Справа № 463/6413/14-ц
Провадження № 2/463/80/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача Кушнерика Р.М.

представника відповідача Черги Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину нікчемним;

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання нікчемним договору на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи № НОМЕР_1 від 24.09.2013р., який укладено між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в процесі розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ст. ст. 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України відповідачем пред'явлено цивільний позов до банку про стягнення коштів за вказаним вище договором банківського вкладу. Вважає вказаний договір нікчемним, оскільки під час його укладення не було дотримано письмової форми. Так, підтвердженням дотримання письмової форми договору банківського вкладу є, серед іншого квитанція, яка повинна відповідати вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері банківської діяльності і в такій обов'язково повинні бути присутні відомості про найменування банку, дату здійснення операції, підпис працівника банку, відбиток печатки або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. У заяві на видачу готівки, що пред'явлена відповідачем такі обов'язкові реквізити відсутні, а саме невірно зазначено найменування банку, вказано неіснуючий дебетний рахунок відділення банку, номер рахунку платника відрізняється від номера рахунку, вказаного в договорі, сума вкладу повинна бути відображена в графі «дебет» а не «кредит», та відсутній відбиток печатки. Крім цього, по формі та змісту така заява не відповідає квитанціям, що затверджені відповідною Інструкцією, а сам договір не відповідає типовій формі договору про вклад, яка затверджена Постановою Правління АТ «Ощадбанк». Все вище перелічене свідчить про нікчемність укладеного договору. В дійсності, кошти до каси банку не надходили і тому, в судовому порядку просить визнати його нікчемним.

Відповідач ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Державний ощадний банк України», який у встановленому законом порядку уточнила та в кінцевому, просить розірвати укладений між сторонами договір банківського вкладу № НОМЕР_2 від 24.09.2013р. та стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» вклад в сумі 4560 грн. та 2579,85 грн. нарахованих процентів.

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що 24.09.2013р. між сторонами укладено згаданий вище договір банківського вкладу, за умовами якого банк прийняв від неї кошти в сумі 7560 грн. строком на шість місяців із встановленою процентною ставкою в розмірі 15,75 % річних. Такий договір відповідає вимогам чинного законодавства, має просту письмову форму й містить всі умови, необхідні для договору даного виду, а саме: розмір вкладу, розмір відсотків, порядок їх нарахування та строк дії договору. Підписаний такий договір повноважною особою банку відповідача - завідуючим відділенням ОСОБА_4 та після його підписання, останньою видано заяву на прихід готівки, яка містить всі необхідні реквізити. Листом від 31.03.2014р. відповідач відмовив у видачі банківського вкладу та нарахованих відсотків, у зв'язку з чим просить такий договір розірвати та стягнути вказані суми в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 13.01.2016р. Кушнерик Р.М. вимоги первісного позову підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Проти обґрунтованості зустрічного позову заперечив з підстав нікчемності укладеного між сторонами договору, про які згадується в первісному позові. Зустрічний позов просить залишити без задоволення.

Представник відповідача згідно договору про надання правової допомоги від 05.05.2015р. - адвокат Черга Н.І. в судовому засіданні проти обґрунтованості первісного позову заперечила скільки оспорюваний договір, а також заява відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні такого позову просить відмовити, задовольнивши зустрічний позов з викладених в ньому підстав.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. За погодженням з учасниками процесу суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову належить відмовити виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2013р. між позивачем, від імені якого діяла завідувач ТВБВ № 10013/0332 ОСОБА_4 та відповідачем укладено договір № НОМЕР_2 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи (а.с.14). Згідно з п. 1 цього договору, вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок № НОМЕР_2 на умовах договору кошти в сумі 7560 грн. строком на шість місяців із виплатою 15,75 % річних. На підтвердження факту внесення коштів відповідачу видано документ (а.с.15).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в

ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 цієї Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-118цс14 сформулював правову позиції від 29.10.2014р., згідно з якою роз'яснив, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

В той же час, документ, що виданий відповідачу на підтвердження внесення грошових коштів (а.с.15) вказаним вимогам не відповідає, а саме: номер рахунку на який внесено кошти (НОМЕР_3) відмінний від номера рахунку, зазначеного в договорі (НОМЕР_2), а також в такому документі відсутній підпис платника та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Крім цього, як вбачається з виписки з касового журналу (а.с.32-34), за вказаним вище договором банківського вкладу в цей день кошти до каси банку не надходили, що підтвердила представник відповідача в судовому засіданні.

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-352цс16 від 06.04.2016р. висловився про те, що з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином.

Вкладник має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів згідно умов укладеного договору та застосуванням наслідків, передбачених договором та законом, у разі порушення банком своїх зобов'язань за договором.

Разом з тим, як вбачається зі змісту цієї постанови, сторони у справі не оспорювали нікчемності договору банківського вкладу, а Верховний Суд України, не відступаючи від своїх правових висновків, лише додатково підкреслив, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Правовий аналіз постанов Верховного Суду України від 29.10.2014р. та від 06.04.2016р. показав, що виключно у випадку додержання письмової форми договору банківського вкладу для банку, після викрадення коштів його працівником, настає договірна відповідальність.

В протилежному випадку, якщо письмова форма договору банківського вкладу не є додержана, договірного зобов'язання для банку не виникає, адже механізм викрадення коштів в такій ситуації включає в себе стадію, на якій працівник банку, зловживаючи своїм службовим становищем, складає та використовує завідомо неправдиві документи, тобто діє від власного імені. Така стадія є кінцевою у злочинній схемі викрадення коштів, які не можуть вважатись такими, що поступили у власність банку, адже на шляху від вкладника до банку викрадаються працівником у спосіб підробки документів, а не у спосіб привласнення банківських коштів, які можуть стати власністю останнього виключно на підставі чинного договору.

У справі яка розглядається третя особа ОСОБА_4, укладаючи спірний договір діяла як завідувач ТВБВ № 10013/0332. Згідно протоколу її допиту, проведеного в межах кримінального провадження (а.с.11-13), депозитні договори та заяви на прихід готівки виготовлялись ОСОБА_5 вдома.

Характер такої шкоди і механізм її заподіяння свідчить про те, що вона є позадоговірною, і потерпілим в даному випадку є вкладник, якому ця шкода повинна відшкодовуватись за правилами ст. 1172 ЦК України, а не за правилами ст. 1066 ЦК України. Правова позиція Верховного Суду України від 06.04.2016р., висловлена в цивільній справі № 6-352цс16 в частині, що стосується договірної відповідальності банку, за наведених вище підстав на дані правовідносини не поширюється.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що письмова форма оспорюваного договору банківського вкладу під час його укладення дотримана не була, в результаті чого, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1059 ЦК України такий договір є нікчемним.

Тому, первісний позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі, що виключає можливість задоволення зустрічного позову, який пред'явлений виключно з підстав договірної відповідальності банку.

За правилами ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, і відповідно, такий правочин в подальшому не може бути розірваний.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.7, 60, 109).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 203, 215, 509, 526, 533, 625, 629, 1058-1061 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов задовольнити.

Визнати договір № НОМЕР_2 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 24.09.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0332 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 487,20 грн. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.