Провадження № 2/522/3699/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 марини Олександрівни до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення вкладу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в 11.06.2014 року звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про стягнення суми банківського вкладу №63521 від 04.12.2014 року згідно якого, позивачка спросила стягнути кошти у розмірі 19 700 Євро що за офіційним курсом НБУ на дату виконання зобовязання становить 323 671 грн. та спричинені збитки у сумі 58 875 гривень. В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що 04.04.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладеного Договір банківського вкладу №263521, відповідно до умов якого Вкладник (Позивач) надав в управління, а Банк (Відповідач) прийняв грошові кошти на валютний рахунок в розмірі 30 926 Євро строком до 04 квітня 2015 року. Згідно умов договору позивач має право вимагати повернення вкладу за першою вимого. 24.06.2014 року Позивачка направила поштою (26.06.2014 року Банк отримав) письмову заяву про видачу частини вкладу.

Заочним рішенням суду від 14.04.2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ПАТ «Акціонерний Банк «Порто-Франко» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського рахунку № 3521 від 04.04.2014 року у розмірі 476 470 (чотириста сімдесят шість тисяч чотириста сімдесят грн. 29 коп..

Ухвалою суду від 14.05.2015 року за клопотання представника ПАТ АБ «Порто-Франко» вищевказане рішення суду від 14.04.2015 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Представник позивачки та позивачка у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Відповідачі у судове засідання також не зявились, сповіщались про час та місце розгляду справи належним чином, надали до суду пояснення щодо позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.130), за якими вбачається, що позовні вимоги останньої не визнають.

Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладеного Договір банківського вкладу №63521, «Динамічний»» відповідно до умов якого Вкладник (Позивач) надав в управління, а Банк прийняв грошові кошти на валютних рахунок № 0005/63521 в розмірі 30926 Євро строком до 04 квітня 2015 року. (а.с.3).

Згідно листа ПАТ «АБ «Порто-Франко» від 16.05.2016 року (а.с.130) вбачається, що станом на 29.09.2014 року на імя ОСОБА_1 у АБ «Порто-Франко» було відкрито наступні рахунки з залишками за курсом НБУ на 29.09.2014 року:

-62001 на суму 6,84 грн.;

-62010 на суму 79 063, 21 грн.;

-63520 на суму 27 588, 81 грн.;

-63521 на суму 325 234, 33 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

На час розгляду справи, постановою Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року N 610 «Про віднесення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» було віднесено Публічне акціонерне товариство АБ "ПОРТО-ФРАНКО" до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року N 103 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства АБ "ПОРТО-ФРАНКО" з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року . та призначено уповноваженою особою - ОСОБА_2.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АБ «ПОРТО - ФРАНКО», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 169 від 29.12.2014 про продовження строку тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» до 29.01.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» ОСОБА_2 до 29.01.2015 включно. (публічна інформація).

Відповідно до постанови правління НБУ від 30.01.2015р. №67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПОРТО_ФРАНКО» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015р. №19 «Про початок процедури ліквідації АБ «ПОРТО_ФРАНКО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банка. та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ОСОБА_2 строком 1 рік з 30.01.2015р. по 29.01.2016р..

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно п.8 ч.1 ст. 2 Закону, неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону, тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

У відповідності до ч.5 ст. 45 вищевказаного Закону України, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Ч.2 ст. 49 Закону встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

У відповідності з положеннями ч.6 ст. 49 вказаного Закону, фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості та з урахуванням звернення вкладників до банку з вимогою виплати вкладених коштів.

Отже, законодавством України було визначено спеціальний порядок отримання вкладів з Банку фізичними особами - вкладниками.

Заочним рішенням суду від 14.04.2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ПАТ «Акціонерний Банк «Порто-Франко» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського рахунку № 3521 від 04.04.2014 року у розмірі 476 470 (чотириста сімдесят шість тисяч чотириста сімдесят) грн. 29 коп..

Ухвалою суду від 14.05.2015 року за клопотанням представника ПАТ АБ «Порто-Франко» вищевказане заочне рішення суду від 14.04.2015 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. При цьому у своїй заяві від 06.05.2015 року про перегляд заочного рішення ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію посилався на те, що гарантована Фондом сума у межах 200 000 грн. була виплачена позивачці.

З листа ПАТ «АБ «Порто-Франко» від 16.05.2016 року вбачається, що 06.01.2015 року ОСОБА_1 в установі банку ПАТ «Банк Восток» отримала відшкодування коштів за вкладом на суму 106 652, 02 грн.. Через установу банку ПАТ «Київська Русь» ОСОБА_1 отримала відшкодування коштів за вкладом на суму 93 347, 98 грн. Загальна сума коштів виплачених позивачці за вкладами склала 200 000, 00 грн..

Оскільки представник позивачки отримання вказаних коштів спростовував, ухвалою суду від 12.04.2016 року за клопотанням представника позивачки було забезпечено докази по справі та витребувано відомості в підтвердження виплати ОСОБА_1 коштів за договором банківського вкладу.

З виписок по особовому рахунку, наданими відповідачем на виконання ухвали суду від 12.04.2016 року про витребування доказів (а.с.153-154), встановлено, що позивачці було виплачено кошти на загальну суму 200 000 грн..

Таким чином, доводи позивачки про те, що за вказаним договором банківського вкладу грошові кошти нею не були отримані, суд визнає неспроможними. Зазначені доводи належними та допустимими доказами не підтверджені.

Письмових доказів, які б спростували обставини щодо отримання позивачкою гарантованою Фондом суми коштів у межах 200 000 грн., позивачем та її представником суду не надано, матеріали справи таких доказів також не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, як встановлено судом, позивачка скористалася встановленим законом порядком отримання вкладу, гроші у передбаченому розмірі отримала у повному обсягу.

У зв`язку із прийняттям рішення про введення в АТ «Порто-Франко» тимчасової адміністрації та відкликання банківської ліцензії вимоги позивачки, яка є вкладником банку, про стягнення суми за банківським вкладом не можуть бути задоволені в силу вищевказаних норм Закону.

Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, у задоволенні яких слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 386,509,524-526, 610-612, 625,1066-1068 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 марини Олександрівни до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення вкладу-відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України

Суддя: Домусчі Л.В.

09.11.2016