Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 415/5630/15-ц
Провадження № 22ц/782/336/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Заіки В.В., Романченка В.О.,

за участю секретаря Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві

на рішення Лисичанського районного суду Луганської області від 02 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовомУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві до Головного управління Держпраці у Луганській області про скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та ОСОБА_2 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1, третя особа ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

01 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що наказом Територіального управленні Держгірпромнагляду України у Луганській області від 13.01.2014 року №15 була утворена комісія з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11.07.1984 року о 19.30 год. в Середньому професійно-технічному училищі №97 м. Красний Луч (на теперішній час -Державний навчальний заклад «Краснолуцький центр професійно-технічної освіти») з майстром виробничого навчання ОСОБА_3.

За результатами роботи комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку були складені ОСОБА_2 проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - ОСОБА_2 за формою Н-5) та ОСОБА_2 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - ОСОБА_2 за формою Н-1). Зазначені акти були затверджені 21.03.2014 року начальником Територіального управління Держгірпромнагляду України у Луганській області ОСОБА_4

Відповідно до розділу 6 «Висновки комісії» ОСОБА_2 за формою Н-5 нещасний випадок з ОСОБА_3 був визнаний таким, що повязаний з виробництвом.

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві із заявою про призначання йому страхових виплат на підставі зазначених актів.

Позивач не погоджується з висновками комісії зі спеціального розслідування, який викладений в ОСОБА_2 за формою Н-5, що нещасний випадок з ОСОБА_3 повязаний з виробництвом, вважає висновки комісії необґрунтованими та такими, що суперечать обставинам, за яких стався нещасний випадок, а також вважає, що ОСОБА_2 за формою Н-1 складений безпідставно, з порушенням вимог законодавства про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві, тому просить скасувати вказані акти.

Рішенням Лисичанського районного суду Луганської області від 02 лютого 2016 року у задоволенні вказаного позову Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.07.1984 року о 19.30 год. в Середньому професійно-технічному училищі № 97 м. Красний Луч (на теперішній час - Державний навчальний заклад «Краснолуцький центр професійно-технічної освіти») Ворошиловградської (на теперішній час Луганської) області з майстром виробничого навчання ОСОБА_3 стався нещасний випадок.

12.07.1984 року комісією СПТУ № 97 було проведено розслідування вказаного нещасного випадку, за результатами якого був складений ОСОБА_2 про нещасний випадок, що стався по дорозі з роботи.

ОСОБА_2 вказаного ОСОБА_2 вбачається, що нещасний випадок стався 11.07.1984 року з ОСОБА_3, цех столярна майстерня, майстер виробничого навчання. «Случай произошел в уч.мастерских ПТУ №97, механическое отделение столярной мастерской, обработка детали на фрезерном станке. Несчастный случай произошел в присутствии мастеров п/о ОСОБА_5 и ОСОБА_6 В момент получения травмы пострадавший был в трезвом состоянии. Характер повреждения травма большого и безымянного пальцев левой руки, отрыв указательного и среднего. Расследование проведено комиссией 12.07.1984 г.» (мовою оригіналу а.с. 11 т.2). Акт був підписаний головою комісії соціального страхування СПТУ № 97 і завірений печаткою училища.

Не погодившись з даним актом, ОСОБА_3 звернувся до адміністрації СПТУ № 97 із заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ним 11.07.1984 року.

З листа секретаря терспілки профспілок Ворошиловградського шахтобудівельного територіального комітету ОСОБА_7 №92 від 13.12.1984 року вбачається, що приписом від 27.11.1984 року технічний інспектор згідно з «Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві» кваліфікував випадок, що стався із ОСОБА_3, як пов'язаний з виробництвом та зобовязав адміністрацію училища скласти та затвердити акт за формою Н-1 (а.с. 12 т.2).

На виконання вказаного припису комісією, утвореною адміністрацією СПТУ№97, було проведено повторне розслідування нещасного випадку, за наслідками роботи якої зроблено висновок, що нещасний випадок з ОСОБА_3 не повязаний з виробництвом, а також складено ОСОБА_7 №1 за формою Н-1 від 27.11.1984 року. Профспілкова організація СПТУ № 97 погодилась з висновками комісії про відсутність звязку нещасного випадку з виробництвом, про що на ОСОБА_7 за формою Н-1 від 27.11.1984 року було зроблена відмітка: «Нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Протокол №8» (а.с. 13-14 т. 2).

У квітні 2013 року ОСОБА_3 знов звернувся до керівництва навчального закладу - Державного навчального закладу «Краснолуцький центр професійно-технічної освіти»)із заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з ним 11.07.1984 року.

23.04.2013 року комісія з повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, яка була утворена ДНЗ «КЦПТО» наказами №83 від 04.01.2013 року та №99 від 19.04.2013 року, зробила висновок, що нещасний випадок з ОСОБА_3 не повязаний з виробництвом та було складено ОСОБА_7 за формою Н-5, затверджений в.о. директора ліцею 23.04.2013 року (а.с. 109-112 т. 1).

За результатами матеріалів повторного розслідування нещасного випадку інспектором Територіального управління Держгірпромнагляду України у Луганській області ОСОБА_8 було видано директору ДНЗ «КЦПТО» ОСОБА_9 припис №39 від 08.05.2013 року про проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався 11.07.1984 року з ОСОБА_3 (а.с. 113- т. 1).

Наказами ДНЗ «КЦПТО» №112 від 08.05.2013 року та №120 від 27.05.2013 року утворена комісія, яка з 08.05.2013 року по 07.06.2013 року провела додаткове розслідування та у черговий раз дійшла висновку, що нещасний випадок згідно з п.162 «Положення про розслідування та облік нещасних випадків та профзахворювань на виробництві» №1232 від 30.11.2011 року вважається не повязаним з виробництвом, винних осіб комісія не може визначити за давниною років та склала ОСОБА_7 за формою Н-5 від 07.06.2013 року (а.с. 115-117 т. 1).

На виконання подання в.о. прокурора Луганської області від 30.12.2013 року №07/1/1-28-13 (а.с. 118-119 т. 1) Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Луганській області №15 від 13.01.2014 року було призначено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався у ДНЗ «Краснолуцький ЦПТО» 11 липня 1984 року з майстром виробничого навчання ОСОБА_3 у Середньому Професійно-технічному училищі №97 «Краснолуцький центр професійно-технічної освіти» (а.с. 120 т. 1).

ОСОБА_2 за формою Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11.07.1984 року з ОСОБА_3 в СПТУ № 97 м. Красний Луч (тепер Державний навчальний заклад «Краснолуцький центр професійно технічної освіти», затвердженого начальником ТУ Дежгірпромнагляду у Луганській області ОСОБА_4 21.03.2014 року, вбачається, що вивчивши обставини і причини нещасного випадку, який стався 11.07.1984 року з майстром виробничого навчання СПТУ №97 м. Красний Луч ОСОБА_3, опитавши потерпілого, осіб, причетних до нещасного випадку, ґрунтуючись відповідями Федерації профспілок Луганської області від 23.01.2014 року №06-30, Державної установи «Національний науково-дослідницький інститут промислової безпеки та охорони праці від 17.02.2014 року №01/2-11/122 (вхідний № 14-30/148 від 28.02.2014, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 03.03.2014 року № 1669/0/6.2-9.1/6/12, згідно п. 1.2 « Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982 року №11-6, комісія зі спеціального розслідування дійшла висновку, що даний нещасний випадок вважається повязаним з виробництвом.

Комісія вважає, що причинами нещасного випадку є: основна організаційна порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо, а саме, незастосування шаблону для міцного утримання оброблювальної деталі; невстановлення огородження різальних інструментів на верстаті, що є порушенням п.1.1; п. 2.5 ГОСТ 12.3.002-75: Процессы производственные. Общие требования безопасности; п.п.7.8, 1, 12, 13 ГОСТ 12.2.062-81 Система стандартов безопасности труда. Оборудование производственное. Ограждения защитные; п.3.1.1 ГОСТ 12.2.026.0-77 Система стандартов безопасности. Оборудование деревообрабатывающее. Общие требования безопасности к конструкции; п.4.2.7, п.6.5.5. «Руководства по эксплуатации Ф-1.00.000РЭ Станки фрезерные одношпиндельные модели ФС-1 и ФСШ-1»;

Супутня організаційна - незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці; а саме, відсутність постійного контролю за робітниками з боку адміністрації (старшого майстра) установи при виконанні робіт в надурочний час, що є порушенням п. 12 Типовых правил внутреннего трудового распорядка для рабочих и служащих предприятий, учреждений, организаций, утвержденных Постановлением Государственного комитета Совета Министров СССР по вопросам труда и заработной платы от 29 сентября 1972 года № 258. Согласованы с ВЦСПС» (мовою оригіналу - а.с. 121-127 т.1).

Також комісія дійшла висновку, що особами, дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку, є: ОСОБА_10 старший майстер СПТУ №97, який не забезпечив постійний контроль з робітниками установи при виконанні робіт в надурочний час, чим порушив п.12 Типових правил внутреннего трудового распорядка для рабочих и служащих предприятий, учреждений, организаций, утвержденных Госкомитетом Совета Министров СССР по вопросам труда и заработной платы от 29.09.1972 г. № 258. Согласованы с ВЦСПС (мовою оригіналу); ОСОБА_3 майстер виробничого навчання СПТУ №97, який не дотримався вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування оброблювальної деталі, не встановив огородження різальних інструментів на верстаті, чим порушив п.1.1; п.12.3, ГОСТ 12.3/002-75: Процессы производственные. Общие требования безопасности; п.п.7.8, 1, 12, 13 ГОСТ 12.2.062-81 Система стандартов безопасности труда. Оборудование производственное. Ограждения защитные; п.3.1.1 ГОСТ 12.2.026.0-77 Система стандартов безопасности. Оборудование деревообрабатывающее. Общие требования безопасности к конструкции; п.4.2.7, п.6.5.5. «Руководства по эксплуатации Ф-1.00.000РЭ Станки фрезерные одношпиндельные модели ФС-1 и ФСШ-1»;

За результатами роботи комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку був складений ОСОБА_2 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі акт за формою Н-1).

Зазначені акти були затверджені 21.03.2014 року начальником Територіального управління Держгірпромнагляду України у Луганській області ОСОБА_4 Відповідно до розділу 6 «Висновки комісії» ОСОБА_2 за формою Н-5 нещасний випадок з ОСОБА_3 був визнаний таким, що повязаний з виробництвом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з посиланням на п.59 Порядку розслідування на ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі-Порядок), затвердженого Постановою КМУ №1112 від 25.08.2004 року, дійшов висновку про відсутність у робочих органів Фонду права на оскарження актів форми Н-1, Н-5 (або НВП) таке право мають лише роботодавці, потерпілий або члени його сімї чи особа, яка представляє його інтереси. Оскільки зазначений перелік є вичерпним і розширеному трактуванню не підлягає, отже, Фонд не належить до числа осіб, яким надано право оспорювати зміст актів зазначених форм, до того ж, складення актів та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпають і не порушують прав Фонду.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) визначено, що за загальновизнаним принципом права законі та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дія нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і приприпиняється з втратою ним чинності. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки відповідно до вимог Закону України №1105 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», в редакції, що діяла на час звернення Фонду до суду, саме останній у разі настання страхового випадку зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати йому певні грошові суми у вигляді одноразової допомоги, щомісячних страхових виплат, і ці виплати здійснюються саме за рахунок акумульованих Фондом коштів, колегія суддів вважає висновок суду про відсутність у Фонду права на оскарження вказаних актів помилковим.

До того ж, враховуючи дію нормативно-правових актів в часі, у разі проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, розслідування якого вже проводилось на підставі нормативно-правового акта, який на цей час втратив чинність, то для встановлення факту події (норма матеріального права) цього повторного (додаткового) розслідування застосовується той нормативно-правовий акт, під час якого вона настала або мала місце («Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затверджене Постановою президії ВЦРПС №11-6 від 13 серпня 1982 року (далі - Положення).

Процедурні заходи (норма процесуального права) щодо організації повторного (додаткового) розслідування здійснюється відповідно до вимог чинного нормативно-правового акта, тобто відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 (далі - Порядок).

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з посиланням на застосування до спірних правовідносин п.59 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок), затвердженого Постановою КМУ №1112 від 25.08.2004 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказане Положення втратило чинність згідно з Постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232, якою був затверджений новий Порядок, та фактично ухилився від розгляду позовних вимог по суті.

З цієї ж підстави не заслуговує на увагу і посилання суду на лист Верховного Суду України від 22.06.2007 року №6-3/2007, в якому розяснюється відсутність у робочих органів Фонду права на оскарження актів форми Н-1, Н-5 (або форми НВП), адже вказане розяснення зроблено з посиланням на Порядок, який втратив чинність.

Тому розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Проводячи спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 1984 року о 19.30 год. з майстром виробничого навчання ОСОБА_3 в СПТУ №97 м. Красний Луч, комісія, встановила обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме що потерпілий на виконання завдання заступника директора училища ОСОБА_11 виготовив шахи, які в цього прийняли в управлінні техосвіти м. Луганськ та запропонували виготовити стіл для шахів; 11.07.1984 року після закінчення о 16-й робочого дню, взявши о 17.30 год. ключі від учбових майстерень у чергового майстра з виробничого навчання ОСОБА_12 (помер), для того, щоб попрацювати, і нетривалого відпочинку, повернувся в майстерню, де почав обробляти деревяну деталь на фрезерувальному верстаті, на якому не було встановлено рухоме огородження та не був виготовлений шаблон для утримання деталі, яка обробляється; і о 19.30 год. під час роботи деталь, яка оброблялася, вирвало з фрезерувального верстата та фрезою травмувало пальці лівої руки.

Згідно з п.1.2 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого Постановою президії ВЦРПС №11-6 від 13 серпня 1982 року, расследованию и учет подлежат несчастные случаи, происшедшие на территории предприятия, вне территории предприятия при выполнении пострадавшим трудовых обязанностей, задания администрации предприятия, руководителя работ (бригадира, мастера, начальника смен, участка и т.д.), а также при следовании на предоставленном предприятием транспорте на работу или с работы. Расследованию и учету подлежат несчастные случаи, происшедшие как в течение времени, необходимого для приведения в порядок орудий производства, одежды и т.п. перед началом или по окончании работы, а также при выполнении работ в сверхурочное время, в выходные и праздничные дни» (мовою оригіналу).

Відповідно до п.38 Порядку №1232 спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку.

Відповідно до п. п. 42, 46, 51, 53, 59 Порядку спеціальна комісія під час розслідування нещасного випадку зобов'язана з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб та на підставі зібраних матеріалів визначити, пов'язаний чи не пов'язаний випадок з виробництвом, скласти відповідний акт (акти) та передати його (їх) роботодавцеві для затвердження.

За результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п'яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акту за формою Н-5 і є його невід'ємною частиною (п.47 Порядку).

Приписами пункту 54 Порядку передбачено, що у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держгірпромнагляду, які порушили вимоги цього Порядку.

Тобто, призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування є правом, а не обовязком керівника Держгірпромнагляду або його територіального органу, і лише у разі надходження скарг від певного кола осіб.

Колегія суддів вважає, що спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_3 11.07.1984 року проведено повноважною комісією, створеною територіальним управлінням Держгірпромнагляду України у Луганській області, висновки комісії не суперечать встановленим обставинам нещасного випадку, акти за формою Н-1 та Н-5 складені, підписані членами комісії та затверджені керівником територіального управління Держгірпромнагляду України у Луганській області у передбачений законодавством строк, а відтак підстав для їх скасування чи внесення до них змін немає.

Тому мотиви скарги в цій частині колегія суддів вважає спростованими наведеним.

До того ж, п.1.5 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого Постановою президії ВЦРПС №11-6 від 13 серпня 1982 року, який апелянт вважає таким, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, містить примітку про те, що у будь-якому випадку нещасний випадок повязується з виробництвом, якщо основною технічною або організаційною причиною її явився, крім іншого, і незадовільний стан обладнання, що також мало місце у випадку із ОСОБА_3, адже його травмування сталося і внаслідок роботі на верстаті, на якому не було встановлено рухоме огородження, та не був виготовлений шаблон для утримання деталі, яка обробляється.

Колегія суддів також бере до уваги, що під час неодноразових розслідувань нещасного випадку із ОСОБА_3 комісіями не бралися до уваги, незважаючи на їх обовязковість, висновки технічного інспектора праці щодо звязку нещасного випадку із виробництвом, чим порушувався порядок розгляду вказаного питання. Тому посилання апелянта на те, що у 1984 році комісіями було повно встановлено обставини нещасного випадку і зроблений правильний висновок про його відсутність з виробництвом, не заслуговують на увагу.

Щодо доводу апеляційної скарги про невзяття до уваги окремих думок членів комісії, то колегія суддів зауважує, що з приводу прийняття рішень кожному члену комісії гарантується право на окрему думку. У разі незгоди із змістом зазначених актів член комісії письмово викладає окрему думку, яка додається до акта форми Н-5 і є його невід'ємною частиною, про що робиться запис в акті форми Н-5.

ОСОБА_2 урахуванням зазначеного, кожен член комісії має право на окрему думку, яка є невід'ємною частиною матеріалів розслідування, тобто має статус публічної, однак зазначене не позбавляє обов'язку щодо підписання акта.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують правильність висновків комісії зі спеціального розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Оскільки позивачем не доведено протягом розгляду справи обґрунтованості своїх позовних вимог, не надано доказів, які б мали правове значення по справі, колегія суддів доходить до висновку про їх необґрунтованість.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що з огляду на вимоги ч. 2 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування або зміни рішення суду, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Лисичанського районного суду Луганської області від 02 лютого 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві у задоволенні позову до Головного управління Держпраці у Луганській області про скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та ОСОБА_2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: