У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними і зобов'язання до розблокування картки та рахунку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у 2013 році він відкрив у філії публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») у м. Зоринську Луганської області картку для виплат № НОМЕР_2. У 2014 році почав зараховувати власні кошти на картку за допомогою терміналу.

У березні 2014 року на вказаний рахунок надійшли кошти в розмірі 1 500 грн. Вважає, що зазначені кошти зараховані за продані ним у лютому 2014 року продукти харчування. Надалі позивач мав намір зняти кошти, проте доступ до коштів був заблокований. Зателефонувавши на гарячу лінію банку, позивачу пояснили, що кошти заблокувала служба безпеки, яка проводить службове розслідування, оскільки на зазначену картку незнайома позивачу людина зарахувала гроші безпідставно, не навівши при цьому доказів.

1 квітня 2015 року позивач звернувся до Сєвєродонецької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», де йому запропонували написати заяву у міліцію щодо вчинених шахрайських дій.

3 квітня 2015 року позивач звернувся із заявою до голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» про розблокування картки та особистого рахунку № НОМЕР_1, проте роз'яснення з приводу причини заблокування рахунку і можливості отримати кошти не отримав.

6 серпня 2015 року позивач отримав довідку про стан рахунку, на якому міститься 3 556 грн 99 коп. особистих коштів, проте через блокування картки зняти ці кошти не може.

Позивач вважає дії відповідача по заблокуванню картки неправомірними та такими, що порушують його права як споживача.

Тому з огляду на викладені обставини просив позов задовольнити, визнати дії неправомірними і зобов'язати розблокувати картку та рахунки.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 13 січня 2016 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати картку № НОМЕР_2 та особистий рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4 У задоволенні позовних вимог про визнання дій незаконними відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову.

Судами установлено, що на підставі анкети-заяви від 9 вересня 2013 року позивач уклав з відповідачем договір про відкриття карткового рахунку і отримав картку для виплат № НОМЕР_2.

6 березня 2014 року позивач внесений до списку клієнтів з обмеженням в банківському обслуговуванні як шахрай в електронних операціях. 24 березня 2014 року вказана картка у зв'язку з проведенням службового розслідування заблокована із залишком коштів в розмірі 3 497 грн 29 коп.

В обґрунтування блокування картки позивача банк посилався на п.п. 1.1.3.2.1 і 1.1.3.2.2 Умов та правил падання банківських послуг, до яких приєднався позивач. ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що має право блокувати картку у випадку порушення Клієнтом умов використання платіжної карти, що не припиняє зобов'язань Клієнта і Банка, що виникли до чи під час зупинення чи припинення вказаного права; здійснення операцій, що суперечать інтересам Клієнта чи Банка з використанням карт або нанесеної на них інформації.

Проте у матеріалах справи відсутні відомості та відповідачем не надано суду доказів наявності кримінального провадження стосовно шахрайських дій позивача чи невстановлених осіб, пов'язаних із зазначеними переказами, не надано доказів того, що під час кримінального провадження здійснювалися якісь обмежувальні заходи стосовно картки/рахунку позивача чи грошових коштів на ньому в порядку кримінально-процесуального судочинства, тому блокування картки і рахунку позивача відбулося з порушенням умов договору відкриття карткового рахунку.

Також внаслідок блокування картки позивач не в змозі розпорядитися тривалий проміжок часу грошовими коштами, які належать саме йому, а відповідачем не надано суду доказів того, що позивачу був наданий доступ до частини грошових коштів на картці поза межами спірної суми чи відповідач намагався якимось іншим чином усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на належні йому грошові кошти.

Таким чином, правильним є висновок судів про зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати картку № НОМЕР_2 та особистий рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Л.М.Мазур

Т.О.Писана