Справа № 199/9503/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Куземі О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У грудні місяці 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтовування позову ОСОБА_2 зазначила, що в 1944 році її дід, ОСОБА_3 та баба, ОСОБА_4 збудували житловий будинок по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

03.06.1960 року ОСОБА_4 склала на свою дочку, ОСОБА_5 заповіт, яким заповідала їй домоволодіння по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

05.07.1960 року померла її бабуся, ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із 73/300 частини домоволодіння по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

Позивач зазначає, що її мати, ОСОБА_5 спадщину після померлої ОСОБА_4 фактично прийняла, оформила свої спадкові права на вказане вище майно та 03.01.1977 року померла.

Після смерті ОСОБА_5 фактично спадщину прийняв її чоловік, ОСОБА_6, та йому державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину після померлої дружини на 73/100 частини домоволодіння по вул. Луговська, 48 у м.Дніпропетровську, проте 13.04.1986 року він помер.

Позивач є спадкоємцем першої черги до майна померлого ОСОБА_6 та спадщину фактично прийняла шляхом проживання в одному житловому будинку з ОСОБА_6 до дня його смерті.

За оформленням спадкових прав вона звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, та їй державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на вказану вище частину домоволодіння після померлого ОСОБА_6, проте державна реєстрація права власності проведена не була.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить: визнати за нею право власності на 73/100 частини домоволодіння, по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську після померлого ОСОБА_6

В судове засідання позивач не зявилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений.

Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, направленим до суду листом просила розглядати справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в 1944 році дід позивача, ОСОБА_3 та баба позивача, ОСОБА_4 збудували житловий будинок по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

03.06.1960 року ОСОБА_4 склала на свою дочку, ОСОБА_5 заповіт, яким заповідала їй домоволодіння по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

05.07.1960 року померла баба позивача, ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із 73/300 частини домоволодіння по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

Мати позивача, ОСОБА_5 спадщину після померлої ОСОБА_4 фактично прийняла, оформила свої спадкові права на вказане вище майно та 03.01.1977 року померла.

Після смерті ОСОБА_5 фактично спадщину прийняв її чоловік, ОСОБА_6 та йому державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину після померлої дружини на 73/100 частини домоволодіння, яке складається із двох частин по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську.

Позивач є спадкоємцем першої черги до майна померлого батька, ОСОБА_6 та спадщину фактично прийняла шляхом проживання в одному житловому будинку з ОСОБА_6 до дня його смерті.

За оформленням спадкових прав вона звернулася до Четвертої державної нотаріальної контори, та їй державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори та 03.08.1993 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на 73/100 частини домоволодіння по вул. Луговській, 48 в м. Дніпропетровську після померлого ОСОБА_6, проте реєстрація права власності проведена не була.

З довідки, наданою міжміським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради від 04.03.2016 року № 2653 убачається, що право власності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Луговська, 48 зареєстровано: 73/100 частини домоволодіння за ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право власності від 16.01.2001 року; 73/300 частини за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 01.06.1993 року, зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу № 408 за реєстровим № 30; за ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право власності зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу 561/7 від 10.09.1982 року, 27 /100 частини домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 29.09.1982 року, виданого АНД відділом комунального господарства згідно рішення виконкому АНД ради №561/7 від 10.09.1982 року, зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу №408 за реєстровим №30.

Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства , що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Так, як позивачка прийняла спадщину та оформила спадкові права на 73/100 частини домоволодіння по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську, проте позбавлена можливості провести державну реєстрацію права власності на вказану вище частину домоволодіння, яка залишилася після померлого батька, ОСОБА_6, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.. 1268, 1270 ЦК України ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 73/100 частини домоволодіння, по вул. Луговська, 48 у м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. Б-1, житловою площею 25,6 кв.м., загальною площею 44,9 кв.м., ганку літ. б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, сараю літ. Е, навісу літ. Ж, № 1-11 споруд, І - мостіння, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник