Справа № 417/2638/16-ц
Провадження № 2/417/408/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

(заочне)

"02" вересня 2016 р. Марківський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Дідоренко А.Е.,

при секретарі Грибєнік О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

14.06.2016 року позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, зазначаючи що, згідно з договором від 01 квітня 2014 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 574 845,00 грн., що є еквівалентом 52 500,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день посвідчення договору, строком до 01.05.2014 року.

01 квітня 2014 року між ними укладено Договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку Позивачу:

- житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 243,1 кв.м., житловою площею 106,4 кв.м.;

- земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,6 га, кадастровий номер ділянок: НОМЕР_3, цільовим призначенням - будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських споруд;

- земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,66 га, кадастровий номер ділянок : НОМЕР_4, цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства.

Станом на 30.05.2016 року 1 долар США коштує 25,13 гривень, 25,13х52500=1319325,00 грн.

Щодо відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання становить 3279,45 доларів США, що станом на 30.05.2016 еквівалентно 82 412,58 грн. (3 % річних).

Отже загальний розмір заборгованості Відповідача за Договором становить 1 401 737,58 грн., який складається з :

-основної заборгованості за Договором у розмірі 1 319 325,00 грн.;

-3 % річних у розмірі 82 412,58 грн.

Представник позивача у судовому засіданні не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав і наполягав на його задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень на веб-порталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур'єр» №151 від 12.08.2016 про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

02.09.2016 згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 01.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики грошових коштів відповідно до якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 574845,00 грн., що є еквівалентом 52 500,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день посвідченння цього договору, відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у строк до 01.05.2014 року (а.с.6-7).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до договору боржник зобов'язався повернути гроші до 01.05.2014 року, однак в зазначений термін не виконав своє грошове зобов'язання, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов'язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа.

В забезпечення виконання зобов`язання з повернення позики ОСОБА_3 передав в іпотеку ОСОБА_1 - житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 243,1 кв.м., житловою площею 106,4 кв.м.; земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,6 га, кадастровий номер ділянок: НОМЕР_3, цільовим призначенням - будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських споруд; земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,66 га, кадастровий номер ділянок: НОМЕР_4, цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства (а.с.8-13).

Отже, вказаний договір іпотеки є підтвердженням укладення між позивачем та відповідачем договору позики, який відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України про письмову форму договору позики.

Згідно з ч.1 ст.526 та 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання основного зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Крім того, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України , ст. ст. і 4 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми.

Відповідач прострочив виконання зобов'язання, таким чином загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання становить 3 279,45 доларів США, що на 30.05.2016 еквівалентно 82 412,58 грн.

У вирішенні питання про розподіл судових витрат суд прийшов до таких висновків.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526,543,553,554,611, 1048 ЦК України, ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку», та керуючись ст. ст. 10, 11, 60,88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) - 1 401 737 (один мільйон чотириста одну тисячу сімсот тридцять сім) грн. 58 коп., з яких:

-1 319 325,00 грн.- заборгованість за договором позики;

-82 412,58 грн. - 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 6890,00 грн. та витрати за опублікування оголошення в газеті в розмірі 420,00 гривень, всього 7310 (сім тисяч триста десять) гривень 00 коп.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Марківським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Е.Дідоренко