Справа № 630/518/16-ц
Провадження № 2/630/351/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», тамбуром літ. «а2» та тамбуром літ. «а3» загальною площею 72,70 кв.м, житловою площею 33,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», погребом літ. «Г», убиральнею літ. «В», зливною ямою літ. «Я», огорожею літ. «1-2», розташованими за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка ОСОБА_2 генерала, № 42, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3, померлого 16 серпня 1976 року, ОСОБА_4, померлої18 лютого 2005 року, і ОСОБА_5, померлого 19 квітня 2015 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що житловий будинок по вул. ОСОБА_6 ОСОБА_2 генерала, № 42 в м. Люботин в цілому належав на праві власності його батькові, ОСОБА_5 Після його смерті житловий будинок успадкували його друга дружина, ОСОБА_4, та діти від першого шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_7, право власності яких підтверджено рішенням Харківського районного суду Харківської області. Але своє право власності на 1/3 частину житлового будинку зареєструвала лише ОСОБА_4 Всі троє спадкоємців продовжили проживати в житловому будинку. Після смерті 11 липня 2001 року ОСОБА_7 спадщину у виді 1/3 частини житлового будинку прийняв його брат, ОСОБА_5, який постійно проживав з ним і який прийняв будинок в управління. Також позивач ОСОБА_1 в своєму позові вказував на те, що 18 лютого 2005 року померла ОСОБА_4, з якою постійно однією сім'єю проживав його брат, ОСОБА_5, та який спадщину після її смерті прийняв належним чином. Але свої спадкові права ОСОБА_5м. не оформив. Вже після його смерті в квітні 2015 року він, позивач, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі документів про право власності на спадщину, що змусило його звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але його представник ОСОБА_8 подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій одночасно висловила згоду на проведення розгляду справи за її відсутності.

Представник Люботинської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з довідкою КП «Люботинське БТІ» від 08 липня 2016 року, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка ОСОБА_2 генерала, № 42 (колишня адреса: вул. Фісака, 18; вул. Старо-Мерефянська, 42, вул. Гавенка, 42), зареєстрований на праві власності в 1/3 частині на ім'я ОСОБА_4 на підставі рішення народного суду Харківського району від 25 липня 1978 року, справа № 2-1457/78, та в 2/3 частинах на ім'я ОСОБА_3 на підставі договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом Люботинською нотаріальної контори Харківської області 16 червня 1955 року за р.№ 4931.

Як вбачається з рішення народного суду Харківського району від 25 липня 1978 року, ухваленого в справі № 2-1457/78, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Люботин, вул. Старо-Мерефянська, 42, яку у рівних частках прийняли спадкоємці ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_9.

В будинковій книзі наявні записи про постійне проживання в будинку ОСОБА_4 з 1959 року, ОСОБА_1 з 1979 року, ОСОБА_5 з 1974 року

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, спірний житловий будинок після смерті його одноособового власника ОСОБА_3 фактично належав в рівних частках, по 1/3 частині, його дружині ОСОБА_4 та його дітям: ОСОБА_7 і ОСОБА_5.

11 липня 2001 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 286252, виданим 13 липня 2001 року відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина у виді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка ОСОБА_2 генерала, № 42.

Згідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями другої черги є, в рівних частках, брати і сестри померлого.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, заповіти від імені померлого не посвідчувалися.

Єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 виявився його брат, ОСОБА_5, який постійно з ним мешкав в одному будинку, та спадщину прийняв у своє володіння і управляв нею.

18 лютого 2005 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 009281, виданим 19 лютого 2005 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. До дня смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживали разом як члени однієї сім'ї, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/3489 від 17 вересня 2004 року і актом голови квартального комітету № 57 від 09 серпня 2016 року.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, заповіти від імені померлого не посвідчувалися.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 проживав однією сім'єю з ОСОБА_4, та за відсутності інших спадкоємців, він належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у виді 1/3 частини житлового будинку, які належали їй на праві власності на підставі рішення суду від 25 липня 1978 року.

19 квітня 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 494363, виданим 21 квітня 2015 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, яким він фактично володів в цілому, але право власності на який не оформив. 1/3 частина будинку належала йому після смерті батька, ще 1/3 частина після смерті брата ОСОБА_1, і ще 1/3 частина після смерті ОСОБА_4

У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

З метою прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернувся 02 червня 2015 року з відповідною заявою до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, на підставі якої було заведено спадкову справу № 489/2015. Але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті брата, ОСОБА_5, позивачу було відмовлено.

Право позивача ОСОБА_1 на спадкування після померлого брата, ОСОБА_5, закріплено в ст. 1262 ЦК України.

За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 06 червня 2015 року, на земельній ділянці за адресою: м. Люботин, вул. Гавенка ОСОБА_2 генерала, № 42, розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», тамбуром літ. «а2» та тамбуром літ. «а3» загальною площею 72,70 кв.м, житловою площею 33,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», погребом літ. «Г», убиральнею літ. «В», зливною ямою літ. «Я», огорожею літ. «1-2.

Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, але не має змоги оформити свої спадкові права у нотаріуса, суд задовольняє позов і визнає за ними право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 530, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 1262, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213, 215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», тамбуром літ. «а2» та тамбуром літ. «а3» загальною площею 72,70 кв.м, житловою площею 33,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», погребом літ. «Г», убиральнею літ. «В», зливною ямою літ. «Я», огорожею літ. «1-2», розташованими за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка ОСОБА_2 генерала, № 42, в порядку спадкування після смерті брата, ОСОБА_5, померлого 19 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін