Справа № 515/1522/16-ц
Провадження № 2-о/515/2793/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одесько ї області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката ОСОБА_2

заінтересованої особи представника Управління Пенсійного

фонду України у Татарбунарському районі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 з викликом представника Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що він на теперішній час досяг шестидесятирічного віку, та має право, відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року, на пенсійне забезпечення за віком.

При зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком, останньому було відмовлено у призначенні пенсії у звязку з наявними розбіжностями в наданій ним трудовій книжці щодо написання його імені та дати народження, де зазначено російською мовою його імя - «Сергий», дата народження 1955 рік, а в за паспортом він значиться російською мовою як «Сергей», а дата народження «20 травня 1956 року».

Помилки в трудовій книжці були допущені особою, які вносила відомості до неї. Зважаючи на вищевикладене, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою.

В судове засідання представник заявника адвокат ОСОБА_2 не зявився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, вимоги заяви підтримав (а.с. 17).

Представник Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі направила до суду заяву про слухання справи без її участі, проти вимог заяви не заперечувала (а.с.15).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання заяви заінтересованою особою, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав.

За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд керується вимогами статті 55 Конституції України, згідно якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Із дослідженої судом копії паспорту заявника серії КК №456664, виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 30.03.2000 року(а.с.3) вбачається, що імя заявника зазначено як Сергій, російською мовою «Сергей», дата народження - «20 травня 1956 року».

Відповідно до військового квитка серії НЮ № 4946032, імя заявника російською мовою зазначено «Сергей», дата народження «20 травня 1956 року» (а.с.5).

Однак, з копії трудової книжки без номера з датою заповнення 19 липня 1969 року (а.с.6), вбачається, що імя заявника ОСОБА_1 записано на російській мові «Сергий», дата народження вказана -1955 рік, чим допущено помилку уповноваженою особою, яка виписувала трудову книжку.

Із листа Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області за вих.номером 1573/02 від 01.09.2016 року (а.с.9) видно, що заявнику відмовлено у призначені пенсії за віком, оскільки в трудовій книжці виявлені розбіжності у написанні його імені та дати народження в порівнянні з належним йому паспортом, де в трудовій книжці вказано імя «Сергий», дата народження 1955, а згідно паспорту імя «Сергей», ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності з п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зокрема, cт. 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року з наступними змінами (далі-Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно п.п. 2.11, 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93 р. "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім'я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Встановлення факту належності заявнику трудової книжки має для нього юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на отримання пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності заявнику ОСОБА_1 трудової книжки від 19.07.1969 року, виписаної з допущеними помилками на імя «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2». Суд також враховує, що встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання пенсії, його встановлення позасудовим шляхом неможливо, а заінтересована особа не заперечує проти вимог заяви (а.с.15).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.58, 59, 60, 208-210, 213-215, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 з викликом представника Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 /паспорт серії КК № 456664 виданий Татарбунарським РВ УМВС 30.03.2000 року, ідентифікаційний номер / трудової книжки без номера від 19 липня 1969 року, виписаної на імя «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів с дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк