Провадження № 2/369/743/16
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М.

при секретарі Завойській В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та сум при звільненні, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», посилаючись на те, що 01 серпня 2002 року він був прийнятий на посаду провідного інженера з метрології відділу метрології, засобів автоматизації та екології Філії «Управління Укравтогаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» за строковим трудовим договором.

З 19 грудня 2003 року ОСОБА_1 був переведений на постійну роботу провідним інженером з метрології Філії «Управління Укравтогаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України». Наказом № 140к директора Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» від 13 серпня 2012 року позивач був переведений на посаду головного метролога служби головного інженера. За час роботи він добросовісно ставився до виконання своїх обов'язків, ніколи не мав нарікань на свою роботу, отримував премії, був двічі нагороджений Грамотою за сумлінну працю, високу професійну майстерність та трудові здобутки.

25 серпня 2015 року позивачу надано для ознайомлення повідомлення №14 виконуючого обов'язки директора ДП «Укравтогаз» про те, що з 27 жовтня 2015 року його може бути звільнено у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці. 12 жовтня 2015 року позивача ознайомили з Повідомленням № 26, в якому йшлося про можливість його переведення на інші посади підприємства, які в порівнянні з посадою головного метролога ДП «Укравтогаз» були нижчі як за кваліфікацією так і за окладом, а також вимагали зміни постійного місця проживання та розлучення із родиною. У зв'язку з цим позивач не звертався до директора ДП «Укравтогаз» з заявою про переведення на роботу в іншу місцевість.

27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було вручено Наказ № 111 виконуючого обов'язки директора підприємства Тищика С.М., яким його звільнено з посади головного метролога Служби головного інженера ДП «Укравтогаз» у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважає, що його звільнено з займаної посади незаконно, всупереч нормам Кодексу законів про працю України, оскільки йому не були запропоновані для працевлаштування всі посади, які були вакантними на час звільнення. Також при звільненні позивача не було враховано його переважне право на залишення на роботі, не надано належної оцінки його перевагам в рівні кваліфікації, продуктивності праці та тривалості стажу роботи в порівнянні з іншим працівником підприємства Бугаром О.В., який був переведений на посаду заступника головного інженера служби головного інженера 20.08.2015 року, та в порівнянні з іншими працівниками підприємства. При цьому згода профкому первинної профспілкової організації ДП «Укравтогаз» на звільнення ОСОБА_1 була надана лише за умови, що він не має переважного права на залишення на роботі відповідно до чинного законодавства.

Крім того, в своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що при нарахуванні йому заробітної плати за останні два місяці роботи та при обчисленні середньої заробітку до нього не був застосований коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314, встановлений наказом виконуючого обов'язки директора ДП «Укравтогаз» № 196 від 17.09.2015 року для всіх працівників підприємства.

З урахуванням уточнень та збільшень позовних вимог ОСОБА_1 остаточно просив суд поновити його на посаді головного метролога служби головного інженера Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (та за час затримки виплати всіх сум при звільненні) з 28.10.2015 року по 07.10.2016 року в сумі 194709,41 грн., стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600,12 грн. та допустити негайне виконання судового рішення.

Вважаючи, що незаконне звільнення з підприємства та невиплата всіх належних сум при звільненні завдало позивачу моральних страждань, він просив також стягнути з Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на його користь 5000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивача було звільнено з займаної посади у відповідності до вимог чинного законодавства. Зокрема в своєму запереченні на позов представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 був звільнений з посади головного метролога у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, за два місяці був попереджений про наступне звільнення та йому була запропонована на підприємстві інша робота. Вирішення питання щодо того, хто з працівників має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці належить до виключної компетенції роботодавця. Підвищені тарифні ставки, що почали діяти з 01.09.2015 року для всіх працівників підприємства, не враховані при обчисленні заробітної плати ОСОБА_1, оскільки позивач був попереджений про скорочення його посади 25.08.2015 року, тому на момент підвищення тарифних ставок він вже не був штатним працівником.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до запису в трудовій книжці ОСОБА_1 від 01 серпня 2002 року позивач був прийнятий на посаду провідного інженера з метрології відділу метрології, засобів автоматизації та екології Філії «Управління Укравтогаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» за строковим трудовим договором, а з 19 грудня 2003 року - переведений на постійну роботу.

Позивач працював на вказаному підприємстві на посаді провідного інженера з метрології відділу метрології, засобів автоматизації та екології з 19.12.2003 року по 08.11.2005 року; на посаді начальника відділу метрології, засобів автоматизації та екології з 08.11.2005 по 01.04.2009 року, на посаді начальника відділу газовимирювань і метрології з 01.03.2009 року по 26.10.2009 рік, на посаді начальника відділу газовимирювань, метрології і автоматизації з 26.10.2009 року по 01.06.2010 рік.

01.06.2010 року у зв'язку з реорганізацією Філії «Управління Укравтогаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_1 був звільнений для переведення на роботу в ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України».

02.06.2010 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного метролога - начальника відділу газовимірювань, метрології та автоматизації Управління з питань експлуатації та ремонту АГНКС за переведенням з філії Філії «Управління Укравтогаз» ДК «Укртрансгаз».

Наказом № 140к директора Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» від 13 серпня 2012 року позивач був переведений на посаду головного метролога служби головного інженера.

На підставі наказу ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» №157 від 20.08.2015 року «Про затвердження штатного розпису» на підприємстві відбулася зміна в організації виробництва і праці. Згідно Штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 20.08.2015 року посада головного метролога Служби головного інженера не передбачалась.

Наказом № 111 від 27.10.2015 року виконуючого обов'язки директора Тищика С.М. ОСОБА_1 з 27.10.2015 року звільнено з посади головного метролога Служби головного інженера ДП «Укравтогаз» у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, безперервний стаж роботи ОСОБА_1 в НАК «Нафтогаз Україна» становить 13 років. На момент звільнення посадовий оклад ОСОБА_1 становив 10470 грн., що підтверджується Розрахунковими листами за вересень та жовтень 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 1-ю ст.492 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Судом встановлено, що 25.08.2015 року, тобто за два місяці до звільнення, позивачу було надано для ознайомлення повідомлення №14 виконуючого обов'язки директора ДП "Укравтогаз" про те, що з 27 жовтня 2015 року його буде звільнено з займаної посади.

Відповідно до ч.3 ст.492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

12.10.2015 року позивачу було надано Повідомленням № 26, в якому зазначалось про те, що з метою продовження трудових відносин йому пропонуються для переведення наступні посади в територіальних підрозділах ДП «Укравтогаз»: провідний інженер Служби обліку та реалізації газу РВУ «Київавтогаз» з окладом 6680 грн.; наповнювач балонів 4 розряду (0,5 штатної одиниці) АГНКС м.Біла Церква РВУ «Київавтогаз» з окладом 1565 грн.; начальника Служби метрології КВП та АРВУ «Донецькавтогаз» з окладом 7660 грн..

При цьому позивачу не було запропоновано для переведення жодної посади в ДП «Укравтогаз», в якому він безпосередньо працював, а лише посади в територіальних підрозділах підприємства, дві з яких були пов'язані з необхідністю переїзду в іншу місцевість.

Відповідно до висновків Верховного Суду України щодо застосування норми права, висловлені в Постановах від 01.04.2015 року (справа № 6-40цс15), від 23.03.2016 року (справа № 6-2487цс15), від 10.03.2015 року (справа № 21-52а15) за результатами перегляду судових рішень з підстав, передбачених ст.355 ЦПК України, обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, тому за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з дня повідомлення позивача ОСОБА_1 про наступне скорочення і до дня його звільнення з підприємства в ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» йшов активний набір та переведення працівників на вакантні посади, які утворилися відповідно до нового Штатного розпису від 20.08.2015 року.

Так, наказом від 20.08.2015 року № 48к на посаду заступника головного інженера служби головного інженера призначений Бугар О.В.; наказом від 27.08.2015 року № 62к начальником відділу реалізації газу - заступником начальника управління призначений Єпіченко Г.В.; наказом від 31.08.2015 року № 67к начальник відділу закупівлі газу призначений Пилипенко А.М.; наказом від 31.08.2015 року № 72к провідним інженером відділу реалізації газу призначена Юдіна О.В.; наказом від 07.09.2015р. № 73к заступником начальника відділу реалізації газу призначений Карягін П.О., наказом від 28.09.2015р. № 89к провідним інженером відділу реалізації газу призначена Федорова В.В.

Позивачу ОСОБА_1 при звільненні на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України не були запропоновані роботодавцем вказані вакантні посади, які він міг зайняти відповідно до своєї освіти, кваліфікації, досвіду та характеру роботи, виконуваної на попередніх посадах, чим порушено вимоги ч.3 ст.492 КЗпП України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має дві вищі освіти за спеціальностями, які відповідали наявним на час його звільнення вакантним посадам, періодично проходив навчання по підвищенню кваліфікації, за час перебування на посаді головного метролога служби головного інженера він неодноразово призначався виконуючим обов'язки головного інженера ДП «Укравтогаз», залучався до участі в комісіях з перевірки стану охорони праці, стану підготовки об'єктів ДП «Укравтогаз» до роботи в осінньо-зимовий період, перевірки компресорних модулів, з перевірки знань працівників підприємства. Крім того, безперервний стаж роботи ОСОБА_1 в НАК «Нафтогаз України» становить 13 років, він є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей..

Відповідно до ч. 1, 2 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Позивач ОСОБА_1 є працівником високої кваліфікації, має значний безперервний стаж та досвід роботи на підприємстві, є сімейним, а тому має переважне право на залишення на роботі. В той же час, відповідачем ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» не надано суду доказів того, що працівники, які на час звільнення ОСОБА_1 призначалися на посади, мали над ним перевагу в рівні кваліфікації, продуктивності праці чи стажу роботи.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Протоколом № 18 засідання профкому первинної профспілкової організації ДП «Укравтогаз» від 15.10.2015 року профком дав згоду на звільнення начальника головного метролога ДП «Укравтогаз» ОСОБА_1 згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у разі, якщо він не має переважного права на залишення на роботі відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.43 КЗпП України в редакції, яка була чинна на час звільнення позивача з займаної посади, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивача ОСОБА_1 звільнено з посади головного метролога Служби головного інженера ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» незаконно, з порушенням встановленого ст.ст.40, 492, 42, 43 КЗпП України порядку.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В службовій записці Управління юридичного забезпечення та майнових прав ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» від 16.06.2016 року № 611 зазначається, що на виконання ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VІІІ, пункту 4.16 Колективного договору ДП «Укравтогаз» були затверджені штатні розписи в частині зміни тарифних ставок (посадових окладів), які введені в дію з 01.09.2015 року. Наказом виконуючого обов'язки директора ДП «Укравтогаз» № 196 від 17.09.2015 року працівникам ДП «Укравтогаз» з 01.09.2015 року встановлено коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314.

З розрахункових листків за вересень та жовтень 2015 року працівника ОСОБА_1 вбачається, що коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314 не був застосований при нарахуванні заробітної плати та вихідної допомоги.

Суд оцінює критично пояснення представника відповідача про те, що з моменту повідомлення 25.08.2015 року ОСОБА_1 про його наступне звільнення із займаної посади він став позаштатним працівником і не має права на врахування при обчисленні заробітної плати коефіцієнту для коригування виплат у розмірі 1,1314, встановленого з 01.09.2015 року. Такі твердження не ґрунтуються на нормах закону, оскільки відповідно до змісту ст.ст.40, 492 КЗпП України трудовий договір вважається розірваним з дня звільнення працівника, а не з дня його попередження про наступне звільнення.

З урахуванням коефіцієнту для коригування виплат у розмірі 1,1314, який мав бути застосований для обчислення заробітної плати та інших виплат ОСОБА_1 з 01.09.2015 року, заборгованість ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» перед позивачем по недорахуванню заробітної плати за вересень та жовтень 2015 року, компенсації невикористаної відпустки та вихідної допомоги становить 9600,12грн.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору

В заявлених позовних вимогах позивач просив стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2015 року по 07.10.2015 року в сумі 194709,41 грн..

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. У відповідності п.2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно абз.3 п.3 вказаного Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до розрахункових листків за серпень та вересень 2015 року у серпні ОСОБА_1 було нараховано17931,99 грн., а у вересні 2015 року - 14643,12 грн. При цьому при нарахуванні у вересні 2015 року не враховано коефіцієнт 1,1314, на який був збільшений оклад ОСОБА_1 згідно наказу в.о. директора ДП «Укравтогаз» № 196 від 17.09.2015 року. Таким чином сума, що підлягала нарахуванню ОСОБА_1 у вересні 2015 року становить16428,74 грн. (оклад 11845 грн., надбавка за стаж роботи: 2369 грн., премія до свята: 1047 грн., індексація: 1167,74 грн.). Загальний сукупний дохід позивача в розрахунковому періоді дорівнює 34360,73 грн.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 818,11 грн..

В розрахунковому періоді було 238 робочих днів. Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на його користь з ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», становить 238 днів х 818,11грн. = 194709,41грн..

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням з роботи та невиплатою всіх сум при звільненні, суд стягує з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок компенсації спричинених йому моральних страждань, оскільки такий розмір відшкодування суд вважає співмірним із розміром завданої шкоди.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд задовольняє позов частково.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.40, 42, 43, ст.492, 116, 117, 235 КЗпП України, ст.16, 23,1167 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного метролога служби головного інженера Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Стягнути з Дочірного підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 194 709 грн. 41 коп., заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600 грн. 12 коп., а також 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 3 017 грн. 49 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.