в судовому рішенні зазначається, що суд не може розглядати справу на зміненій після початку розгляду по суті підставі позову, тобто суд не розглядав позовну заяву від 01 грудня 2015 року про зменшення позовних вимог, а розглянув позовну заяву від 08 серпня 2015 року про стягнення збитків в сумі 269060 грн., але стягнув збитки лише у розмірі 25 000 грн. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що на користь позивача стягнута в повному обсязі вартість експертизи, а позовні вимоги задоволені частково; суд не перевірив чи вірно визначена сума, яка підлягає сплаті експерту за виклик в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 01 червня 2010 року між Ріпкинським сільським споживчим товариством та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 був укладений договір оренди нежитлового приміщення площею 116 кв. м. за адресою : АДРЕСА_1, термін оренди складає 11 місяців.

Згідно з п. 3.2 укладеного договору якщо жодна сторона в термін 1 місяць до закінчення даного Договору не заявить про намір його розірвати, він автоматично пролонгується на 11 місяців.

Згідно з п. 5.2 укладеного договору передача приміщення, що орендується, здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу в оренду.

Відповідно до п. 6.1.4 укладеного договору орендар зобов'язаний дотримуватися протипожежних правил, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж.

Відповідно до п. 7.1 розділу 7 укладеного договору ( порядок повернення Орендодавцю приміщення та майна, що орендується) після закінчення терміну оренди Орендар зобов»язаний передати Орендодавцю приміщення, що орендується, протягом п»яти днів з моменту закінчення терміну оренди за актом передачі.

Згідно з п. 9.2 укладеного договору підставами для дострокового розірвання договору є форс-мажорні обставини (техногенні катастрофи, пожежі, страйки, рішення органів влади і т.п. ).

Після укладання договору оренди нежитлового приміщення від 01 червня 2010 року між Ріпкинським сільським споживчим товариством та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 був підписаний акт приймання-передачі частини нежитлового приміщення площею 116 кв. м. за адресою : АДРЕСА_1, в якому зазначено, що внутрішні комунікації знаходяться у робочому стані.

01 лютого 2012 року в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 сталась пожежа, внаслідок якої була пошкоджена вказана будівля.

Згідно з технічним висновком по дослідженню причин виникнення пожежі № 7, складеним інженером дослідно-випробувальної лабораторії при Управлінні Держтехногенбезпеки у Чернігівській області, причиною пожежі, яка виникла 01 лютого 2012 року в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, є коротке замикання електромережі в магазині.

Постановою головного інспектора з пожежного нагляду Ріпкинського РВ УДІТБ від 04 лютого 2012 року ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 34 грн. у зв»язку з порушенням останнім правил пожежної безпеки при улаштуванні електричної проводки.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № С-189 від 19 серпня 2015 року, розмір матеріальних збитків, завданих Ріпкинському сільському споживчому товариству внаслідок пожежі, яка мала місце 01 лютого 2012 року в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, станом на час проведення експертизи складає 269 060 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що з вини відповідача сталася пожежа в приміщенні, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1; згідно з висновком експерта, який є належним доказом, розмір заподіяного збитку позивачеві внаслідок пожежі становить 269 060 грн., але враховуючи предмет позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 25 000 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пожежі; відповідач не повернув позивачу за актом приймання-передачі орендоване нежитлове приміщення, а тому перебіг позовної давності не розпочався.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою судді першої інстанції було відкрите провадження у справі за позовом Ріпкинського сільського споживчого товариства до ФОП ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, а ухвалою Ріпкинського районного суду від 15 квітня 2015 року призначена до розгляду справа за позовом Ріпкинського сільського споживчого товариства до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, тобто проведена заміна відповідача без відповідного клопотання не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки з 04 серпня 2014 року проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 за власним рішенням, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява, яка була підписана головою Ріпкинського сільського споживчого товариства і яка надійшла до суду першої інстанції 17 березня 2015 року, не містила прізвища, ім.»я та по-батькові особи, яка її підписала, до позовної заяви не були додані документи на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву та документи чи є позивач юридичною особою, але суд першої інстанції, в порушення приписів ст.. 121 ЦПК України, не повернув позовну заяву, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки повноваження голови споживчого товариства ОСОБА_5 підтверджуються протоколом зборів уповноважених членів Ріпкинського сільського споживчого товариства від 11 жовтня 2013 року та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які були надані в ході розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що до позовної заяви був доданий договір оренди нежитлового приміщення в АДРЕСА_2, який укладався 01 травня 2012 року і лише на запит суду був наданий договір оренди нежитлового приміщення в АДРЕСА_1, який укладався 01 червня 2010 року, акт прийму-передачі цього нежитлового приміщення, про які йшла мова в позовній заяві не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи наявні докази на підтвердження позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що про пожежу позивачу стало відомо 01 лютого 2012 року, з позовом Ріпкинське сільське споживче товариство звернулось 17 березня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, в позовній заяві не порушувалось питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

За змістом ст.. 786 ЦК України до вимог про відшкодування збитків у зв»язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем.

З урахуванням положень розділу 7 укладеного договору ( порядок повернення Орендодавцю приміщення та майна, що орендується) Орендар зобов»язаний передати Орендодавцю приміщення, що орендується, за актом передачі. В ході розгляду справи сторони визнали, що не складався акт прийому-передачі орендованого нежитлового приміщення від орендаря до орендодавця.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що такі доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні 15 квітня 2015 року до участі у справі була допущена ОСОБА_5, яка не мала доказів на підтвердження того, що вона є керівником товариства, тобто суд першої інстанції надав переваги позивачу по справі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки повноваження голови споживчого товариства ОСОБА_5 підтверджуються протоколом зборів уповноважених членів Ріпкинського сільського споживчого товариства від 11 жовтня 2013 року та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які були надані в ході розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що переривання строку позовної давності має місце у разі подання не будь-якого позову , а подання позовної заяви з додержанням приписів законодавства, а тому неодноразові звернення Ріпкинського сільського споживчого товариства з відповідним позовом в порядку господарського судочинства не перервало строку позовної давності; суд першої інстанції при визначенні строку позовної давності послався на обставини, на які позивач не наголошував і суд першої інстанції не надав оцінки заяві позивача від 27 квітня 2015 року про поновлення строку позовної давності не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст.. 786 ЦК України до вимог про відшкодування збитків у зв»язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем.

З урахуванням положень розділу 7 укладеного договору ( порядок повернення Орендодавцю приміщення та майна, що орендується) Орендар зобов»язаний передати Орендодавцю приміщення, що орендується, за актом передачі. В ході розгляду справи сторони визнали, що не складався акт прийому-передачі орендованого нежитлового приміщення від орендаря до орендодавця.

За таких обставин, апеляційний суд знаходить , що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази повернення відповідачем об»єкту оренди позивачеві, оскільки 01 лютого 2012 року працівниками Ріпкинського сільського споживчого товариства був складений акт обстеження технічного стану орендованого нежитлового приміщення, що свідчить про те, що нежитлове приміщення прийняте на баланс позивача, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правових норм та не узгоджуються з умовами укладеного договору оренди нежитлового приміщення від 01 червня 2010 року (розділ 7 « Порядок повернення Орендодавцю приміщення та майна, що орендується»).

Доводи апеляційної скарги про те, що Чернігівська регіональна торгово-промислова палата не належить до переліку державних спеціалізованих установ, він просив виключити висновок експерта з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки Закон України « Про судову експертизу» передбачає проведення експертного дослідження також судовими експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ. До виключної компетенції державних спеціалізованих установ належить експертна діяльність, пов»язана з проведення криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Доводи апеляційної скарги про те, що експертом Бовтун О.С. вартість ремонтно-будівельних робіт обчислена за допомогою програмного комплексу АВК-5, але особисто експерт не має ліцензії на використання цього програмного комплексу, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки Бовтун О.С. є судовим експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати и вказана експертна установа має ліцензію на використання програмного комплексу АВК-5.

Доводи апеляційної скарги про те, що судовий експерт Бовтун О.С. за власною ініціативою зібрала матеріали, оскільки єдиним документом, який був у справі на час проведення експертизи, це технічний висновок №7 по дослідженню причин виникнення пожежі від 06 лютого 2012 року; внаслідок такого збирання документів експерт зробила висновок про більше пошкодження нерухомого майна, ніж зазначено в технічному висновку №7 по дослідженню причин виникнення пожежі від 06 лютого 2012 року, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи, при направленні справи на проведення експертизи, була наявна інвентаризаційна справа на нежитлове приміщення. Крім того, експертом Бовтун О.С. проводилось візуальне дослідження нежитлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що експерт Бовтун О.С. не повідомила відповідача про те, що дослідження буде проведене 17 червня 2015 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи : листом про необхідність оплати експертизи з визначенням дати проведення дослідження ( а. с. 94в) та рекомендованим повідомленням про вручення цього листа дружині відповідача ( а. с. 154).

Доводи апеляційної скарги про те, що у висновку експерта невірно зазначені дати договору оренди та адреса об»єкту оренди не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в ході розгляду справи судом першої інстанції експерт Бовтун О.С. пояснювала, що в дослідницькій частині експертного висновку нею допущено описку. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що експертом дослідження проводилось саме нежитлового приміщення в АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що судовим експертом при проведенні експертизи було штучно завищено локальні кошториси на будівельні роботи та матеріали : безпідставно включені роботи по розбиранню кам»яної кладки стін, муруванню зовнішніх стін, розбиранню покриттів покрівлі та розбиранню лат, ущільненню грунту щебенем, улаштуванню підстильного шару, улаштуванню гідроізоляції, улаштуванню цементної стяжки, улаштуванню бетонних покриттів, облицюванню підлоги керамічною плиткою, тобто висновок експерта є таким, що викликає сумніви, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки експертом Бовтун О.С. проводилось візуальне дослідження нежитлового приміщення за адресою : АДРЕСА_1. В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачу роз»яснювалась можливість призначення повторної експертизи, але він відмовився, про що ОСОБА_7 повідомив під час апеляційного розгляду справи. Відповідне клопотання не було заявлене і в ході апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що висновок експерта викликає сумніви, є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення збитків в сумі 25 000 грн., але такий висновок не узгоджується зі змістом позовних вимог та приписами законодавства, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що в судовому рішенні зазначається, що суд не може розглядати справу на зміненій після початку розгляду по суті підставі позову, тобто суд не розглядав позовну заяву від 01 грудня 2015 року про зменшення позовних вимог, а розглянув позовну заяву від 08 серпня 2015 року про стягнення збитків в сумі 269060 грн., але стягнув збитки лише у розмірі 25 000 грн., не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, який розглянув справу у межах заявлених вимог, а предметом позову є матеріально- правова вимога позивача до відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що на користь позивача стягнута в повному обсязі вартість експертизи, а позовні вимоги задоволені частково; суд не перевірив чи вірно визначена сума, яка підлягає сплаті експерту за виклик в судове засідання, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у межах заявлених вимог та задовольнив позов в повному обсязі, а тому обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача у повному обсязі витрати, понесені на проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: