Справа № 694/1327/16-ц
провадження 2/694/641/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

10.11.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

при секретарі Матвієнко А,А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету при Юрківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету при Юрківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 26.07.2008 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 В період спільного проживання у них народився син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 З 2012 року шлюбні відносини у сторін припинилися. 29.05.2014 року шлюб між сторонами був розірваний рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області. 20.05.2014 року Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Аліменти відповідач не сплачує, що призвело до значної заборгованості, протягом тривалого часу життям дитини не цікавиться, не телефонує, не приймає участь у його вихованні. Відповідач ОСОБА_4 не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, не виявляє жодного інтересу до його внутрішнього світу. Син ОСОБА_5 не отримує від батька жодного подарунку на день народження, інші свята. За час перебування дитини в дитячому садку, жодного разу, ні на збори, ні на святкування свят не з'являвся, розвитком та вихованням дитини не цікавиться. На сьогоднішній день дитині вже 5 років, син не має до відповідача жодних почуттів, оскільки тривалий період батько з ним не спілкувався.

Позивачка просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала повністю та просила його задовольнити, а також пояснила, що відповідач не приймає участь у вихованні сина, свідомо не виконує свої батьківські обов'язки, не спілкується з дитиною, не відвідує дитячий садок, не допомагає дитині в підготовці до школи, не бере участь у позашкільному розвитку дитини, не турбується про стан його здоров'я, не вітає дитину зі святами, не сплачує кошти на утримання дитини. Відповідач виявляє байдужість до сина, а також знаючи, що розглядається питання про позбавлення батьківських прав, ніяким чином не намагається змінити поведінку по відношенню до сина, фактично ще раз довівши, що йому дитина не потрібна. Зазначала, що вже близько трьох років відповідач навіть не тефонував до дитини та до неї, щоб поцікавитися про сина, не вітає останнього навіть з днем народження та іншими святами. Зазначає, що таке ставлення до дитини виникло у відповідача у зв`язку з тим, що він став наркозалежним, у зв`язку з чим у подальшому лікувався, а потім завів іншу родину з якою переїхав до АРК, де і перебуває вже близько полутора років. Необхідність позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовує тим, що у разі позбавлення відповідача батьківських прав позивачка матиме можливість їздити без дозволу відповідача з дитиною за кордон на оздоровлення, оскільки на сьогоднішній день вона цього зробити не може в зв'язку з тим, що не може отримати від відповідача дозвіл на вивіз дитини. Також вказує, що її син буде користуватися пільгами в школі та дитячому садку у випадку позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того позивачка вказала, що жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною вона не чинила, і сподівається, що позбавлення відповідача батьківських прав спонукатиме останнього хоч певною мірою згадати про свого сина.

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету при Юрківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги позивачки підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_7, яка є матір`ю відповідача в судовому засіданні пояснила, що її син дійсно близько трьох років не спілкується зі своїм сином, а останні півтора роки проживає в АРК. В Україну приїхати не може, оскільки «нема йому тут чого робити без нової дружини». Не має можливості передати кошти на утримання дитини. Причин які унеможливлюють вчинення таких дій не зазначила. Коли її син востаннє бачив свого сина вона не знає. Сама вона бачила онука лише один раз коли йому було три місяці. Після цього з дитиною не спілкувалася і до хлопчика не приходила, пояснила це тим, що «нема їй чого туди ходити». Зі святами дитину не вітала.

Свідок ОСОБА_8, яка є рідною сестрою відповідача в судовому засіданні пояснила, що її брат близько 1,5 року проживає в м. Феодосія в АРК, на даний час там і працює. Коли востаннє її брат спілкувався з дитиною сказати не може. До від`їзду проживав у смт. Лисянка. Гроші на утримання дитини її брат не сплачує, проте просив її відкрити рахунок щоб він мав змогу їх перераховувати, проте вона цього не зробила. Близько 3-4 років тому її брат лікувався від наркозалежності. Сама вона бачила дитину близько двох раз, оскільи у неї з позивачкою неприязні відносини. Вважає, що позивачка чинила перешкоди її брату у спілкуванні з дитиною, оскільки коли він привозив сина до своєї матері (ОСОБА_7.) кілька років тому, то позивачка вкрай негативно до цього поставилась. Вважає, що підставою позбавлення батьківських прав є виключно бажання позивачки вивезти дитину на оздоровлення за межі України без дозволу батька, чого вона позбавлена можливості, оскільки відповідач проживає в АРК.

Свідок ОСОБА_9, яка є кумою сторін по справі в судовому засіданні пояснила, що живе поряд з позивачкою. Їй відомо, що відповідач більш ніж три роки до дитини не з`являється, не телефонує. Зі святами, в т. ч. і днями народження, на яких вона присутня, не вітає. Де відповідач знаходиться на сьогоднішній день їй невідомо. Позивачка перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною не чинила. Разом з тим, вказала що позивачка і дитина спілкуються з іншими родичами відповідача. Вказала, що відповідач лікувався від наркозалежності.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що вона дуже часто приходить додому до позивачки, оскільки є подругою її матері і вона вже близько 4 років не бачила і не чула, що відповідач приїжджав до сина або іншим чином спілкувався з ним чи опікувався останнім. Щоб позивачка або ж її матір чинили перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною вона не чула і не бачила. Дитина всім забезпечена завдяки матері.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 являються батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 13.01.2010 р. (а.с. 10)

Рішенням Звенигородського районного суду від 20.05.2014 року на користь позивачки було стягнуто з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 (а.с. 12)

Рішенням Звенигородського районного суду від 29.05.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано. Спору про місце проживання малолітньої дитини між сторонами немає, малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю. (а.с. 11)

Згідно висновку органу опіки і піклування при Юрківській сільській раді, Звенигородського району Черкаської області № 02-27/183 від 19.09.2016 року, який був зроблений з урахуванням всих вимог закону, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.32-34).

У відповідності до довідки виконавчого комітету Юрківської сільської ради № 02-28/142 від 22.08.2016 р., ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір'ю ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

Відповідно до довідки ДНЗ «Горішок» ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно відвідує ДНЗ «Горішок» Юрківської сільської ради. Його батько ОСОБА_4 не приймає участь у вихованні сина. Свята, розваги, відкриті заняття не відвідує. (а.с.16).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 19.08.2016 р. вона проживає у власному будинку разом з сином та матір'ю. В будинку для малолітнього ОСОБА_5 створені усі необхідні умови для належного проживання та виховання. Мати ОСОБА_1 створює найкращі умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. (а.с. 17).

Відповідно до довідки Звенигородського районного управління юстиції ВДВС від 13.08.2015 року № 637 заборгованість відповідача по аліментах станом на 13.08.2015 року становить 9729.80 грн. (а.с.14).

Вирішуючи даний спір, суд вважає необхідним керуватись наступним.

У відповідності до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов'язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

У статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав особи, в тому числі у разі ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст.ст.151, 160,163 СК України.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до положень статей 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно її неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. Суд вважає, що ОСОБА_4 батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не переймається її вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач та його представник належних доказів, які б спростовували доводи позивача до суду не надали.

До показів свідка ОСОБА_8, стосовно того, що позивачка чинила відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, які полягали у тому, що коли відповідач привозив сина до своєї матері ОСОБА_7, то позивачка вчиняла сварки, суд ставиться критично, оскільки свідок ОСОБА_7 спростувала такі покази вказавши, що бачила онука лише один раз у тримісячному віці. Відтак такі свідчення ОСОБА_8, суд розцінює як спробу захистити інтереси власного брата.

За таких обставин, судом під час розгляду справи у суді не встановлено, що Відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, або що відповідач не виконує батьківські обов'язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і погоджується з висновками висновку органу опіки і піклування при Юрківській сільській раді, Звенигородського району Черкаської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд роз'яснює про те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітнього сина є повністю обґрунтованим та відповідатиме насамперед інтересам дитини.

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 164, 166, 171 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету при Юрківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав- задоволити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженця м. Звенигородка, Черкаської області батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Роз'яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Повний текст рішення виготовлений 15 листопада 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Сакун