Справа № 569/8836/15-ц
У Х В А Л А

08 квітня 2016 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бучко Т.М.

розглянувши в місті Рівне заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права особи на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права особи на частку у спільному майні.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка на даний час належить ОСОБА_3, або заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії стосовно відчуження зазначеної частини квартири.

В обґрунтування заяви покликається на те, що спірна квартира неодноразово відчужувалася первісним відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 шляхом укладення договорів дарування, а тому відповідач може знову відчужити дану квартиру, що призведе до затягування розгляду справи та унеможливлення виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

У поданій представником позивача заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування, яким чином дії відповідача можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому та не надано доказів про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права особи на частку у спільному майні,

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :