Справа № 305/1488/16-ц
Провадження по справі № 2/305/1031/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі - ОСОБА_1

позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Рахівської міської ради в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Рахівської міської ради Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 являється їм дідом. За життя ним та бабою ОСОБА_5 в 1982 році збудовано житловий будинок №164 по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області. 9 жовтня 2013 року ОСОБА_5 померла, про що складено відповідний актовий запис №155 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №162155 від 9 жовтня 2013 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є 1/2 частина житлового будинку №164 по вул.. Петрова в м. Рахів, Закарпатської області, та яке як спадщину фактично прийняв її чоловік ОСОБА_4 постійно проживаючи разом з нею до дня смерті, ставши таким чином одноосібним власником житлового будинку №164 по вул.. Петрова в м. Рахів, Закарпатської області. 1 грудня 2014 року помер ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис №174 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №182551 від 2 грудня 2014 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №164 по вул.. Петрова в м. Рахів, Закарпатської області. При житті ОСОБА_4, 11 квітня 2014 року було складено заповіт, яким належний йому житловий будинок №164 по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області і все його майно, заповів їм, Прокіп»юк ОСОБА_6 та Прокіп»юку ОСОБА_7. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_4 в їхню Прокіп»юк ОСОБА_6 та Прокіп»юка ОСОБА_7 користь є чинним ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44841368 від 22 серпня 2016 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті ОСОБА_4 вони прийняли, проживаючи із спадкодавцем постійно аж по день його смерті, що відповідає ч.3 ст.. 1268 ЦК України. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44841389 від 22 серпня 2016 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 вони не змогли, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №61 від 22 серпня 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим вони не погоджуються, оскільки доказом приналежності будинку спадкодавцю є будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, рішення виконкому Рахівської міської ради народних депутатів від 21.08.1981 року №178 «Про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку». На підставі наведеного просили визнати за ними, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, в рівних частинах за кожним, право власності на житловий будинок №164, літери «А» загальною площею 114,92 кв.м., житловою площею 43,05 кв.м., допоміжною площею 71,87 кв.м., літери «Б» загальною площею 110,31 кв.м, житловою площею 59,74 кв.м., допоміжною площею 50,57 кв.м.. разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Заступник міського голови направив суду заяву про розгляд справи без представника ради та визнання позовних вимог.

Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 1 грудня 2014 року.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №164 по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області, 1/2 частина якого фактично успадкована ним після смерті, 9 жовтня 2013 року, дружини ОСОБА_5. Відносно цього житлового будинку ОСОБА_4 розпорядився шляхом складення заповіту 11 квітня 2014 року, де належний йому житловий будинок №164 по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області і все його майно, заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їхнього права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їх користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №164 по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області, КП «БТІ» Рахівської районної ради, спадковий будинок побудований в період з 1982 по 1985 роки.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, рішення виконкому Рахівської міської ради народних депутатів від 21.08.1981 року №178 «Про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку», житловий будинок №164 по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області, належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачі прийняли спадщину, постійно проживаючи зі спадкодавцем по день його смерті, що відповідає ст.. 1268 ЦК України.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіт, складений ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є чинним ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого є Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44841368 від 22 серпня 2016 року.

Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44841389 від 22 серпня 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі належать до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачами не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцями м. Рахів, вул.. Петрова,164 Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, в рівних частинах за кожним, право власності на житловий будинок №164, літери «А» загальною площею 114,92 кв.м., житловою площею 43,05 кв.м., допоміжною площею 71,87 кв.м., літери «Б» загальною площею 110,31 кв.м, житловою площею 59,74 кв.м., допоміжною площею 50,57 кв.м.. разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.. Петрова в м. Рахів Закарпатської області

Судовий збір в сумі 1030,24 гривень залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.