Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 331/4154/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Справа № 22-ц/778/4663/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Осоцького І.І.
Гончар М.С.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що відповідач є батьком їх сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час син проживає з нею, є студентом 3 курсу денної форми навчання Економіко-правничого коледжу ЗНУ, через що потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, має заборгованість з аліментів.

Посилаючись на зазначені обставині просила суд, стягнути з ОСОБА_7 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1399,00 грн. щомісячно з 15.06.2016 року до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) його батьком є відповідач по справі ОСОБА_7, а матір'ю позивач ОСОБА_5

На час розгляду справи судом ОСОБА_8 проживає з позивачкою, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 31.03.2016 року, зазначена обставина визнана відповідачем.

ОСОБА_8 відповідно до довідки від 14.09.2016 року № 01-21/1809 є студентом 4 курсу освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст денної форми навчання ЕПК ЗНУ спеціальності розробка програмного забезпечення держбюджетної основи, термін закінчення навчання 30.06.2017 року.

За положенням ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу.

Судом установлено, що Позивач ОСОБА_5 працездатна, офіційно не працює, син ОСОБА_8 навчається у коледжі на бюджетній основі, за період з січня 2016 року стипендію не отримував за результатами сесії (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_7 працює на Державному підприємстві Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва» на посаді комірника з 1 жовтня 2013 року, на посаді менеджера з 01.09.2014 року по теперішній час. Його середня заробітна за місяць плата виходячи за період квітень-липень 2016 року склала 1102,50 гривень, з них утримано податку 90,96 грн., при цьому з вказаної заробітної плати здійснюється відрахування аліментів та заборгованості по аліментах за попередні періоди за кожен вказаний місяць у сумі 505,77 грн. (довідка з місця роботи від 12 серпня 2016 року №126 на а.с.45).

Таким чином, відповідач отримує дохід за останні місяці, за які видано довідку у розмірі (1102,50 - 90,96 - 505,77 = 505,77) 505,77 грн. на місяць.

Дані про наявність інших доходів у позивача в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_7 відповідно до консультаційного висновку страждає на гіпертоничну хворобу 2 стадії, 2 ступеню, має захворювання щитовидної залози (а.с. 64-67).

Окрім цього, ОСОБА_7 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 39).

Фактично позивач не довела належними та допустимими доказами факту того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, тобто, що він має відповідний заробіток або інший дохід, який дозволив би йому утримувати себе, свого малолітнього та ще й повнолітнього сина.

Ураховуючи встановлені обставини й вимоги закону, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що відповідач на даний час не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, у зв'язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається, стипендію не отримує, фактично перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно забезпечувати дитину, батько добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча зобов'язаний приймати участь у покриттю витрат на навчання. Однак ці доводи не базуються на доказах, про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, а тому є неспроможними. Враховуючи також те, що повнолітній син сторін навчається за рахунок коштів державного бюджету, в зв'язку з чим безпосередніх витрат на оплату навчання позивач не несе.

Інші доводи апеляційної скарги, про злісне ухилення відповідача від сплати аліментів, про ненадання сину жодної допомоги, про хворобу дитини, про наявність у відповідача коштів на проїзд з м. Києва до м. Запоріжжя та коштів на оплату послуг представника, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилалась позивач в суді першої інстанції, як на підставу задоволення позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: