АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/905/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Михальченко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В., Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора /стягувача/ за договором від 26.06.2008 року № 2304/0608/55-015 позичальником, згідно якого є ОСОБА_7.

26.06.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7, уклали кредитний договір № 2304/0608/55-015, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 16000,00 доларів США, а останній зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 16000,00 доларів США., однак відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 10.09.2014 pоку має прострочену заборгованість:

- за кредитом - 14175,20 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 183594,28 грн.,

- по відсотках - 183,87 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2381,44 грн.

У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня - 19,85 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 257,09 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 26.06.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 уклали договір поруки №2304/0608/55-015-Р-1.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 13.09.2010 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_8, уклали договір поруки №2304/0608/55-015-Р-2.

Відповідно до умов договорів поруки відповідачі, як поручителі, поручаються за виконання ОСОБА_7 обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договорів поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники з Позичальником. Поручителі відповідають перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 186232,81 гри., а саме: за кредитом - 183594,28 грн.; по відсотках - 2381,44 грн.; пеня - 257,09 грн.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2015 року позов задоволено. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 186232,81 грн. Вирішено питання із судовими витратами.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки взяті на себе зобов»язання за кредитним договором ОСОБА_7 належним чином не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість, вона підлягає стягненню з ОСОБА_7 та поручителів. Відповідно до договору поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов»язків за договором як солідарні боржники. Стягнення має проводитись на користь позивача, який набув права вимоги.

В повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає

Судом встановлено, що 26.06.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правоноступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_7, уклали кредитний договір № 2304/0608/55-015, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати ОСОБА_7, кредит у сумі 16 000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США. Згідно п.1.3 за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 11,9%. Відповідно до умов договору ОСОБА_7 зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Банк свої зобов'язання за договором виконав та надав ОСОБА_7 кредит у сумі 16 000,00 дол. США.

13.09.2010 року до даного кредитного договору були внесені зміни, сторони домовились між собою, що заборгованість за кредитним договором станом на 13.09.2010 року складає 16 278, 28 дол. США і строк користування кредитом був встановлений до 26.06.2023 року включно.

26.06.2008 року ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_6, як поручителем та ОСОБА_7, як позичальником, був укладений договір поруки №2304/0608/55-015-Р-1, згідно з яким ОСОБА_6 взяла на себе обов'язок перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року в сумі 16 000 доларів США, строком до 26.06.2018 року з процентною ставкою 11.90% річних за їх використання.

П. 2 даного Договору передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов основного зобов»язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

13.09.2010 року між ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № №2304/0608/55-015-Р-1 від 26.06.2008 року, згідно з якими поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором №2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року в сумі 16 278,28 доларів США, строком до 26.06.2023 року з процентною ставкою 11,9 % річних за їх використання.

13.09.2010 року між ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_8, як поручителем, ОСОБА_7, як позичальником, був укладений договір поруки №2304/0608/55-015-Р-2, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року в сумі 16 278,28 доларів США, строком до 26.06.2023 року з процентною ставкою 11.9 % річних за їх використання.

28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15. Відповідно до умов якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів /а.с. 28-34/.

28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу. Відповідно до умов якого TOB «ФК «Вектор Плюс» відступає фактору - TOB «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів /а.с. 35-39/.

Відповідно до переліку Боржників за кредитними договорами ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги за кредитним договором № 2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року, боржником за яким є ОСОБА_7 на загальну суму відступленого боргу в розмірі 15 735, 79 дол. США /а.с. 40 оборот/.

ТОВ «Кредитні Ініціативи» 10.10.2014 року направило ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитом в загальній сумі 14 378,92 дол США.

Відповідно до умов кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) дострокової сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та сплати процентів, а позичальник зобов»язаний виконати зобов»язання в порядку передбаченому п.9.2, 9.3 договору.

Відповідно до положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч.2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена ВСУ в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач станом на 10.09.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 14175,20 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 183594,28 грн., по відсотках - 183,87 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2381,44 грн. В зв»язку з порушенням ОСОБА_7 свого обов»язку зі сплати кредиту нарахована пеня в сумі 19,85 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 257 гривень 09 копійок.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обргунтованого висновку про те, що оскільки в зв»язку з порушенням ОСОБА_7 взятих на себе зобов»язань за кредитним договором утворилася заборгованість, вона підлягає стягненню

з боржника та поручителів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Однак, ст. 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При вирішення питання про порядок стягнення коштів з відповідачів , судом першої інстанції не було враховано, що Банком з поручителями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були укладені окремі договори поруки, за якими вони взяли на себе солідарну з Боржником відповідальність за виконання умов кредитного договору. Тобто, Банком з кожним із поручителів був укладений окремий договір поруки про відповідальність кожного з них солідарно з Боржником у повному обсязі. При цьому договір про солідарну відповідальність поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 між собою за виконання умов кредитного договору ОСОБА_7 не укладався.

Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції на цю обставину увагу не звернув та прийшов до помилкового висновку про солідарну відповідальність обох поручителів між собою.

Колегія суддів не може прийняти до уваги позицію представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 про недоведеність суми боргу заявленої ТОВ «Кредитні ініціативи» в позовній заяві, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості /а.с. 24-25/. Загальна сума заборгованості визначена станом на 10.09.2014 року, а тому не може відповідати сумі заборгованості яка мала місце на момент передання права вимоги / станом на 2012 рік/ та не може відповідати сумі заборгованості визначеній відповідно до Договору про внесення змін до кредитного договору від 26.06.2008 року, оскільки 13.09.2010 року саме в даних змінах до Договору була вказана загальна сума заборгованості і яка мала місце станом на 13.09.2010 року. Твердження апелянта про те, що при проведенні розрахунку заборгованості не були враховані сплачені ОСОБА_7 кошти за 2008-2012 року також є такими, що не відповідають дійсним обставинам справ. Із матеріалів справи вбачається визначення суми заборгованості за кредитним договором при укладенні 13.09.2010 року Договору про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 26.06.2008 року в розмірі 16 278, 28 дол. США було проведеноно з урахуванням сум які були сплачені ОСОБА_7 за період з 26.06.2008 року по 13.09.2010 року. З даною суму боргу ОСОБА_7 погодилась, про що свідчить її підпис у даному Договорі про внесення змін. Позиція про неврахування при визначенні суми заборгованості коштів сплачених з 13.09.2010 року по листопад 2012 року також спростовуються матеріалами справи, оскільки сума заборгованості вказана в реєстрі боржників відносно яких у позивача виникло право вимоги, була визначена з урахуванням сум виплачених після укладання Договору про внесення змін до кредитного договору.

Посилання представника ОСОБА_6 на те, що за період з 11.10.2010 року по 27.11.2012 року ОСОБА_7 в рахунок погашення боргу було сплачено 4 980, 76 дол. США, а тому заборгованість має складати станом на листопад 2012 року 11 297,52 дол. США, а не 15735,79, як визначено в реєстрі, оскільки сплачені кошти не можуть враховуватись тільки на погашення тіла кредиту, на що вказує представник. Відповідно до умов договору до сплати підлягають проценти, тіло кредиту та інші платежі. Віднесення відповідно до наданого представником розрахунку сплачених коштів тільки на погашення тіла кредиту суперечить умовам кредитного договору.

Які саме платежі відповідно до наданих копій квитанцій не були враховані позивачем при нарахуванні заборгованості за кредитним договором представник ОСОБА_6 ні в апеляційній скарзі, ні в додаткових поясненнях до неї, ні в ході розгляду справи апеляційним судом не вказав.

Посилання представника ОСОБА_6 на норми права, що стосуються позовної давності, на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України в частині заборони кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув та необхідність застосування до вимог в частині стягнення пені спеціальної позовної давності є неконкретизованими та не містять посилання на матеріали даної справи. Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то ця сума відповідно до розрахунку нарахована з березня по вересень 2014 року, що складає період менше року, а інші суми нарахованої пені, а саме до березні 2014 року боржником були сплачені в повному розмірі.

Що до позиції представника ОСОБА_6 про те, що зі спливом строків позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, то останній не вказав до яких саме несплачених сум за кредитним договором і за який період спливли строки позовної давності. А із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості /а.с. 25/ вбачається, що станом на травень 2014 року заборгованість була відсутня, в суд з позовом про дострокове стягнення заборгованості позивач звернувся в листопаді 2014 року.

Посилання представника ОСОБА_6 на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ст. 16 ЦПК України, щодо недопущення об»єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства є такими, що не мають відношення до даної справи.

Колегія суддів також не може прийняти до уваги твердження представника ОСОБА_6 про відсутність у ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до відповідачів в зчв»язку з відсутністю вт матеріалах справи доказів наявності такого права у позивача, оскільки вони спростовуються матеріалами справа, а саме наявними Договорами факторингу укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 28 .11.2012 року, переліком боржників за кредитними договорами, під № 10-27 в якому вказано кредитний договір № 2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року, боржником за яким є ОСОБА_7 на загальну суму відступленого боргу в розмірі 15 735, 79 дол. США.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що з січня 2013 року /а.с. 237-249/ ОСОБА_7 щомісячно сплачувала суми за кредитним договором саме ТОВ «Кредитні ініціативи», тобто визнавала кредитором по кредитному договору саме ТОВ «Кредитні ініціативи» і проти цього не заперечувала.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги задоволені до трьох відповідачів, судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з них в рівних частках, а тому рішення суду і в цій частині необхідно змінити, стягнувши з кожного із відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судові витрати в сумі по 620 грн. 77 коп. з кожного.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції при ухвалення рішення були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права рішення суду відповідно до положень ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким суму заборгованості за кредитним договором необхідно стягнути солідарно з боржника - ОСОБА_7 і поручителя ОСОБА_6, а також окремо із боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_8 Також необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в рівних частках, а саме по 620 гривень 77 копійок з кожного.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року в сумі 186 233 грн.81 коп

Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 2304/0608/55-015 від 26.06.2008 року в сумі 186 233 грн.81 коп.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в сумі по 620 грн. 77 коп. з кожної.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :