АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/70/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаряхОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя.

В обргунтування позовних вимог вказувала, що з 22 листопада 1997 року по 24 березня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу нею та відповідачем за спільні кошти було набуто майно: житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Гагаріна, 56 в с. Вергуни Черкаського району Черкаської області; земельну ділянку площею 0.1251 га, розташовану за тією ж адресою, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; вантажний самоскид ГАЗ-САЗ 3507-01, держномер СА 2605 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 6024 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1061 ВР; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-381GА, держномер СА 2376 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1068 ВМ; автомобіль пасажирський - В легковий, RENAULT TRAFIC, держномер СА 7505 ВН; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1322 ВІ; напівпричіп-рефрижератор - Е SCHMITS SCO 24, держномер СА 6699 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 5532 ВН; напівпричіп-рефрижератор - Е FRUEHAUF TX 34VC, держномер СА 6680 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 3834 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 1149 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 7087 ВІ; легковий універсал Volkswagen Touareg, держномер СА 8889 АА.

В даний час між нею та відповідачем виник спір щодо поділу даного спільного майна, оскільки добровільно розділити його вони не можуть.

Позивач просила розділити майно, що є їх з відповідачем спільною сумісною власністю, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку з прибудовами та господарськими спорудами і ? частину земельної ділянки, розташованих по вул. Гагаріна, 56 с. Вергуни Черкаського району; залишивши у власності відповідача ? частину вказаного житлового будинку та ? частину земельної ділянки площею 0,1251 га, а також залишити у власності відповідача всі придбані ними транспортні засоби, стягнувши на її користь грошову компенсацію за половину їх вартості у сумі 1200000 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на ? частину житлового будинку з прибудовами та господарськими спорудами, розташованого по вул. Гагаріна, 56 в с. Вергуни Черкаського району та на ? частину земельної ділянки площею 0,1251 га, яка знаходиться за тією ж адресою.

Відповідно за ОСОБА_7 визнано право власності на ? частину вказаного житлового будинку та на ? частину вказаної земельної ділянки.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на транспортні засоби: вантажний самоскид ГАЗ-САЗ 3507-01, держномер СА 2605 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 6024 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1061 ВР; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-381GА, держномер СА 2376 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1068 ВМ; автомобіль пасажирський - В легковий, RENAULT TRAFIC, держномер СА 7505 ВН; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1322 ВІ; напівпричіп-рефрижератор - Е SCHMITS SCO 24, держномер СА 6699 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 5532 ВН; напівпричіп-рефрижератор - Е FRUEHAUF TX 34VC, держномер СА 6680 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 3834 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 1149 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 7087 ВІ; легковий універсал Volkswagen Touareg, держномер СА 8889 АА.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 грошову компенсацію за половину вартості вказаних транспортних засобів у сумі 1200000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_8 та її представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, суд виходив з визнання відповідачем позову.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що з 22 листопада 1997 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Черкаського районного суду від 24 березня 2015 року.

Згідно свідоцтва про право власності від 4 серпня 2010 року, виданого Вергунівською сільською радою Черкаського району, за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами, розташований по вул. Гагаріна, 56 с. Вергуни Черкаського району, а згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 527283, виданого Вергунівською сільською радою Черкаського району 8 червня 2010 року право власності на земельну ділянку площею 0,1251 га, розташовану по вул. Гагаріна, 56 с. Вергуни, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В період 2012-2014 рр. вказані в позовній заяві транспортні засоби були зареєстровані за ОСОБА_8 Черкаським МРЕВ ДАІ.

Сторони не заперечують, що зазначені житловий будинок та транспортні засоби набуті ними в період шлюбу за спільні кошти.

Стосовно земельної ділянки, розташованої по вул. Гагаріна, 56 с. Вергуни, відповідач ОСОБА_7 заявив, що вона набута ним внаслідок приватизації і є його особистою приватною власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи питання про розподіл житлового будинку та земельної ділянки, суд виходив з того, що вони є обєктами права спільної сумісної власності подружжя і не вбачаючи підстав для зміни розміру часток майна сторін відповідно до чч.2,3 ст.70 СК України, визнав за позивачкою та відповідачем право власності відповідно на 1/2 частину цього майна за кожним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апелянта про те, що спірна земельна ділянка є його особистою приватною власністю і не підлягає розподілу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ним не надано суду доказів, що ця земельна ділянка набута ним саме внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала в його користуванні.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До соби, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Перехід права власності, права користування на земельну ділянку до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, які розміщені на цій земельній ділянці, передбачено і ст.377 ЦК України.

Оскільки в результаті розподілу спірного житлового будинку ОСОБА_8 набула права власності на ? його частину, то до неї переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована ця частина житлового будинку та господарських споруд.

В той же час, вирішуючи питання про розподіл спірних транспортних засобів, суд не звернув увагу на положення чч.1,4,5 ст. 71 СК України та розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до яких майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливо лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки спірні транспортні засоби на момент розподілу були наявні в натурі, а відповідач ОСОБА_7 не погоджувався на сплату позивачці грошової компенсації за ці транспортні засоби і не вносив відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, то вимога про стягнення цієї грошової компенсації не могла бути задоволена судом.

Крім цього, заслуговують на увагу доводи відповідача про розподіл вказаних транспортних засобів сторонами після розірвання шлюбу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірні транспортні засоби в період перебування сторін у шлюбі були зареєстровані за позивачкою ОСОБА_8

24 лютого 2015 року ОСОБА_8 звернулася до Черкаського територіального сервісного центру з заявою про накладення арешту на спірні транспортні засоби, мотивуючи заяву тим, що в судовому порядку вирішується питання про їх розподіл.

11 квітня 2015 року ОСОБА_8 подала до Черкаського територіального сервісного центру заяву про зняття арешту з цих транспортних засобів, а 14 квітня 2015 року частина вказаних транспортних засобів на підставі довідок-рахунків від 9 квітня 2015 року, виданих філією ТОВ «Автолюкс-Костопіль у м. Луцьку, була перереєстрована на ОСОБА_7, а реєстрація іншої частини, зокрема автомобіля НОМЕР_1, залишена за нею.

Вказані обставини свідчать про добровільний розподіл спірних транспортних засобів між сторонами, що є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Доводи ОСОБА_8 про те, що перереєстрація спірних транспортних засобів була здійснена без її згоди та відома, є неогбгрунтованими, оскільки відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, з чого вбачається, що перереєстрація спірних транспортних засобів не могла бути здійснена без її згоди.

Доказів на підтвердження того, що перереєстрація цих транспортних засобів була здійснена з порушенням вказаного Порядку, ОСОБА_8 суду не надала.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про розподіл спірних транспортних засобів з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст.71 СК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя змінити.

Скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_7 права власності на транспортні засоби: вантажний самоскид ГАЗ-САЗ 3507-01, держномер СА 2605 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 6024 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1061 ВР; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-381GА, держномер СА 2376 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1068 ВМ; автомобіль пасажирський - В легковий, RENAULT TRAFIC, держномер СА 7505 ВН; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1322 ВІ; напівпричіп-рефрижератор - Е SCHMITS SCO 24, держномер СА 6699 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 5532 ВН; напівпричіп-рефрижератор - Е FRUEHAUF TX 34VC, держномер СА 6680 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 3834 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 1149 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 7087 ВІ; легковий універсал Volkswagen Touareg, держномер СА 8889 АА та стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 грошової компенсації за половину вартості вказаних транспортних засобів.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про визнання за ОСОБА_7 права власності на транспортні засоби: вантажний самоскид ГАЗ-САЗ 3507-01, держномер СА 2605 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 6024 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1061 ВР; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-381GА, держномер СА 2376 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1068 ВМ; автомобіль пасажирський - В легковий, RENAULT TRAFIC, держномер СА 7505 ВН; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 1322 ВІ; напівпричіп-рефрижератор - Е SCHMITS SCO 24, держномер СА 6699 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 5532 ВН; напівпричіп-рефрижератор - Е FRUEHAUF TX 34VC, держномер СА 6680 ХР; сідловий тягач - Е DAF XF 95.480, держномер СА 3834 ВК; напівпричіп-рефрижератор - Е СНЕRTAU CD-385GА, держномер СА 1149 ХТ; сідловий тягач - Е DAF XF 95.430, держномер СА 7087 ВІ; легковий універсал Volkswagen Touareg, держномер СА 8889 АА та стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 грошової компенсації за половину вартості вказаних транспортних засобів відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 6296 грн. 80 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :