АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6083/16 Справа № 205/5174/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Повєткіна В.В.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу приватного підприємства «Сігма» на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2016 року по цивільній справі за позовом приватного підприємства «Сігма» до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПП «Сігма» звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 02 червня 2015 на сайтах «bloger.com.ua» та «dndz.com.ua» були розміщені статті під назвою «Навоз и коррупция пахнут одинаково», які містять недостовірну інформацію (наклеп), що шкодить діловій репутації ПП «Сігма», автор якої ОСОБА_2 Підприємство займається виробництвом свинини та знаходиться на вул. Чапаєва, 3-А в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Суть вищезазначених статей полягає в тому, що відповідач безпідставно, не маючи жодного доказу та законних підстав, звинуватив ПП «Сігма» у вчиненні ряду злочинів та адміністративних правопорушень, а саме: 1) незаконна зміна цільового призначення господарських будівель; 2) незаконне перепланування господарських будівель; 3) фальсифікації громадських слухань; 4) фіктивне підприємництво; 5) забруднення токсичними відходами земель та водойм; 6) корупційних змовах з перевіряючими та контролюючими органами. Вказані безпідставні звинувачення завдають значної шкоди діловій репутації ПП «Сігма» та приводять до збитковості власної господарської діяльності.

У звязку з поширенням (повідомленням) відомостей, що порочать ділову репутацію ПП «Сігма», які не відповідають дійсності, вже розпочалися негативні наслідки (процеси) у вигляді зниження рейтингу довіри до підприємства, що виражається у зменшенні кількості покупців, що призводить до збитків у вигляді упущеної вигоди. В травні 2015 року, до моменту виходу статті, підприємство вивантажило свинини на загальну вартість 10 329 642,17 грн., а на кінець червня 2015 року на загальну вартість 5 743 822,96 грн.

Позивач вважає за можливе зробити висновок щодо вчинення на його думку протиправних дій з боку відповідача, які полягають у збиранні, використанні та розповсюдженні недостовірної інформації, що завдала шкоди ділової репутації ПП «Сігма» та спричинила значних збитків.

З урахуванням вищезазначеного, просить суд зобовязати відповідача спростувати своє повідомлення під назвою «Навоз и коррупция пахнут одинаково», розміщені 02 червня 2015 року на сайтах «bloger.com.ua» та «dndz.com.ua», шляхом розміщення вибачення за неправдиві відомості на вищезазначених сайтах; зобовязати відшкодувати моральну шкоду в сумі 15 000 грн., нанесену діловій репутації ПП «Сігма»; а також покласти на відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.76-78).

В апеляційній скарзі ПП «Сігма» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 83-87).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову підлягає зміні з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна стаття ніяким чином не підриває ділову репутацію ПП «Сігма», оскільки в ній ведеться мова лише про порушення ПП «Сігма» вимог діючого законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, які відповідали дійсності на момент звернення до суду з позовом.

Проте вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що дійсно 12 червня 2015 в «Народном блоггере» на сайтах «bloger.com.ua» та «dndz.com.ua» відповідачем розміщена стаття «Навоз и коррупция пахнут одинаково», в якій ведеться мова про завдання ПП «Сігма» шкоди навколишньому природному середовищу, а також мешканцям села Піщанка при експлуатації відповідачем свиноферми, використовуючи при цьому свої звязки з екологічною інспекцією та міліцією (т.1, а.с.8-14, 23-27, т.2, а.с.8, 9).

При цьому на обох сайтах будь-які коментарі до зазначеної статті відповідача відсутні (т.1, а.с.8, т.2, а.с.8, 9, 23-27, т.2, а.с.8, 9).

В першій роздруківці з сайту «bloger.com.ua», доданої позивачем до позовної заяви, значиться те, що стаття розміщена 02 червня 2015 року та подобається 69 користувачам (т.1, а.с.8).

На другій роздруківці спірної статті з сайту «bloger.com.ua» «Народный блоггер», поданої представником позивача в судовому засіданні 04 лютого 2016 року, зазначено,що стаття подобається вже 85 користувачам. Будь-які коментарі до статті відсутні (т.2, а.с.9, 35).

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи; роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як розяснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У п. 18 Постанови судам роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

З урахуванням вищезазначеного законодавства та відсутності доказів в порядку визначеному положеннями ст.ст.57-60 ЦПК України, колегія суддів вважає, що висновок суду про порушення ПП «Сігма» вимог діючого законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, які відповідали дійсності на момент звернення до суду з позовом, є передчасним, оскільки достовірність певних фактичних даних відповідач не довів.

Так, відповідно до ст.32 Конституції України, фізична чи юридична особа має право на захист своїх честі, гідності та ділової репутації.

Разом з тим, згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Положеннями ст. 10 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати ;і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному; суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та конституційними гарантіями і судовим захистом права на спростування недостовірної інформації, з іншого боку.

Також у п. 19 вищезазначеної постанови вказано, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України від 29 березня 2005 року.

На вище вказане суд першої інстанції уваги не звернув, не дав правової оцінки спірній статті, автором якої були використані оціночні судження, зокрема критика та оцінка дій ПП «Сігма», а також висловлювання, що не можуть використовуватись, як такі, що, на думку відповідача, містять фактичні дані та зосередили свою увагу лише на тому, чи відповідає поширена інформація дійсності.

За таких обставин, висновок суду про відмову у задоволенні позову є правильним, проте суд першої інстанції помилково зазначив підставу відмови, як порушення ПП «Сігма» вимог діючого законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, які відповідали дійсності, як фактичні дані, в той час, як заявлений позов, не підлягає задоволенню з підстав використання автором статті оціночних суджень, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У зв'язку з встановленими обставинами у справі, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду на підставі п.2 ст.309 ЦПК України, в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Сігма» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2016 рокузмінити в частині правового обґрунтування.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4