АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 675/1506/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1912/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів: Ярмолюка О.І., Федорової Н.О.

секретаря Бондаря О.В.

з участю: ОСОБА_1, адвоката Сидорука Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду від 23 серпня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. В обґрунтування позову зазначала, що з 20.10.2007 року по 24.06.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1. Під час спільного проживання народилося троє дітей: сини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком яких є ОСОБА_1. Діти проживають з нею, перебувають на її утриманні і потребують матеріальної допомоги батька. Вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і в силу ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка і це право зберігається після розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, відповідач працює, має стабільний заробіток, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших утриманців немає, просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь на утримання трьох дітей аліменти у розмірі 50% з усіхвидів заробітку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_7 трьох років

__________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Демчук П.В. Провадження № 22ц/792/1912/16

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 48,50

(18.02.2017 року).

Відповідач визнав позов частково та погоджувався сплачувати аліменти на дітей та дружину в меншому розмірі.

Рішенням Ізяславського районного суду від 23 серпня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2016 року і до повноліття дітей.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 17 червня 2016 року до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду в частині визначення розміру аліментів на дітей помилковим та таким, що підлягає зміні, просить його змінити та стягувати з нього на утримання трьох дітей аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Він посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дружину він не оскаржує. Він погоджується на стягнення аліментів на власних дітей, хоча ніколи не ухилявся від надання їм допомоги. До 15 червня 2016 року проживав разом з позивачем, разом виховували і утримували дітей, позивач працює в магазині с. Білогородка Ізяславського району, отримує доходи від такої роботи, а догляд за дочкою ОСОБА_7 здійснює її мати. Зважаючи на розмір його доходів, працевлаштування позивача, стягнення з нього 1/3 частини заробітку повністю забезпечить матеріальне утримання дітей. Суд не дослідив потребу дітей в такому утриманні, а також надання їм допомоги матір'ю дітей. Крім того, на його утриманні перебуває важко хвора мати, її хвороба потребує тривалого та дороговартісного лікування, його матеріальної допомоги у цьому.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить поштове відправлення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дружину не переглядається, оскільки ОСОБА_1 не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами 2 і 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 20 жовтня 2007 року по 24 квітня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, після чого продовжували проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У них народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком яких є ОСОБА_1. Діти проживають разом з матір'ю. Мати здійснює догляд за дочкою до досягнення нею трьох років. Відповідач проживає окремо, своїх зобов'язань по утриманню дітей в достатній мірі не виконує, хоча має таку можливість. Він здоровий, працевлаштований, працює трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у філії «Рідний край» ПрАТ «Зернопродукт МХП», має постійний дохід, на утриманні інших осіб немає. Прийнявши до уваги ці обставини, суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки зі всіх доходів щомісячно і з цих підстав задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач має на утриманні матір, яка потребує його матеріальної допомоги в силу свого стану здоров'я, не заслуговують уваги, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими докази, а саме відсутній висновок ЛКК про потребу матері в силу хвороб в сторонньому догляді, який їй надаватиме її син - відповідач по справі, та відсутні відомості про розмір таких витрат.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 стверджував, що позивач працює, має стабільний дохід, проте достовірних доказів на підтвердження цього суду не надав. Не підтвердили розмір доходів позивача також допитані судом свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Обов'язок забезпечення дитині такого рівня життя покладається саме на батьків.

Колегія суддів, врахувавши наведені вимоги закону, приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів забезпечить малолітнім дітям достатній рівень життя, а тому відсутні підстави для зменшення такого розміру.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ О.І. Ярмолюк

Суддя /підпис/ Н.О. Федорова

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь