Справа № 369/7066/16-ц
Провадження № 2/369/3228/16
15.09.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за цією адресою, але в будинку не проживають. У жовтні 1998 року відповідачі виїхали з будинку, забрали свої речі, витрати на утримання майна не несе. Відповідачі до теперішнього часу зареєстровані у зазначеному будинку, що перешкоджає позивачу належним чином користуватися житлом, так як він сплачує комунальні послуги за всіх зареєстрованих, в тому числі і за відповідача, який фактично не проживає в ній, та унеможливлю оформлення субсидії.
Тому просив позивач суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування ? частиною будинку по АДРЕСА_1
У судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
У судове засідання відповідачі не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що на підставі договору дарування, укладеного 08 вересня 1970 року, ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 були членами сім'ї власника будинку, оскільки донька позивача ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та вони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області).
Встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був розірваний в 1998 році, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2, виданого Відділом РАЦС Києво-Святошинського РУЮ Київської області.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
З довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області №2005 від 26 липня 2016 року вбачається, що за АДРЕСА_1- зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб .
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою.
На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають в будинку, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несуть, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення в 1998 році, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за АДРЕСА_1
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво - Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич