Справа № 236/2308/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря Плаксіної Є.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми. В обґрунтування позову зазначила, що в період з 12.08.2005 року по 05.04.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, шлюб розірвано. В період шлюбу вони з ОСОБА_3 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_4 батьку ОСОБА_3, який зареєстрував позивача в ній та передав права користування та володіння вказаною квартирою. З урахуванням цього позивачем та ОСОБА_3 з відома та згоди власника за спільні кошти в зазначеній квартирі проведені ремонтні роботи, направлені на покращення стану квартири, в тому числі зроблені невідємні покращення: встановлено балконний блок, замінено: каналізацію та труби подачі холодної та гарячої води, освітлення, батареї опалення, міжкімнатні та вхідні двері, стелі, проведено утеплення стін, здійснено стяжку підлоги, поклеєні нові шпалери. Взагалі витрачено на ремонт 54337,83 грн. Після розірвання шлюбу позивача з дітьми протиправно виселено з квартири. В 2013 році ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до неї про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, в якому йому було відмовлено. Проте проживати в спірній квартирі вона не має змоги, оскільки квартиру відключено від комунальних послуг. Після розірвання шлюбу спільне майно між позивачем та ОСОБА_3 було поділене порівну, крім цих невідємних поліпшень. 19.02.2014 року позивач звернулася до Петровського районного суду м. Донецька з аналогічним позовом, проте внаслідок проведення на території м. Донецька АТО, справу по суті не було розглянуто. 05.07.2015 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті спадкоємицею залишилася його дружина ОСОБА_2, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку. Тому позивач вважає, що вона має право на 1/2 частину зробленого невідємного поліпшення майна на суму 27168,92 грн., яку просить стягнути з ОСОБА_2, а також судові витрати.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.50) позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягала (а.с. 58).

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.51) відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, надала заперечення та заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. При цьому посилалася на ті обставини, що дійсно, після смерті чоловіка ОСОБА_4 вона отримала у спадщину квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира належала її чоловіку на праві власності з 2008 року. В даній квартирі чоловік дозволив тимчасово проживати їх сину ОСОБА_3 з родиною. При цьому він не мав наміру передавати квартиру їм у власність. Вони проживали в квартирі безкоштовно. До теперішнього часу, не зважаючи, що шлюб між її сином та позивачкою розірваний в 2013 році, позивачка продовжує проживати в ній, проте категорично відмовляється сплачувати комунальні послуги, і вона вимушена їх сплачувати самостійно. Крім того, квартиру було пошкоджено під час проведення бойових дій. Тому квартира втратила свою вартість. Оскільки квартира знаходиться на окупованій території відповідач взагалі не знає чи залишається вона в її власності. Дозволу на проведення ремонту у квартирі ОСОБА_4 не надавав. Надані позивачем чеки та квитанції взагалі не можна вважати належними доказами проведення ремонтних робіт саме в спірній квартирі, крім того до переліку невідємних поліпшень віднесено: поверхню газову, витяжку кухонну, люстри, бра, кухню, тощо, які не є такими (а.с.60-62).

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.52) третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити. При цьому посилався на те, що вони з позивачем проживали в квартирі № 25 в б. 34 по вул. Ревякіна в м. Донецьку з дозволу власника його батька ОСОБА_4 Дозволу на проведення ремонтних робіт в квартирі ОСОБА_4 не давав (а.с. 59).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Судом встановлено, що в період з 12.08.2005 року по 05.04.2013 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, шлюб розірвано (а.с.10).

Згідно нотаріально посвідченому договору купівлі-продажу від 29 січня 2008 року ОСОБА_4 був власником квартири № 25 в б. 34 по вул. Ревякіна в м. Донецьку (а.с.9).

В даній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (а.с.6).

ОСОБА_4 помер 05 липня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що його видано виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області 07.07.2015 року (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2016 року спадкоємцем квартири № 25 в б. 34 по вул. Ревякіна в м. Донецьку є його дружина ОСОБА_2 (а.с.48), відомості про власника внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.14).

Вказані обставини не заперечуються сторонами по справі.

Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2013 року ОСОБА_4 було відмовлено у позовних вимогах до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою № 25 в б. 34 по вул. Ревякіна в м. Донецьку (а.с.11). При цьому в рішенні суду було зазначено, що у спірній квартирі ОСОБА_1 зареєстрована та з березня 2010 року постійно проживає з двумя дітьми (а.с.11 зворот).

Згідно відмітки у паспорті громадянки України серії ВК №192057, що його видано Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області місце проживання позивача ОСОБА_1 17 лютого 2010 року зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8 зворот).

Тобто, судом встановлено, що в 2010 році ОСОБА_1 з дозволу колишнього власника ОСОБА_4 вселилася до квартири № 25 в б. 34 по вул. Ревякіна в м. Донецьку та безоплатно користувалася вказаним приміщенням, що не заперечувалося сторонами.

Згідно статті 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

До правовідносин, що виникли між сторонами спору під час проживання позивача з дозволу власника квартири мають також застосовуватися положення глави 58 та 60 Цивільного кодексу України, які регулюють загальні положення про найм та позичку з огляду на безоплатність користування квартирою.

Так згідно статті 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Згідно статті 833 ЦК України користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування.

Згідно ч. 1 статті 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 статті 776 ЦК України капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймадавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

- відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

- вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Судом встановлено, що в 2013 році (після розірвання шлюбу), стосунки між ОСОБА_1 та колишнім власником квартири ОСОБА_4 стали конфліктними, про що свідчить звернення останнього в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном (а.с.11).

Доказів того, що власник квартири ОСОБА_4 дав згоду на проведення капітальних поліпшень або будівельних робіт в квартирі, позивачем не надано. Вказану обставину заперечували дружина ОСОБА_4 - відповідач по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, представлені позивачем в обґрунтування значних поліпшень письмові докази (товарні чеки, квитанції) (а.с.17-23) не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки жодним чином не підтверджують, що придбані та використані саме для проведення будівельних робіт в спірній квартирі. Крім того, взагалі незрозумілим є посилання позивача на неможливість відокремлення таких речей як, наприклад: меблі (шафи, тумби) (а.с.17 зворот), витяжка (а.с.20 зворот), оскільки позивачем не зазначено з якої причини вона не може їх вилучити.

Закон дозволяє наймачеві вносити в майно такі зміни, які поліпшують його якість. Під поліпшенням майна слід розуміти внесення в нього додаткових удосконалень, матеріалів або обладнання, що підвищують можливість його використання і матеріальну цінність. Але доля поліпшень майна, зроблених наймачем, залежить від двох обставин: характеру поліпшень і наявності попередньої згоди наймодавця на проведення поліпшень. Вартість поліпшень, зроблених наймачем без дозволу наймодавця і невіддільних від майна, відшкодуванню не підлягає, і ці поліпшення безоплатно переходять наймодавцю.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про надання згоди власником квартири ОСОБА_4 на виконання будівельних робіт та значних капітальних поліпшень, а також щодо вартості цих поліпшень, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Так як в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи не підлягають компенсації.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30 ,60, 79, 88, 212-214, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя