Справа № 750/7629/14 Провадження № 22-ц/795/1993/2016 Суддя у I інстанції Коверзнев В. О.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 листопада 2016 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.,

з участю секретаря судового засідання Шкарупи Ю.В.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 835 696 грн. 02 коп., з цієї суми 5000 грн. основної суми позики стягнуто з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_5

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 3 635 грн.73 коп., з ОСОБА_5 - 18 грн. 27 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким залишити позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення, мотивуючи тим, що суд розглянув справу з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначав, що не пам`ятає, щоб у вказаний період надавав розписку ОСОБА_2, оригінал такого документу відсутній в матеріалах справи. Відповідачем було вказано, що жодної особи на ім`я ОСОБА_5, яка виступила поручителем за належне виконання ним боргових зобов»язань перед позивачем, він не знає, про укладення договору поруки йому нічого невідомо, через що вбачає, що договір поруки укладено задля зміни підсудності і даній справі.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважав, що вона підлягає відхиленню, мотивуючи вказану позицію тим, що відповіач ОСОБА_4 ухилявся від явки до суду, прийняття участі в судовому засіданні та безпосереднього дослідження всіх доказів, наявних у справі, а тому заочне рішення суду постановлено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального закону.

Відповідач ОСОБА_4 судову повістку про виклик до суду не отримує, однак про час та місце розгляду справи в належному порядку апеляційним судом було повідомлено його представника ОСОБА_6, що відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України, євважається належним повідомленням сторони про час і місце розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а заочне рішення суду - залишенню без зміни, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 01.01.2013 року ОСОБА_4 отримав у позику від ОСОБА_2 810 000 грн., які зобов`язався повернути в строк до 01.07.2013 року або на першу вимогу кредитора. На підтвердження отримання позики та визначення строку її повернення відповідач видав позивачеві відповідну розписку, оригінал якої міститься в матеріалах даної справи.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 умов договору позики, 01.01.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким остання зобов`язалась нести часткову відповідальність в межах суми боргу в розмірі 5 000 грн. у разі порушення боржником умов договору позики (а.с.7)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору позики у письмовій формі внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Виходячи з матеріалів справи, оригінал розписки позивачем було представлено суду першої інстанції, в подальшому, за його заявою, вказаний документ було повернуто судом з матеріалів справи та до справи приєднано його належно засвідчену копію, у зв»язку з чим відповідачем ОСОБА_4 в апеляційній скарзі стверджувалось про відсутність оригіналу боргового документа.

Положеннями ч. 1 ст. 545 ЦК України передбачено, що про прийняття виконання зобов»язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов»язання повинен повернути його боржникові, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор має вказати це у розписці, яку він видає (ч.2 ст. 545 ЦК України).

Зважаючи на ту обставину, що в засіданні апеляційного суду позивач, який є кредитором по відношенню до боржника-відповідача у справі ОСОБА_4, подав апеляційному суду оригінал розписки (а.с.172), з якого не вбачається здійснення виконання зобов»язання відповідачем, для приєднання до матеріалів справи, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, суд першої інстанції підставно вважав оригінал розписки належним доказом про наявність богового зобов»язання відповідача.

Оскільки у строк, передбачений у розписці, відповідач не виконав зобов»язання з повернення обумовлених грошових коштів, суд першої інстанції, відповідно до ст.526, 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, правомірно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики та 3-х відсотків річних від простроченої суми у відповідності з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України, поклавши зазначену відповідальність в частини заборгованості в сумі 5000 грн солідарно також на поручителя ОСОБА_5, що передбачено ст.553, 554 ЦК України.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на відсутність оригіналу розписки в матеріалах справи, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, не можуть бути врахованими, оскільки оригінал зазначеного документу позивачем було повторно подано в засіданні апеляційного суду та приєднано до матеріалів справи (а.с. 172).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 відносно того, що він не пам`ятає про надання розписки ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та зважаючи на відсутність жодних дій ОСОБА_4 відносно оспорення вказаного договору позики.

Твердження відповідача про його необізнаність щодо укладення позивачем договору поруки з ОСОБА_5, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки правилами ст. 553-559 ЦК України не передбачено обов»язкової згоди боржника на укладення договору поруки між кредитором та поручителем.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: