1Справа № 335/5006/16-ц 2/335/1293/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 08-315А152-К від 14.07.2008, згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 43 081,00 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13,50% річних. Кредитні кошти надавалися відповідачу для оплати придбання автомобіля марки Toyota модель Camry, 2008 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля № 10/07/08-01 від 10.07.2008 року, укладеного з ПКФ «Юніол» ТОВ.

Однак відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 09.03.2016 складає 84 775,22 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 року 2 246 299 гривень, з яких заборгованість за кредитом 38 215,19 доларів США, що еквівалентно 1012592,86 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом 24 910,77 доларів США, що еквівалентно 660 063,90 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14 467,89 доларів США, що еквівалентно 383343,72 гривень, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7 181,89 доларів США, що еквівалентно 190 299,48 гривень. Просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості 84 775,22 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 року 2 246 299 гривень та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав письмові пояснення та заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Також посилався на безпідставність заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до спірних відносин. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача з урахуванням наданих ним доказів та пояснень.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки умовами кредитного договору, а саме п. 3.2.3., п. 3.2.3.1., п. 3.2.3., п.п. 3.2.3.1. - 3.2.3.6, врегульовано питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначено умови такого повернення коштів. Так, 07 лютого 2012 р. ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу ОСОБА_2 було направлено претензію про повернення заборгованості за кредитним договором за вих. №12/08-10/79-100 з рекомендованим повідомленням. Згідно із зазначеною претензією банк вимагав достроково погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Дата поштового штемпеля відділу зв'язку 09 лютого 2012 р. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Відтак, банк змінив строк виконання основного зобов'язання, і він настав 11 березня 2012 р. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 11 березня 2012 р., то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з позовом лише 04 травня 2016 р., тобто після спливу строку позовної давності. Тому просила застосувати загальний строк позовної давності тривалістю три роки, на підставі чого відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

14.07.2008 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк», як Кредитором та ОСОБА_2 як Позичальником укладено договір кредиту про купівлю автотранспортних засобів № 08-315А152-К, згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 43081,00 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13,50% річних. Кредитні кошти надавалися відповідачу для оплати придбання автомобіля марки Toyota модель Camry, 2008 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля № 10/07/08-01 від 10.07.2008, укладеного з ПКФ «Юниол» ТОВ.

Кредитним договором встановлено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені та ін. умови.

14.07.2008 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено договір застави № 08-315А152-3, відповідно до якого відповідач передав у якості забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором у заставу автомобіль марки Toyota модель Camry, 2008 року випуску.

11.06.2009 між Кредитором і Позичальником укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до вищевказаного кредитного договору, якою сторони домовились викласти перший абзац п. 1.1 та п. 1.1.1 договору у наступній редакції: «1.1 Кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 43 081,00 доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 13.07.2017 (включно), на умовах визначених цим договором.»; «п.1.1.1. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 20.08.2008 року (останній платіж 13.07.2017) згідно графіка». За пунктом 3 цієї угоди сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1 договору, або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобовязується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

11.02.2010 між Кредитором і Позичальником укладено додаткову угоду №2 про викладення п.п.1.1.1 договору у такій редакції: «1.1.1 погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 20.08.2008 (останній платіж 13.07.2017) згідно з наведеним графіком у цій угоді».

Позивач свої зобовязання за кредитним договором, встановлені п. 2.1 договору виконав шляхом надання відповідачеві кредитних коштів у сумі 43 081,00 долар США, підтвердженням чого є заява на видачу готівки № ав/402982 від 14.07.2008 та виписка по особовому рахунку за 14.07.2008, копії яких наявні в матеріалах справи (арк. справи 10, 11).

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 09.03.2016 складає 84 775,22 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 2 246 299 гривень, з яких заборгованість за кредитом 38 215,19 доларів США, що еквівалентно 1 012 592,86 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом 24 910,77 доларів США, що еквівалентно 660 063,90 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14 467,89 доларів США, що еквівалентно 383 343,72 гривень, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7 181,89 доларів США, що еквівалентно 190 299,48 гривень, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, доданим до позовної заяви (арк. справи 1415).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, поточні платежі з повернення заборгованості по кредиту та проценти за користування кредитом у визначені договором строки не здійснював, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання.

Згідно з умовами п.п. 3.3.8, 3.3.9 Кредитного договору, відповідач зобовязаний протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення кредитора згідно п.3.2.3 цього договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1-3.2.3.6 цього договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою. Крім того, як зазначалось судом вище п. 3 додаткової угоди № 1 до Кредитного договору, сторони визначили, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1 договору, або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобовязується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

Погашення простроченої заборгованості за кредитом здійснюється на підставі п.2.5 Кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 612, 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти.

Оскільки відповідач користується коштами позивача тривалий час та має прострочену заборгованість за кредитним договором, яким передбачено й сплату відсотків за час фактичного користування кредитними коштами, тому позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача заборгованість та відсотки за користування кредитними коштами. При цьому, факт наявності заборгованості за договором кредиту та її розмір не заперечується представником відповідача. В даному випадку позиція представника відповідача ґрунтується на пропуску позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Представник відповідача заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Умовами договору визначено, що кредитні кошти погашаються щомісячними платежами за графіком до 20 числа кожного наступного місяця відповідно до кредитного договору та умов додаткової угоди №2 від 11.02.2010 р.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Окрім того, суд зауважує, що за договором в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі зі спливом терміну дії договору.

Так, за змістом статей 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (у даному випадку до 13.07.2017 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12 грудня 2012 р., 7 березня 2013 р., 6 листопада 2013 р., 19 березня 2014 р. № 6-20цс14).

Позивач звернувся до суду 30.04.2016 року (відповідно до штампу на конверті, в якому надійшла позовна заява). Строк дії договору сторонами визначено умовами додаткової угоди №2 від 11.02.2010 р. до 13.07.2017 року.

Сума заборгованості нарахована позивачем станом на 09.03.2016 р.

Під виконанням сторонами зобовязань слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, відповідач первинно взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 13.07.2017 р.

В межах трирічного строку позовної давності залишились несплачені платежі з 01.05.2013 року по 09.03.2016 р. за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, розмір яких, виходячи з наданого позивачем розрахунку суми позову та графіку погашення заборгованості становить 16 331,95 доларів США та 6 126,75 доларів США відповідно (арк. справи 14, 7576).

Враховуючи, що кредит було отримано відповідачем в іноземній валюті, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача коштів за кредитом та процентами в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що 7 лютого 2012 р. на адресу відповідача позивач направив претензію про дострокове погашення всієї частини позики, чим змінено строк виконання основного зобовязання на 11 березня 2012 р., а тому позовну давність слід застосовувати саме виходячи з цієї дати, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 7.3. Кредитного договору, кредитний договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

За змістом п.п. 3.3.8.1 Кредитного договору, у випадку усунення Позичальником порушень, вказаних в п. 3.2.3. цього договору, в тому числі погашення простроченої заборгованості за кредитом впродовж строку, вказаного в п. 3.3.8 цього договору, вимога кредитора щодо повернення в повному обсязі кредиту втрачає чинність.

У даному випадку відповідач здійснив платіж на суму 60,00 доларів США (сплата відсотків) 7 березня 2013 р. (наведено у розрахунку заборгованості в розділі «Таблиця погашення нарахованих відсотків» - арк. справи 15 зворотній бік), що не було спростовано представником відповідача у судовому засіданні. Таким чином, вимога про повернення в повному обсязі кредиту від 7 лютого 2012 р. втратила чинність. На користь зазначеного висновку свідчить і те, що сплатою певних коштів на погашення заборгованості, в т.ч. і за відсотками, розмір заборгованості змінився, а відтак, змінився і розмір суми, яку пропонував позивач погасити у своїй претензії від 7 лютого 2012 р. Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для застосування строку позовної давності щодо всієї заборгованості відповідача, а позовна давність має бути застосована, як зазначено вище, щодо кожного щомісячного платежу за кредитом та відсотками за останні три роки, що передують даті звернення позивача до суду з урахуванням дати, на яку проведено розрахунок позовних вимог.

Відтак, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 08-315А152-К від 14.07.2008 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11 червня 2009 р. та додаткової угоди №2 від 11.02.2010 р.) за період з травня 2013 р. по березень 2016 р. (станом на 09.03.2016 року) у розмірі 22 458, 70 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 сумі у розмірі 581 702,79 гривні, з яких: заборгованість за кредитом 16 331,95 долар США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 сумі 423 013,84 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом 6 126,75 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 сумі 158 688,96 гривень.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту 14 467,89 доларів США, та пені за несвоєчасне повернення відсотків 7 181,89 доларів США, то ці вимоги не підлягають задоволенню судом з таких підстав.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Крім того, сторони у п. 4.1 Кредитного договору узгодили розмір пені саме на рівні подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, діючої у період порушення.

З наведеного позивачем розрахунку пені випливає, що пеня нарахована за кожен місяць за період з 08.03.2015 по 23.02.2016 у доларах США, тобто в іноземній валюті, із застосуванням курсу іноземної валюти на дату формування розрахунку, а не у гривнях України за кожен день прострочення, як це передбачено умовами договору та вимогами діючого законодавства. Умовами договору також не передбачалось сплату пені у гривнях як еквіваленту долару США. Відтак, наданий позивачем розрахунок пені не може бути визнано судом обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першоютретьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач в частині вимог про стягнення пені не довів обґрунтованості заявленого позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 08-315А152-К від 14.07.2008 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11 червня 2009 р. та додаткової угоди №2 від 11.02.2010 р.) за період з травня 2013 р. по березень 2016 р. (станом на 09.03.2016 року) у розмірі 22 458 (двадцять дві тисячі чотириста пятдесят вісім) доларів США 70 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 сумі у розмірі 581 702 (пятсот вісімдесят одна тисяча сімсот дві) гривні 79 копійок, з яких:

заборгованість за кредитом 16 331 (шістнадцять тисяч триста тридцять один) долар США 95 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 сумі 423 013 (чотириста двадцять три тисячі тринадцять) гривень 84 копійки.

заборгованість за відсотками за користування кредитом 6 126 (шість тисяч сто двадцять шість) доларів США 75 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.03.2016 сумі 158 688 (сто пятдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 96 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 817 (пять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 03 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 вересня 2016 р.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2016 року.

Суддя А.В. Шалагінова