АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4729/16 Справа № 204/7689/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Петешенкової М.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко І.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми заподіяних збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом ОСОБА_3 про стягнення суми заподіяних збитків(а.с.1-2).

Позивач зазначав, що 15.05.2015 року у м.Дніпропетровську по вул.Пісаржевського в районі будинку 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Опель Вектра» д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, 2006 року випуску, що належить ОСОБА_2.

22.05.2015 року, за участю ОСОБА_2 - власника пошкодженого автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, та ОСОБА_3 - учасника ДТП, судовим експертом ОСОБА_5 проведено огляд автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5 №2005/15/15 від 28.05.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, склала 42 782,23 грн.

Постановою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2015 року винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля «Опель Вектра» д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3

В добровільному порядку ОСОБА_3 відшкодував суму у розмірі 1 000 грн., не відшкодованою залишилась сума у розмірі 41 782,23 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заподіяний матеріальний збиток у розмірі 41 782,23 грн. та судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2016 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3, до участі у справі залучено у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»(а.с.63).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування збитків суму у розмірі 41782,23 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243,60 грн. з кожного(а.с.71-74).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути завдані збитки з ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.78-81).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

По справі встановлено, що 15.05.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «Опель Вектра» д/н НОМЕР_2, внаслідок чого пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2(а.с.5).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.05.2015 року, пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, 2006 року випуску, що підтверджується довідкою сектору оформлення матеріалів відділу ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області(а.с.6).

Постановою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2015 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.05.2015 року, визнано водія автомобіля «Опель Вектра» д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3, на останнього накладено адміністратиіне стягнення: штраф на користь держави в розмірі 425 грн.(а.с.7).

22.05.2015 року, за участю власника пошкодженого автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, ОСОБА_2 та учасника ДТП ОСОБА_3, проведено огляд автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, про що складено протокол від 22.05.2015 року, в якому наведено перелік пошкоджень(а.с.14-16).

Згідно висновку №2005/15/15 експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю транспортних засобів, від 28.05.2015 року, складеного судовим експертом ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 42 782,23 грн.(а.с.8-13).

Факт відшкодування ОСОБА_3 суми 1000 грн. власнику пошкодженого автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1, сторонами не заперечується.

Вирішуючи заявлений спір, суд прийшов до висновку про стягнення суми грошового відшкодування з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», з яким ОСОБА_3 уклав Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ/4456507, та яке залучено до участі у справі у якості співвідповідача.

Разом з тим, такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

За змістом ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї - ч.2 ст.14 ЦК України.

Як видно із справи, ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення суми заподіяних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.05.2015 року, саме з ОСОБА_3(а.с.1-2).

Клопотання про заміну первісного відповідача чи залучення до участі у справі ПрАТ «Страхова компанія «Україна», як співвідповідача, ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України, не заявляв та наполягав на стягненні завданих збитків саме з ОСОБА_3, як винної особи.

В п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.ст.1166, 1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник як особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

При цьому правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, що визначено положеннями ст.999 ЦК України та положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого(кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника(особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

З огляду на викладене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, яка в силу положень ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене та обраний позивачем спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про стягнення збитків з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3, як винної особи, на користь ОСОБА_2 41 782,23 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ст.88 ЦПК Ураїни з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 487,20 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заподіяних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 41 782,23 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 487,20 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -