Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 9 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Широкової Л.В., Борисюка Р.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради, пор витребування майна із чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Житомирська міська рада звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням виконкому Житомирської міської ради від 27.05.1993 року №296 було виділено квартири №№143,144,145,146 по вул.Черняховського, 100-г (нині вул.Старочуднівська, 12/77) у м.Житомирі для організації дитячого будинку сімейного типу, батьками-вихователями якого були ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_5 Рішенням виконкому Житомирської міської ради №296 від 13.04.2000 року та на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2000 року зазначений дитячий будинок ліквідовано. Проте всупереч даним рішенням та положенням ст.114-1 ЖК Української РСР, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не звільнили зайняті приміщення, а продовжили проживати у спірних квартирах. Виходячи із наведеного, Житомирська міська рада як власник вказаних квартир просила витребувати їх із чужого незаконного володіння відповідачів.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконкому Житомирської міської ради про надання відповідачам спірних квартир не приймалось, ордер на них не видавався, а тому правові підстави для проживання відповідачів у спірних квартирах, що перебувають у власності міської ради, відсутні. При вирішенні спору судом застосовані норми як цивільного так і житлового законодавства.

Погодитися із такими висновками суду неможливо, мотивуючи наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконкому Житомирської міської ради №212 від 13.07.1989 року створено дитячий будинок сімейного типу, батьками - вихователями якого були ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_5 Рішеннями виконкому Житомирської міської ради №327 від 11.07.1991р. та №256 від 27.05.1993 року для організації зазначеного дитячого будинку було виділено квартири №№ №№143,144,145,146 по вул.Черняховського, 100-г (нині вул.Старочуднівська, 12/77) у м.Житомирі, в які ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вселилися та зареєструвалися разом із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3Б.(а.с.11-15,16-18, 38-41 т.1).

Рішенням Богунського районного суд м. Житомира від 09 жовтня 2000 року дитячий будинок сімейного типу ліквідовано (а.с.22-25 т.1).

На підставі зазначеного рішення суду Житомирська міська рада 29.10.2000 року надіслала лист-попередження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про звільнення спірних квартир (а.с.45 т.1).

Відповідно до ст.114-1 ЖК України, у випадках ліквідації дитячого будинку сімейного типу батьки-вихователі повинні звільнити надане їм жиле приміщення (стаття 46-1), а в разі відмови підлягають виселенню з наданням їм іншого благоустроєного жилого приміщення.

Згідно із п.34 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1994 року №267 із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.1998 року №310, та чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі ліквідації дитячого будинку сімейного типу батьки-вихователі повинні звільнити надане їм жиле приміщення.

Виходячи із наведеного, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми житлового законодавства., тобто вимога власника майна охоплюється нормативним врегулюванням основного способу захисту права виселення відповідачів із вище названого житла.

Застосування норм ст.387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, є помилковим. Як вище зазначалось, відповідачі у встановленому законом порядку отримали у користування спірні квартири, а саме на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради №327 від 11.07.1991р. та №256 від 27.05.1993 року. Відтак, вимога власника майна за характерними ознаками, умовами та субєктним складом не підпадає під визначення зобовязання, повязаного із незаконним заволодінням відповідачами цим майном без відповідної правової підстави. Подальша зміна обставин /ліквідація дитячого будинку сімейного типу/ не свідчить про незаконне заволодіння відповідачами квартирами, а є підставою для їх виселення в порядку, передбаченому ст.114-1 ЖК України.

З огляду на наведене, рішення суду підлягає скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: