Провадження № 2/127/6036/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2016 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки спільної сумісної власності подружжя в натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.06.2016 року звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про виділення частки спільної сумісної власності подружжя в натурі.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9-10 ч.1 ст. 80 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог.

Зі змісту позовної вимоги щодо виділення у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частини в натурі спільної сумісної власності будинку №18 по вул. Південній в м.Вінниці вбачається, що така позовна вимога є вимогою майнового характеру.

Судом встановлено, що в позовній заяві позивачем визначено ціну позову (1 102,40 гривень), яка, вочевидь, не відповідає дійсній вартості спірного майна (будинку та ? вартості автомобіля). Суд зазначає, що у випадку, якщо у позивача виникають труднощі з визначенням ціни позову, що відповідатиме дійсній вартості спірного майна позивач не позбавлена можливості провести експертну оцінку такого майна. Призначення судової експертизи щодо визначення ринкової ціни майна для визначення розміру судового збору, який має бути сплачено позивачем, після відкриття провадження у справі може привести до затягування строків розгляду справи, порушення строку, протягом якого має бути розглянуто справу (ст.157 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач в позовній заяві обєднала дві позовні вимоги майнового характеру, а саме: виділення у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частини в натурі спільної сумісної власності будинку №18 по вул. Південній в м.Вінниці та зобовязання відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за придбаний автомобіль марки ВАЗ, модель 21053, легковий седан-В, реєстраційний номер 10080ВТ, №ХТА210530V1642349 в розмірі 50% від вартості автомобіля 20 000 гривень.

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Однак, позивачем сплачено судовий збір не в повному обсязі.

Відповідно до вимог п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Прохальна частина позову містить вимоги майнового характеру про поділ спільного майна подружжя шляхом, зокрема, виділення у власність позивача та відповідача по 1/2 частині будинку №18 по вул. Південній у м. Вінниці.

Однак вимоги щодо поділу та виділу спільної сумісної власності регулюються різними нормами Закону. Так ст. 370 ЦК України регулює виділ у натурі частки із майна спільної сумісної власності, проте ст. 372 ЦК України регулює поділ майна, що є у спільній сумісній власності.

З огляду на викладене, позивачу слід визначитися щодо формулювання позовної вимоги стосовно виділення частки у праві спільної власності подружжя чи визнання права власності на частку в спільному майні та правової підстави позовної вимоги.

Позивач, зазначаючи в позовній заяві, що нею та відповідачем за період шлюбу за спільні кошти - 3 тис. доларів придбано автомобіль марки ВАЗ, модель 21053, легковий седан-В, реєстраційний номер 10080ВТ, №ХТА210530V1642349, однак не зазначає докази, які б підтверджували кожну з цих обставин, зокрема, придбання його подружжям в період існування зареєстрованого шлюбу, дійсну ринкову вартість автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, окрім своїх вимог, позивач зазначає й вимогу відносно виділення у власність ОСОБА_2 ? частини спірної нерухомості, який не є позивачем по справі, а визначений позивачем відповідачем по справі.

Згідно ч. 7 ст. 119 ЦПК України у разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Викладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки спільної сумісної власності подружжя в натурі, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення, зазначених в мотивувальній частині ухвали, недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: