справа №619/2613/16-ц
провадження №2/619/1474/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Кононихіної Н.Ю.
за участю секретаря судового засідання Мєщан І.О.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі
цивільну справу за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 «про витребування земельної ділянки»,
В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.10.2009 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі: та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням LI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність вказаному громадянину земельну ділянку для будівництва, та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд площею 0,1500 га в АДРЕСА_1.

У подальшому на підставі рішення LI сесії V скликання Черкасько- Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.09 року виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 15.01.2010 на ім'я ОСОБА_1, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області за №63.

Однак, рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009, на підставі якого виготовлено вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень Черкасько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківські області ОСОБА_2

З метою захисту інтересів держави прокуратурою району 21.03.2016 до Дергачівського районного суду подано позовну заяву в інтересах держави до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Тому Позивач просить суд зобов'язати Відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області.

У судовому засіданні представник Позивача керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Сірик В.В. - підтримала заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, сповіщений про дату та час розгляду справи, не з'явився до судового засідання без поважних причин, заяву про причини неявку чи відкладення розгляду справи не надав, тому суд розглядає справу за відсутності Відповідача, на тих доказах, які надані для розгляду у судове засіданні, у заочному порядку.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Органами прокуратури 04.07.2014 за результатами вивчення листа УСБУ в Харківській області №70/8-6272 від 24.06.2014 внесені відомості до ЄРДР №000022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.10.2009 громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі: та складання документів , що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням LI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність вказаному громадянину земельну ділянку для будівництва, та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд площею 0,1500 га в АДРЕСА_1.

У подальшому на підставі рішення LI сесії V скликання Черкасько- Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.09 року виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 15.01.2010 на ім'я ОСОБА_1, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області за №63.

Однак, рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009, на підставі якого виготовлено вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень Черкасько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківські області ОСОБА_2

З метою захисту інтересів держави прокуратурою району 21.03.2016 до Дергачівського районного суду подано позовну заяву в інтересах держави до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10.05.2016 у справі №619/1065/16-ц, яке 23.05.2016 набрало законної сили, позов керівника прокуратури задоволено та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0, 1500 га НОМЕР_3 від 15.01.2010, виданий на ім'я ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №12107 від 17.11.14 року ринкова вартість спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 142 678 грн.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами та доповненнями) державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Вказана правова позиція доведена пунктом 2 листа заступника Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» від 27.09.2012 №10-1391/0/4-12 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності (у разі його існування на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування), та сам по собі не може бути підставою виникнення права власності.

Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України також визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскарженим державним актом на право власності на земельну ділянку, на підставі якого за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку, порушено інтереси держави у вигляді раціонального та ефективного використання земельних ресурсів, які є власністю народу України відповідно до положень ст. 14 Конституції України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність його набуття не встановлена судом.

За змістом ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч.З п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.І ст. 388 ЦК України.

У силу ч.І ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, як законного власника, не з її волі, оскільки Дергачівською районною державною адміністрацією, яка на той час здійснювала повноваження власника, відповідне розпорядження про передачу земельної ділянки не приймалося.

Необхідність витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння із застосуванням положень статей 387, 388 ЦК України з'являється у випадку встановлення судом, що земельна ділянка у встановленому законом порядку не надавалася, рішення сільської ради, зазначене в державному акті на право власності - не приймалося, порушено вимоги п.12 Перехідних положень розділу X Земельного кодексу України, оскільки землі знаходяться за межами населеного пункту, тому сільською радою не могли надаватися, у зв'язку з чим незаконно вибули з державної власності, що визначено правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова від 26.09.2011 №6-34 цс-11).

Вказана правова позиція доведена пунктом 3 листа заступника Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» від 27.09.2012 №10-1391/0/4-12 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність його набуття не встановлена судом.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула без відповідної правової підстави з власності держави, остання повинна бути повернута за вимогою власника.

Обраний спосіб захисту в даному випадку спрямований на поновлення порушених прав, оскільки при визнанні відсутності у відповідача права на спірну земельну ділянку, підлягає поновленню порушене право власності держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, шляхом витребування земельної ділянки із незаконного чужого володіння.

Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч.І ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на те, що органам прокуратури та Головному управлінню Держгеокадастру в Харківській області про зазначені порушення вимог чинного законодавства стало відомо у 2014 році, коли дані про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР, зокрема, після встановлення факту того, що рішення, на підставі якого видано державний акт про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області не приймалося, тому строки позовної давності не пропущено.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 у справі №-18гс13 за заявою Фонду державного майна України про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 25.07.2012 у справі №6/17-4949-2011 за позовом прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах Фонду державного майна України та ВАТ «Холдінгова компанія «Краян» до ТОВ «Юг-Сервіс-06» та ПП «Ліардон» про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на органи прокуратури України покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України.

Статтею 14 Конституції України та ст. 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю набувається на підставі Конституції України, Земельного кодексу України.

Стаття 321 ЦК України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Наявність державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, виданого всупереч встановленому законом порядку, а також подальше відчуження вказаної земельної ділянки порушує інтереси держави, як власника, 7 щодо реалізації передбаченого ч.І ст. 319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади і є підставою для втручання органів прокуратури.

З положень ст.ст. 13, 14. 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 11, 14, 167. 169, 374 ЦК України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної власності діють як органи, через які держава реалізує повноваження власника земельних ділянок.

У силу ч.4 ст. 122 ЗК України та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 року №21, органом, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема, здійснює функції щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території Харківської області, на даний час є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно з вимогами ч.З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Дергачівською місцевою прокуратурою встановлено, що не дивлячись на покладені на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області функції та повноваження, заходи представницького характеру з метою повернення зазначених земель у державну власність до теперішнього часу не вжито.

До того ж, враховуючи, що держава реалізує повноваження власника земельних ділянок саме через зазначений орган виконавчої влади, порушення у вказаній сфері і є порушенням інтересів держави.

Наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

За змістом пункту 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, відповідно до якої органи прокуратури не мають пільги на сплату судового збору при здійсненні представницьких повноважень.

Статтею 88 Цивільного процесуального України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами згідно якого стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Платником судового збору, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до платіжного доручення №758 від 22.04.2016 судовий збір за подання даного позову сплачено прокуратурою Харківської області.

Тож, у розумінні ст. 2 Закону України «Про судовий збір» саме прокуратура Харківської області є платником судового збору, на користь якого мають бути повернуті судові витрати у разі задоволення позовних вимог.

Тому суд задовольняє позов та стягує судові витрати з відповідача по справі на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст5,10,60,212-215,225 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області.

Судовий збір стягнути з відповідача ОСОБА_1 за реквізитами: прокуратура Харківської області, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна