Провадження № 2/643/1824/16
08.04.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Крівцова Д.А.,
за участю секретаря Стальмакової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 2919,31 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За заявою відповідача від 04.09.2014 року, наказом Харківського обласного центру зайнятості від 11.09.2014 року № НТ140911, ОСОБА_1 було надано статус безробітного та, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», призначена виплата допомоги по безробіттю за період з 11.09.2014 року по 05.09.2014 року.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 цього Закону, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного.
Харківським міським центром зайнятості від Державної фіскальної служби України отримано інформацію відносно того, що ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з продажу з гр. ОСОБА_1 з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року. Згідно актів приймання передачі наданих послуг, ОСОБА_1 отримав кошти від ФОП ОСОБА_2 20.02.2015 року в сумі 1016,13 грн., 20.03.2015 року в сумі 1016,13 грн., 20.04.2015 року в сумі 1016,13 грн., 20.05.2015 року в сумі 1016,13 грн.
ОСОБА_1 вказаного договору та актів приймання-передачі долучено до матеріалів даної цивільної справи.
У звязку з наведеним позивачем складено Акт № 62 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
У звязку з встановленням факту належності відповідача до категорії зайнятого населення, позивачем 20.10.2015 року видано наказ № 1524 «Про повернення коштів, виплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття ПІБ ОСОБА_1», в якому зазначена сума, яка підлягає поверненню, а саме 2919,31 грн. за період з 01.01.2015 року по 02.03.2015 року.
Згідно 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 2919,31 грн. є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 57-61, 79, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позов Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в особі Харківського міського центру зайнятості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.д.н. НОМЕР_1 на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в особі Харківського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 2919 (дві тисячі девятсот девятнадцять) гривень 31 (тридцять одна) копійка.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.д.н. НОМЕР_1 на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в особі Харківського міського центру зайнятості витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять ) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Крівцов Д.А.