АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4485/16 Головуючий 1 інст. Алфьорова Т.М.
Справа № 645/6309/14-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія:відшкодування збитків
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» серпня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку),

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 03 лютого 2014 року за № ХК 14 реконструйовані нежитлові приміщення першого поверху № 24-1-:-24-8 в літ. «А-3» під офісні та складські приміщення по вул. Камишева Івана, № 28/10 в м. Харкові прийнято в експлуатацію. Замовником будівництва за декларацією є відповідачі.

З Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття зазначеного обєкта будівництва до експлуатації відповідачі не укладали.

Зазначила, що листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 21 березня 2014 року № 196/0/114-14 та 21 лютого 2014 року № 113/0/114-14 відповідачам повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповіді на вказані листи до Департаменту економіки та комунального майна не надходили.

Вважала, що такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість реконструкції нежитлових приміщень першого поверху № 24-1-:-24-8 в літ. «А-3» по вул. Камишева Івана, № 28/10 в м. Харкові під магазин, який прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність обєкта до експлуатації № ХК 14 становить 783651,10 грн. Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становила 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 86201,62 грн.

Зазначила, що не укладення замовником відповідного договору пайової участі до прийняття обєкту містобудування до експлуатації та не сплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили Харківській міській раді збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу).

Просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 86201,62 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року позовні вимоги Харківської міської ради задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до бюджету м. Харкова збитки у розмірі 1530,00 грн., стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 121,80 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення змінити, стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 до бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) у сумі 86201,62 грн. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Зазначила, що відповідачем не надано доказів на підтвердження загальної кошторисної вартості реконструкції у сумі 15300,00 грн.; відповідно до декларації вартість реконструкції є суттєво знижена; для обєктів, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, кошторисна вартість будівництва обєкта визначається на підставі експертної оцінки уповноваженої організації, що має право на її проведення.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова скасовано, в задоволенні позову Харківській міській раді відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу Харківської міської ради задоволено частково, рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи частково позов і стягуючи солідарно з відповідачів до бюджету м. Харкова 1530,00 грн. на відшкодування збитків, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав, передбачених статями 39, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804 (зі змінами, внесеними рішенням від 22 травня 2013 року № 319), який прийнято на виконання вказаних положень Закону і який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Так, суд дійшов висновку, що при належному виконанні відповідачами положень Закону і Порядку щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, місцевим бюджетом м. Харкова дійсно були б отримані доходи в розмірі 1530,00 грн., тому саме вказана сума є збитками, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь бюджету м. Харкова відповідно до п.1.5 Порядку.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка мала намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

У статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що під плануванням і забудовою територій слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво обєктів, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до положень п.1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво обєктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року № 45, будівництво це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт обєктів будівництва.

У пункті 1 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, визначено, що будівельні роботи це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Згідно з пунктом 2 Порядку виконання будівельних робіт будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та, зокрема, подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу місцезнаходженням обєкта будівництва або реєстрації відповідною Інспекцією декларації щодо обєктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорії складності.

Пунктом 4 Порядку виконання будівельних робіт передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, звязку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

У розумінні статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проведені відповідачами будівельні роботи з реконструкції обєкта будівництва є саме такими будівельними роботами, за виконання яких законодавством передбачена обовязкова пайова участь відповідачів у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Так, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (із змінами, внесеними рішенням від 22 травня 2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку.

Однак визначений Законом та Порядком обовязок пайової участі до введення обєкта будівництва до експлуатації відповідачі не виконали, не звернулися та не уклали з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття обєкта будівництва до експлуатації.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва приміщень першого поверху №№ 24-1-:-24-8 у літ. «А-3», розташованого по вул. Камишева Івана, № 28/10 у м. Харкові, за затвердженою проектною документацією складає 15300,00 грн., вказана кошторисна вартість визначена на підставі зведеного розрахунку вартості обєкта будівництва, який зроблений приватним підприємством «Спецстройпроект-1». Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становила 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 1530,00 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_2 пояснили, що будь-якої реконструкції нежитлових приміщень першого поверху № 24-1-:-24-8 в літ. «А-3» по вул. Камишева Івана, № 28/10 в м. Харкові вони не проводили; почали робити електрику, газ та встановили нові двері.

Із матеріалів справи вбачається, що розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становила 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 1530,00 грн., яку і стягнув суд першої інстанції солідарно з відповідачів.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позову, а саме солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 1530,00 грн.

Оскільки ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, судова колегія вважає, що підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії