АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

26 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію СтрюковоїІрини Олександрівни,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра», Банк), та посилаючись на неналежне виконання Банком своїх зобов'язань за договором, просив стягнути з відповідача на його користь кошти за договором вкладу у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 3123,37 доларів США та витрати на правову допомогу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором строкового банківського вкладу (депозиту) у розмірі 3 123, 37 доларів США. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не відповідає вимогам закону.

Вказував, що судом при ухваленні рішення не було взято до уваги того, що зобов'язання за договором Банк виконав шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача і в подальшому виплата коштів з поточного рахунку повинна здійснюватись у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виходячи з того що відповідно до постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 26 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 06.02.2015 року.

Просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що кошти за Договором № 2089480 строкового банківського вкладу (депозиту) отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Претензій не має, оскільки держава з ним повністю розрахувалася.

ПАТ «КБ «Надра», відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2014 року між сторонами був укладений Договір № 2089480 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший».

Відповідно до умов цього договору, вкладник зобов'язувався в строк не пізніше п'яти календарних днів з дня підписання цього договору передати, а Банк зобов'язувався прийняти грошову суму у розмірі 3000 доларів США та повернути вкладникові вклад і сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором (п. 1.1. Договору).

Положеннями п.п.1.2., 1.3., Договору визначено, що вкладнику в день підписання цього договору відкривається вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 на ім'я вкладника. Рахунок для загального обліку сумарних зобов'язань ПАТ «КБ «Надра» перед вкладниками.

Згідно з п.п. 2.2., 2.3. Договору, строк розміщення вкладу - 1 місяць, дата повернення вкладу - 22 січня 2015 року.

Протягом строку розміщення вкладу, визначеного у п.2.2 договору, процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 8% річних (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 2.6 договору банківського вкладу повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється Банком шляхом перерахування коштів на Рахунок (Відповідно до п. 2.5 договору банківського вкладу під рахунком в межах даного договору розуміється поточний рахунок вкладника НОМЕР_2). Після перерахування банком вкладу та нарахованих процентів на рахунок, зобов'язання банку за цим договором вважаються виконаним належним чином.

Позивач виконав умови договору та вніс грошову суму у розмірі 3000 доларів США на рахунок НОМЕР_1, що підтверджується квитанцією № 3236 від 22 грудня 2014 року.

02 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів та нарахованих відсотків шляхом видачі вказаних коштів на руки у відділенні банку.

Згідно звіту по залишках на рахунку Пакету послуг ПУ «Перший» НОМЕР_3 залишок на 03 лютого 2015 року складає 3123,37 доларів США.

Разом з тим, позивачем кошти отримані не були. 03 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою з приводу невиконання вимог договору.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 26 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 06.02.2015 року.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 року № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації та повноваження уповноваженої особи продовжено до 05.06.2015 року.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення грошових коштів за договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Виходячи із результатів системного аналізу положень ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закону України «Про банки і банківську діяльність» колегія суддів дійшла висновку, що на підставі договору банківського вкладу між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-200 цс15.

Враховуючи ту обставину, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно встановленої черговості.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив кошти за Договором в порядку визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової Ірини Олександрівни, - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/3410/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6373/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.