АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із продовженням навчання, у розмірі ј частини усіх видів його заробітку до досягнення донькою 23 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначала те, що ОСОБА_5 навчається в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка та потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2015 позов ОСОБА_4 задоволено (а.с. 27, 28).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2016 заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва 14.09.2015 скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 57, 58).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2016 позов ОСОБА_4 задоволено частково - стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку починаючи з 23.03.2015 до закінчення ОСОБА_5 навчання - 30.06.2018.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції при визначені розміру аліментів не врахував чи є потреба у матеріальній допомозі та чи є у нього можливість надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі.

Позивачем також було подано апеляційну скаргу на рішення суду, проте до початку розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_4 було відкликано апеляційну скаргу в порядку ст. 300 ЦПК України. У зв'язку з відкликанням апеляційної скарги, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_4 було повернуто останній.

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за відомою суду адресою. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивачки оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції врахував стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів та виходив з того, що дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, яку відповідач зобов'язаний надавати.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

ОСОБА_5, згідно довідки від 03.03.2015 № 0229 навчається в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка на 1 курсі денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2018 (а.с. 3).

Також судом встановлено, що відповідач є пенсіонером та отримує пенсію.

Відповідачем надана виписка з історії хвороби № 1971 Центрального госпіталю МВС України датована лютим 2013 року та виписка зазначеної структури датована листопадом 2015 року № 10347 з яких вбачається, що він має захворювання хребта та серця (а.с. 51, 54).

Крім того, відповідачу призначено 2 групу інвалідності з 31.07.2008 довічно (а.с.52).

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують надання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, належним чином дослідивши наявні у справі докази, в їх сукупності, та проаналізувавши означені вище норми закону, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком законних та обґрунтованих висновків про обов'язок відповідача утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги дитині, яка продовжує навчання, а також про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, визначивши розмір аліментів в 1/6 частині з урахуванням майнового стану та стану здоров'я відповідача.

Визначаючи розмір аліментів судом дотримано вимог ст.ст. 182, 199, 200 СК України.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права є безпідставними, так як не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних у справі доказах та вимогах закону. Також не заслуговують на увагу й твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при визначені розміру аліментів не врахував чи є потреба у матеріальній допомозі та чи є у нього можливість надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі, оскільки вказані обставини були досліджені та враховані судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на законність рішення, не впливають.

Разом з цим, слід зазначити, що ст. 192 СК України закріплено, право платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я, тощо звернення до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення на захист інтересів дитини.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва