АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівМахлай Л.Д., Левенця Б.Б.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника ПАТ «Креді АгрікольБанк» - Гапона В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» Гапона Вадима Сергійовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді АгрікольБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 110-114/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» Гапон В.С. подав апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не враховано, що при подачі позову позивачем надано розрахунок заборгованості по кредиту станом на 28.09.2016 року, що містив повний розрахунок складових в тому числі розрахунок пені за річний період з 29.09.2014 р. по 28.09.2015 р. В частині, що стосується 3 % річних, які також містяться в розрахунку заборгованості та відомостях про рух коштів і не входять до складу пені, як помилково вказано судом першої інстанції, сума заборгованості становить 8 356, 96 грн. а нарахування відбувались у зв'язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором. Також зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції а також 3% річних від простроченої суми, при цьому кредитор не обмежений звернутись до суду за захистом свого права і після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Креді Агріколь Банк», який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

№ справи 758/11943/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7169/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.05.2013 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором від 11.05.2007 року станом на 14.12.2012р. в розмірі 85 960,87 грн.

На підставі вказаного рішення суду Подільським районним судом м. Києва 16.09.2013р. був виданий виконавчий лист № 758/108/13-ц на стягнення боргу в розмірі 59 268,36 грн., який перебував на виконанні в органах ДВС.

Постановою ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві від 07.08.2015р. виконавче провадження ВП№43659408 закінчено на підставі ст.49 ч.1 п.8 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі сплатою коштів боржником фактично у повному обсязі (а.с.88).

Заявляючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що з моменту винесення рішення суду до моменту його фактичного виконання пройшов істотний проміжок часу за який валютний курс значно змінився, відповідач своєчасно не повернув суму позики, а тому відповідно до положення ст.ст.625,1050 ЦК України зобов'язаний сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а саме: проценти за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 3% річних за період з 25.05.2013р. по 28.09.2015р. в розмірі 386,61 дол. США, що в еквіваленті складає 8 356,96 грн. та пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 34 078,29 грн. Також на підставі ст.22 ЦК України просив стягнути курсову різницю, що утворилася внаслідок коливання курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти в розмірі 27 319,14 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після рішення суду від 24.05.2013р. до закриття виконавчого провадження відповідачем здійснювалися проплати, та врахував аналіз Верхового Суду України практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві за 2014 рік, відповідно до якого три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. З наданого розрахунку суд був позбавлений можливості перевірити правильність нарахування, в т.ч. і з урахуванням сплачених 31.01.2014р., 21.03.2014р., 08.07.2015р. відповідачем сум, 3% підлягали зменшенню пропорційно частково сплаченому боргу, однак наданий позивачем розрахунок не містив таких розрахунків.

Однак з висновком суду в частині відмови в стягненні 3% річних та пені повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог ст.526,599 ЦК України.

Вказана правова позиція зафіксована і у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-157цс16 від 25 травня 2016 року, відповідно до якої, виходячи із системного аналізу статей 525,526,599,611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_7 підлягає стягненню 3% річних на суму заборгованості за період з 24.05.2013 року (з дати винесення рішення) по 08.07.2015р. (здійснення останнього платежу, яка також являється датою закінчення виконавчого провадження) в розмірі 372,74 грн. дол. США, що в еквіваленті становить 8 088,60 грн. та підтверджується наданим розрахунком.

Крім того, відповідно до ст.258 ЦК України Банк має право на стягнення пені за річний період в рамках позовної давності.

Згідно п.5.2 кредитного договору від 11.05.2007 року у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту, він сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку, наданого представником Банку пеня за період з 09.07.2014р. по 07.07.2015р. становить 33 281,88 грн., при цьому враховано платіж від 18.07.2014р., який було здійснено відповідачем у даний період.

Щодо позовних вимог про стягнення курсової різниці слід зазначити, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.05.2013 року сума боргу стягнута в національній валюті - гривні, оскільки позивач не користався своїм правом на стягнення заборгованості по договору кредиту, який надавався відповідачу у доларах, саме в доларах. Виходячи з приписів ч.2 ст.22 ЦК України збитками не може бути різниця у курсі валют, а тому суд прийшов вірного висновку стосовно того, що посилання позивача на ст.ст.611,623 ЦК України, якими регулюється відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, не ґрунтуються на законі.

Також згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 2 557 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» Гапона Вадима Сергійовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року в частині стягнення 3% річних, пені та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 3% річних з 24.05.2013 року по 08.07.2015р. - 372,74 дол. США, що еквівалентно 8 088,60 грн., пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення з 09.07.2014р. по 07.07.2015р. в розмірі 33 281,88 грн., а всього 41 370,48 грн. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судові витрати в розмірі 2 557,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: