Справа №461/2286/16-ц
Провадження №2/461/1012/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЛКП «Старий Львів», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є співвласниками квартири №6, яка знаходиться у будинку №14 по вул. Л.Українки у м.Львові. Даний будинок є памяткою культурної спадщини (охоронний № 1289) відповідно до Постанови РМ УРСР № 442 від 06.05.1979 року. Зазначає, що відповідачі самовільно провели роботи з заміни віконних заповнень на металопластикові без будь-яких дозвільних документів. Просить суд зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власні кошти привести до автентичного вигляду самовільно встановлені два віконні заповнення у вищевказаній квартирі та стягнути суму сплаченого судового збору.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення заперечила.

Відповідачі у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представники третіх осіб на стороні позивача ЛКП «Старий Львів» та Львівської міської ради у судове засідання не зявились, однак через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задоволити у повному обсязі та зазначили, що проти винесення заочного рішення заперечують.

Представник третьої особи на стороні позивача - Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради у судове засіданні не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Фіксація судового процесу не здійснювалася відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити з наступних підстав.

Так, будинок №14 на вул. Лесі Українки у м.Львові перебуває у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів».

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 16.02.2016 року №762, виданої ЛКП «Старий Львів» співвласниками квартири №6 зазначеного будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Встановлено, що відповідачами самовільно проведено заміну двох деревяних віконних заповнень на металопластикові без будь-яких дозвільних документів. У звязку з цим 11.03.2015 року ЛКП «Старий Львів» складено акт-попередження №15, яким встановлено, що ОСОБА_1 самовільно замінив два деревяні вікна на металопластикові за адресою: м.Львів, вул. Лесі Українки, 14/6.

11.03.2015 року Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000415, яким встановлено, що у квартирі №6 у будинку №14 на вул. Лесі Українки у м.Львові, згідно акту-попередження у 2000 році розпочато проведення ремонтних робіт по заміні двох деревяних віконних заповнень на пластикові на памятці культурної спадщини без відповідного дозволу, яке було виявлено 11.03.2015 року.

09.04.2015 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову №62, згідно якої визнано в діях ОСОБА_1 вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито. Згідно даної постанови ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про охорону культурної спадщини, а саме у 2000 році розпочато проведення ремонтних робіт по заміні двох деревяних віконних заповнень на пластикові у квартирі №6 будинку №14 на вул. Лесі Українки у м.Львові, без письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини (вказаний будинок є памяткою культурної спадщини; охоронний №1289, згідно з Постановою РМ УРСР №442 від 06.05.1979 року).

Комісією ЛКП «Старий Львів» 15.02.2016 року складено акт обстеження фасаду будинку №14 на вул. Лесі Українки у м.Льові, яким встановлено, що два деревяні віконні заповнення, які були самовільно замінені на металопластикові власником квартири №6 не приведені до автентичного вигляду станом на 15.02.2016 року.

Окрім того, ЛКП «Старий Львів» 16.02.2016 року скерувало ОСОБА_1 попередження №110, яким зобовязало в 10-ти денний термін повернути до попереднього стану самовільно замінені два деревяні віконні заповнення на пластикові у квартирі №6 на вул. Лесі Українки, 14 у м.Львові. Зазначено, що у випадку не виконання вищевказаної вимоги, документи буде подано до суду.

Також, 01.03.2016 року комісією ЛКП «Старий Львів» складено акт обстеження фасаду будинку №14 на вул. Лесі Українки у м.Львові, яким встановлено, що два деревяні віконні заповнення, які були самовільно замінені на металопластикові власником квартири №6 не приведені до автентичного вигляду станом на 15.02.2016 року.

Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкт культурної спадщини - визначене місце, споруда, комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

До повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належить забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження (ч.2 ст.6 Закон України «Про охорону культурної спадщини»).

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Окрім того, ч.1 ст.22 вказаного Закону пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Також, використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Відповідно до ч.3 ст.47 цього ж Закону юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову Галицької районної адміністрації та його задоволення у повному обсязі, оскільки відповідачами не надано суду доказів отримання відповідних дозволів у компетентних органів на заміну деревяних віконних заповнень на металопластикові, яке призвело до порушення автентичного вигляду будинку як памятки культурної спадщини, втрати культурних та функціональних властивостей останнього.

Згідно з положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст.22, 24 ЗУ «Про охорону культурної спадщини», ст.152 ЖК України, ст.317 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 197, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЛКП «Старий Львів», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій - задоволити у повному обсязі.

Зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власні кошти привести до автентичного вигляду самовільно встановлені два віконні заповнення у квартирі №6 у будинку №14 на вул. Лесі Українки у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради суму сплаченого судового збору у розмірі 689,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради суму сплаченого судового збору у розмірі 689,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Зубачик Н.Б.