Справа № 758/9401/16-ц
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

22 серпня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, інтереси якої представлені ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів недійсними, визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач подав до районного суду позов, в якому просить: 1) визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу від 25.05.2012 р., укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, предметом якого є нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), загальною площею 102,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В. за реєстром № 609; 2) визнати за позивачем право власності на вказані нежилі приміщення № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), загальною площею 102,9 кв.м. (реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна НОМЕР_1), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; 3) витребувати у відповідача ОСОБА_8 на користь позивача 1/2 вказаних нежилих приміщень № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), загальною площею 102,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; 4) витребувати у відповідача ОСОБА_6 на користь позивача 1/2 частину вказаних нежилих приміщень № 11, № 14, № 16, № 17 (в літ. А), загальною площею 102,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; 5) визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу від 23.05.2012 р., укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 предметом якого є нежитлове приміщення (склад,магазин) загальною площею 11,60 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В. за реєстром № 609; 6) визнати за позивачем право власності на вказане нежиле приміщення (склад, магазин) № 57-32-57-33 (в літ. А) загальною площею 11,6 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 30051659), що розташовані за адресою: АДРЕСА_3.

Вказаний позов оплачений позивачем судовим збором у загальному розмірі 7 992,42 грн. (6 890,0 грн. + 1 102,4 грн.).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказаний позов слід залишити без руху за таких підстав.

Відповідно до п.3, 5 та 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, та наявності підстав для звільнення.

Як вбачається з позову, обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо недійсності оспорюваних правочинів, позивач посилається на загальну ст.215 ЦК України та повністю цитує ст.203 ЦК України. При цьому конкретну підставу, передбачену ЦК України, на яку позивач посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позові не зазначає, обмежуючись лише загальним посиланням на ч.1 ст.215 ЦК України. Таким чином, позивачем не зазначено, за якою саме підставою недійсності, із зазначенням частини (частин) статті 203 ЦК України, позивач просить визнати недійсними договори.

Крім того, на порушення вимог ст.119 ч.2 п.6 ЦК України позивачем в позові не зазначені доказів, що підтверджують кожну обставину, на які позивач посилається.

Таким чином, позивач не зазначив зміст позовних вимог, тому суд не має суті позовних вимог, які він повинен розглядати, з'ясовуючи обставини у справі, і не може постановити рішення з приводу правомірності невизначеного кола дій.

Крім того, позивачем, одночасно з вимогами, що стосуються нерухомого майна у Подільському районі м.Києва, а заявлені вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності щодо нерухомого майна, розташованого в місті Чернівці. При цьому, звертаючись до Подільського районного суду м.Києва, позивач посилається на ч.1 ст.114 ЦПК України, вказуючи, що Подільський район міста Києва є місцем знаходження основної частини спірного майна.

Між тим, нерухоме майно у місті Чернівці не є майном, яке охоплено договором купівлі-продажу від 25.05.2012 р. (щодо нерухомості у Подільському районі м.Києва), договір купівлі-продажу від 23.05.2012 р. (щодо нерухомості у місті Чернівці) та визнання права власності на цей майно є окремим предметом судового розгляду, який не пов'язаний з вимогами щодо договору від 25.05.2016 р. При цьому, позивачем вимоги про визнання права власності на нерухомість не оплачені судовим збором з посиланням на те, що позивачем сплачений судовий збір у максимальному розмірі. Тим самим, позивачем штучно, заявляючи одночасно вимоги про визнання недійсними різних договорів купівлі-продажу, які не виникають з одних правовідносин, та щодо різного майна, визначена підсудність позовних вимог, що виникли з приводу нерухомого майна, розташованого в місті Чернівці, Подільському районному суду м.Києва. При цьому, позовні вимоги в частині визнання недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу від 23.05.2012 р., укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 предметом якого є нежитлове приміщення (склад,магазин) загальною площею 11,60 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К.В. за реєстром № 609, та визнання права власності на вказане нежиле приміщення підлягають пред'явленню в окремому позові до суду за місцем знаходження даної нерухомості за сплатою судового збору.

Відповідно до ст.8 ч.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не можу бути позбавлений права на розгляд його справ в суді, але за умови, що ця справа відноситься до підсудності саме цього суду.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вказано на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності (п.2).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. В рішеннях ЄСПЛ (у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р.) зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Таким чином, позивачу необхідно подати уточнену позовну заяву, яка відповідає за змістом ст.119 ЦПК України, та щодо вимог, які є підсудними Подільському районному суду м.Києва.

В зв'язку з наведеним, подана без додержання вимог ст.119 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вказаних вище недоліків з роз'ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121 ч.1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, інтереси якої представлені ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів недійсними, визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, надавши позивачеві строк для усунення недоліків в 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачеві.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СуддяН. М. Ларіонова