Справа № 428/8076/16-ц
Провадження № 22ц/782/674/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, серпня місяця, 31-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі : головуючого судді Яреська А.В., суддів - Борисова Є.А., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря: Коротенка С.В., розглянувши у місті Сєвєродонецьку у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.07.2016 року за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

встановила:

У липні 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація. У заяві вона просила суд про встановлення того факту, що що її вимушене переселення у вересні 2015 року з окупованої частини території Луганської області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацію частини території Луганської області, Україна.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 липня 2016 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 було відмовлено.

Позивачка не погодився із такою ухвалою суду першої інстанції та надала на неї апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та передати справу до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, статтею ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що законодавством передбачено інший порядок підтвердження і наявності збройного конфлікту та тимчасової окупації певної території, підтвердження факту вимушеного переселення осіб, які проживали на такій території, а також з огляду на те, що згідно змісту заяви необхідність встановлення зазначеного в ній факту заявник на думку суду пов'язує із наступним вирішенням спору про її право на справедливу компенсацію з Російської Федерації, що свідчить про наявність спору про право.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, із порушенням норм процесуального права, без належного врахування фактичного змісту заяви.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження можуть розглядатись цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. І лише у тому випадку, коли встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, то суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Помилковим є і твердження суду першої інстанції про те, що факт внутрішнього переміщення підтверджуватись повинен та може тільки довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, адже заявник не ставив питання перед судом про визнання за ним судовим рішенням цього статусу, а зазначена довідка не вказує на причини переселення.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України є визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення юридичного факту рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином заява про встановлення юридичного факту, що стосуються вимушеного переселення заявника з окупованої території Луганської області, що відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області може розглядатись у порядку окремого провадження. У поданій заяві не порушується заявником питання про стягнення збитків та не вказується, що судове рішення необхідне для стягнення збитків, не вказується, що судове рішення необхідне для наступного вирішення спору про право.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що підстав для відмови у прийнятті позовної заяви в порядку п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у суду першої інстанції не було, а отже апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із передачею питання про можливість прийняття заяви на новий розгляд до суду першої інстанції. Колегія суддів звертає увагу на необхідність врахування при розгляді заяви положень Віденської конвенції від 18 квітня 1961 року про дипломатичні зносини та Віденської конвенції від 24 квітня 1963 року про консульські відносини, рекомендацій щодо їх застосування, що були доведені до відома судів у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-754/0/4-13 16.05.2013 „Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом", зокрема у п. 8 цього листа щодо особливостей залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, особливостей надсилання судових викликів до посольств іноземних держав в Україні, залучення до участі у справі Міністерства закордонних справ України (МЗС). Пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК України є передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 липня 2016 року скасувати та повернути вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому рухові по справі.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: Є.А. Борисов

Ю.В. Єрмаков