АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Юдицького Олександра Вікторовича до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Юдицький О.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що після визнання суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, до Господарського суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_2 із заявою про визнання його кредитором фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Для підтвердження своїх вимог до банкрута, ОСОБА_2 послався на договір позики від 01 серпня 2012 року та додаткову угоду до договору від 10 серпня 2012 року, укладені ний між ним та ОСОБА_4

Вважає, що договір позики від 01 серпня 2012 року, як і додаткова угода від 10 серпня 2012 року є фіктивними правочинами, оскільки укладені без наміру створення правових наслідків та суперечать змісту п.8.1 договору позики.

У зв'язку з чим, просить визнати недійсним фіктивний договір позики від 01 серпня 2012 року, та укладену додаткову угоду від 10 серпня 2012 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено (а.с.91-94).

Визнано недійсним договір позики від 01 серпня 2012 року з додатковою угодою від 10 серпня 2012 року, укладений між позикодавцем - ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1, та позичальником - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса реєстрації АДРЕСА_2 Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 141-148).

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з фіктивності укладеного між сторонами договору позики від 01 серпня 2012 року та наявності підстав для визнання вказаного договору разом з додатковою угодою від 10 серпня 2012 року, недійсними.

Проте погодитись повністю з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що у березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання його банкрутом.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року порушена процедура банкрутства фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, постановою цього ж суду від 14 квітня 2015 року фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та ліквідатором призначений арбітражний керуючий Величка В.Ю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 липня 2015 року скасовано постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року в частині призначення ліквідатором суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 арбітражного керуючого Величка В.Ю., та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що на вимоги ст.ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно з п. 7 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції вказані вимоги закону не врахував та залишив поза увагою, що суд не наділений повноваженнями розглядати вимоги Юдицького О.В. у порядку цивільного провадження, оскільки усі майнові питання розглядаються господарським судом.

З урахуванням викладеного, ухвалене у справі заочне рішення не може вважатись законним й обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХ В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року - скасувати та провадження у справі за позовом Юдицького Олександра Вікторовича до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики - закрити.

Стягнути з Юдицького Олександра Вікторовича на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 535,92 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Л.О. Каратаєва

З.М. Пономарь