пр. № 2/759/5577/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на приватний будинок та усунення перешкод в користуванні приватним будинком,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 08.10.1996 року ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визнати за нею право власності на приватний будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,12га, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні приватним будинком АДРЕСА_1

В позовній заяві позивачка зазначила, що є інвалідом І групи, однак доказів на підтвердження цього не надала.

В порушення ст. ст. 119, 120 ЦПК України позивачка не сплатила судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір», який станом на 01.01.2016 року за подання до суду фізичною особою до позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, за подання до суду фізичною особою позову майнового характеру становить 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно ч. 2 зазначеної статті якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК) . Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Виходячи з викладеного та враховуючи той факт, що судовий збір не сплачений, доказів того, що позивачка є інвалідом 1 групи, а тому від сплати судового збору звільнена, матеріали справи не містять, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 80 ЦПК України попередньо визначає розмір судового збору, що підлягає сплаті позивачкою ОСОБА_1 при подачі позову про визнання права власності на приватний будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,12 що знаходиться по АДРЕСА_1 - 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 6890 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним надати строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Надати ОСОБА_1 п'ять днів строку для усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

Позовну заяву залишити без руху.

В разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Суддя