Справа № 296/1509/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"21" липня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Судді - Адамовича О.Й.

За участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк", в особі відділення № 467 Акціонерного товариства "УкрСиббанк", ПАТ "Дельтабанк", третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про припинення договорів поруки, іпотеки

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ "УкрСиббанк", в особі відділення № 467 Акціонерного товариства "УкрСиббанк", ПАТ "Дельтабанк" та просить суд визнати припиненими зобовязання за договором поруки № 0/п, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, визнати припиненим зобовязання за договором іпотеки, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 20258 та припинити обтяження нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: м. Житомир, пров. другий Житній, 9, кв. 14, що належить ОСОБА_1

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено два договори про надання споживчого кредиту № 0 та № 0. З метою забезпечення виконання зобовязання, того ж, дня між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0/п та 27.12.2007 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 посвідчено договір іпотеки, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1

05.01.2013 року боржник за договорами споживчого кредиту ОСОБА_3 помер. Позивач також зазначила, що спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не прийняв , тому основне боргове зобовязання є припиненим, а тому відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека також вважається припиненою, як і порука.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові.

Представник ПАТ «Укрссиббанк» в судове засідання не зявився. 21.03.2016 року подав до суду клопотання в якому вказано, що ПАТ «Укрссиббанк» не є належним відповідачем по справі, оскільки 08.12.2011 року між банком ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними договорами № 0 та № 0 укладеним між Акціонерним Комерційним Інвестиційним Банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, у звязку з чим просив залучити до участі у справі ПАТ «Дельта Банк» та справу розглядати за відсутності відповідача ПАТ «Укрсиббанк» (а.с. 36).

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказав на його безпідставність. В запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що Законом України «Про іпотеку» не передбачено підстави припинення договору іпотеки у звязку зі смертю боржника за основним зобовязанням. Також не відбулось зміни боржника, тому стаття 523 ЦК України не підлягає застосуванню, оскільки вона може бути застосована лише при наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину (а.с. 158).

Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. 23.01.2016 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. в розгляді даного спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та його заперечення, об'єктивно оцінивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2007 року між Акціонерним Комерційним Інвестиційним Банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с. 6-8), згідно якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 40000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 27.12.2017 року, зі сплатою 13,90% річних.

Також, 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с. 9-13), відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 1131,69 грн. з кінцевим терміном повернення 27.12.2007 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,50 % річних.

27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0/п (а.с. 13). Відповідно до даного договору ОСОБА_1 зобовязалась перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань перед Кредитом, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.12.2007 року та договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.12.2007 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Того ж дня, 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 20258 (а.с. 14-15). Відповідно до даного договору, предметом іпотеки є квартира № 14, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Другий Житній, 9 та є власністю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу. Згідно п. 1.1.1 договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань ОСОБА_3згідно кредитних договорів №0 та № 0 від 27.12.2007 року.

08.12.2011 року між банком ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.12.2007 року (позичальник ОСОБА_3А.), договором поруки № 0/п від 27.12.2007 року (поручитель ОСОБА_1Л.), договором іпотеки від 27.12.2007 року, укладений з ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та випискою з додатку 1 до даного договору (а.с. 41-60, 83).

Відповідно до акту про смерть № 0024 від 07.01.2013 року виданого Громадою Слівена республіки Болгарія, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 05.01.2013 року в місті Слівен (а.с.16-17).

Відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року (Гаазька конвенція), яка набула чинності в Україні 22.12.2003 року, єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Відповідно до статті 17 Договору між Україною та Республікою Болгарія про правову допомогу в цивільних справах від 21.05.2004 року, ратифікованого Україною 22.09.2005 року та який набув чинності 29.12.2005 року, документи, які на території однієї Договірної Сторони складені або засвідчені органом або спеціально уповноваженою на це особою в межах їх компетенції і в установленій формі та засвідчені офіційною печаткою, приймаються на території іншої Договірної Сторони без будь-якого спеціального засвідчення. Те саме стосується і засвідчення підпису громадянина, копій і перекладів документів. Документи, про які йдеться у пункті 1 цієї статті, мають однакову доказову силу на територіях обох Договірних Сторін.

Таким чином, акт про смерть № 0024 від 07.01.2013 року виданий Громадою Слівена республіки Болгарія є належним доказом реєстрації смерті особи та визнається на території України як офіційний документ.

Згідно фотокопії спадкової справи № 51 за 2013 рік, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 05.01.2013 року. Спадкова справа відкрита 18.02.2013 року, спадкоємці померлого в спадщину не вступали, до нотаріальної контори не звертались, право на спадщину за законом не видавалось (а.с. 103-141).

Відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_4 підтверджується також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №44531885 від 21.07.2016р. (а.с. 163).

Що стосується вимоги позивача щодо припинення договору поруки слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання (ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1 ст. 159 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Відповідно п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Разом з тим, умовами договору поруки від 27.12.2007р. не вбачається надання згоди поручителя (ОСОБА_1Л.) відповідати за зобов'язаннями спадкоємців ОСОБА_5 у разі прийняття ними спадщини. В судовому засіданні не встановлено, що поручитель має намір відповідати за інших боржників.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовна вимога про припинення поруки за договором поруки № 0/п є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки після смерті боржника ОСОБА_3 його права та обов'язки за кредитним договором від 27.12.2007 року до спадкоємців не перейшли, а тому зобов'язання за такам договором слід вважати припиненими, відповідно порука також є припиненою.

Що стосується вимоги щодо припинення іпотеки слід зазначити наступне.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 575 ЦК України, видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. Право застави припиняється також у інших випадках встановлених законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 6.8 договору Іпотеки, іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення Іпотекодавцем боргу за договором (и), що обумовлюють основне зобовязання на іншу особу або змінюється власник предмету іпотеки з інших підстав (а.с. 15).

Сторони іпотечного договору не визначили виключний перелік підстав припинення договору. Сторонами також не визначили обовязок іпотекодавця відповідати своїм майном перед кредитором після смерті боржника, в т.ч. у разі не вступу в спадщину спадкоємців боржника.

Згідно частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема права та обовязки особи кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України.

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті 05.01.2013 року ОСОБА_3 та відкриття спадщини його спадкоємні не прийняли спадщину.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

В даному випадку зміни боржника не відбулося, оскільки ні за законом, ні за заповітом в спадщину ніхто не вступив, також органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини не було подано до суду заяви про визнання спадщини відумерлою, хоча з часу відкриття спадщини вже минуло більше трьох років.

Таким чином, на момент розгляду справи, відсутня особа, яка набула обов`язків боржника за кредитними договорами від 27.12.2007 року після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Так як боржник помер, його заміни не відбулося, заставодавцем не було надано згоди на забезпечення виконання зобовязання новим боржником.

Договором іпотеки, укладеним між сторонами, не передбачений обовязок іпотекодавця поручатись своїм заставленим майном за спадкоємців боржника.

Як вказувалося, іпотека є одним із видів забезпечення виконання зобовязання.

В силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється з припиненням забезпеченого нею основного зобов'язання.

За статтею 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Смерть боржника є обставиною, передбаченою ст. 607 ЦК України, зобовязання по кредитному договору припинені з моменту смерті боржника, наслідком такого припинення є припинення іпотеки.

Оскільки, правонаступництва не відбулося, крім того, ОСОБА_1 не поручалися за інших боржників, підстави для стягнення з неї суми заборгованості за іпотечним договором відсутні.

Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов'язання за договором іпотеки, яке виникає в силу п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону, таке право підлягає захисту судом за позовом іпотекодавця шляхом подання позову про припинення іпотеки за договором іпотеки.

Також, слід зазначити, що оскільки судом задоволено позовну вимогу позивача, щодо визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки, задоволенню також підлягає вимога щодо припинення обтяження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Разом з тим, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача ПАТ ПАТ "УкрСиббанк", в особі відділення № 467 Акціонерного товариства "УкрСиббанк", оскільки з укладенням 08.12.2011 року між банком ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором у зобовязанні.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Виходячи зі змісту ст. 559 ЦК України та ст. 17 Закону Укаїни "Про іпотеку" порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання поруки та іпотеки припиненими, що не виключає обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов заявлено обґрунтовано, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі, яка була сплачена при зверненні з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, ч.2ст.158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку за договором поруки №0/п, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 20258, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Припинити обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 за договором іпотеки, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 20258.

Стягнути з ПАТ "Дельтабанк" на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 1102,40 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя О. Й. Адамович