АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Леонтюк Л.К.
№ 22-ц/796/6697/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи: публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг про повернення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом з вказаним до відповідачів, треті особи: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просили стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 1000 грн.; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у сумі 27000 грн.; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти у сумі 50250 грн. та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг про повернення безпідставно набутих коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 1000 грн. та судовий збір в розмірі 10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 27000 грн. та судовий збір в розмірі 270 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти в розмірі 50250 грн. та судовий збір в розмірі 502 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення представника відповідача про те, що фонд Меркурій створений у формі простого товариства відповідно до вимог глави 77 параграфа 1,2 ЦПК України, а позивачі є активними учасниками програми Меркурій взаємний фонд.

На сайті Меркурія у мережі Інтернет розміщений відкритий договір простого товариства. В даному випадку Меркурій сам по собі є договором приєднання відповідно до вимог ст.634 ЦК України.

Вказує, на те що п.13.2 договору простого товариства Меркурій передбачено, що приєднатися до договору (стати учасником простого товариства) може будь-яка юридична або фізична особа, необмежена в дієздатності, яка згідно з умовами договору та тим чи іншим способом виразила своє бажання взяти участь у договорі. Позивачі самостійно без будь-якого примусу зареєструвалися на сайті Меркурій та стали учасниками простого товариства Меркурій.

Програмний забезпеченням сайту Меркурія у мережі Інтернет виключена можливість реєстрації учасників без ознайомлення та підтвердження - надання згоди до приєднання до договору та правилами простого товариства Меркурій, що й було зроблено позивачами при вступі до товариства.

Посилається на те, що відповідно до п.2.1 програми Меркурій метою учасників програми є обмін грошовими коштами з метою надання взаємної фінансової допомоги. Пунктом 3.1 Положення визначає, що принцип роботи програми - фонд взаємодопомоги, в якому учасники програми отримують фінансову допомогу виключно за рахунок коштів переданих іншими учасниками програми. Пунктом 4.4. визначено, що внески в проект є добровільними і безоплатними, а п.4.6 визначає, що учасник, який зробив внесок, має право претендувати на отримання регулярної допомоги (премії) від проекту, розмір яких залежить від суми внеску і персональної активності учасника.

Таким чином, позивачі надали допомогу іншим учасникам Меркурія з метою отримання премій та можливості подальшого отримання фінансової допомоги.

Отже, між сторонами існували договірні (зобов'язальні) правовідносини, з тих підстав, що позивачі були учасниками Меркурій взаємний фонд - вкладниками, а відповідачі посередниками на рахунок яких перераховувалися вкладниками кошти.

Представник відповідача ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з вищезазначених підстав.

Позивачі проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін та зазначали, що у позивачів договірних відносин з відповідачами не було.

Відповідач ОСОБА_4 та треті особи: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Правила ст.1212 ЦК України застосовуються тоді, коли майно передано на виконання юридично не укладеного договору.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 12.03.2015 року електронним платежем на карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти в розмірі 1000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № Р24А50227 від 12.03.2015 року.

ОСОБА_2 електронним платежем на карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти на загальну суму 27000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № Р24А54543 від 16.04.2015 року на суму 2000 грн.; № Р24А65999 від 21.05.2015 року на суму 5000 грн.; № Р24А67749 від 26.05.2015 року на суму 5000 грн.; № Р24А13033 від 27.05.2015 року на суму 5000 грн.; № Р24А53643 від 29.05.2015 року на суму 5000 грн.; № Р24А33566 від 29.05.2015 року на суму 5000 грн.

Крім того, як видно з виписки картки/ рахунку 574408 і додаткових рахунках договору відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_2 за період з 01.03.2015 року по 25.12.2015 року на рахунок відповідача ОСОБА_4 поступили грошові кошти в сумі 1000 грн., а також на рахунок відповідача ОСОБА_1 поступили грошові кошти в сумі 27000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 електронним платежем на карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_1 вніс грошові кошти на загальну суму 50250 грн., що підтверджуються платіжними дорученнями № Р24А84869 від 09.04.2015 року на суму 10000 грн.; № Р24А52400 від 01.05.2015 року на суму 10250 грн.; № Р24А63379 від 26.05.2015 року на суму 15000 грн.; № Р24А47932 від 27.05.2015 року на суму 5 000 грн.; № Р24А08514 від 31.05.2015 року на суму 10000 грн.

Разом з тим, як вбачається з виписки картки/ рахунку 396515 і додаткових рахунках договору відкритого в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_3 за період з 01.04.2015 року по 25.12.2015 року на рахунок ОСОБА_1 поступили грошові кошти в розмірі 50250 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що позивачами доведено, що за їх рахунок, без будь-якої правової підстави відповідачами було набуте майно у вигляді грошових коштів, а тому вони підлягають поверненню позивачам, як безпідставно набуте майно згідно з нормами ст.1212 ЦК України.

Посилання апелянта нате, що позивачі є учасниками простого товариства Меркурій колегія суддів не приймає до уваги, оскільки між позивачами та відповідачами не було будь-яких договірних відносин.

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом обставин, зокрема, коли, ким та де створено просте товариство Меркурій; хто є керівником простого товариства Меркурій, чи ведеться облік надходження коштів вказаним товариством від його учасників та у який спосіб; хто має доступ до інформації про надходження коштів від учасників простого товариства Меркурій та де дану інформацію можна відстежити; чи були позивачі на момент перерахування коштів відповідачам учасниками простого товариства Меркурій, та чи проходили вони відповідну реєстрацію на сайті; чи є докази реєстрації позивачів на сайті простого товариства Меркурій; чи отримували позивачі, як учасники простого товариства Меркурій грошові кошти від інших учасників товариства і в яких обсягах колегія суддів відхиляє, оскільки товариство Меркурій не є відповідачем у даній справі, позивачами не заявляються вимого до вказаного товариства, а також вказані обставини не стосуються предмету даного спору.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не перевірено повноваження ОСОБА_5, яка представляє інтереси ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з довіреності №52 виданої на ім'я представника ОСОБА_5 для представництва інтересів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»в судах, вбачається що вона видана 22.01.2010 року без права передоручення безстроково.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді представник апелянта не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: