Справа №333/5098/16-ц
Провадження №2/333/2665/16
УХВАЛА

Іменем України

про повернення позовної заяви

26 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова І.Й., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з Міністерства Оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків (зокрема, п.36 рішення Європейський суд з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства»). Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом відповідно до ч.2 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред'являються у суд за їх місцезнаходженням.

Згідно з п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» правила статті 109 ЦПК України (загальної підсудності) застосовуються у випадках, коли відповідачем у справі є держава, ОСОБА_2 Крим, відповідна територіальна громада. Відповідно до статей 170-172 ЦК України держава, ОСОБА_2 Крим та територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через відповідні органи державної влади, органи влади Автономної ОСОБА_2 Крим та органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції, встановленої законом. Отже, підсудність таких справ визначається за місцезнаходженням органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_2 Крим або відповідного органу місцевого самоврядування, до компетенції яких належить здійснення від імені держави, Автономної ОСОБА_2 Крим чи відповідної територіальної громади певних цивільних прав та обов'язків. Місцезнаходження таких органів встановлюється на підставі відповідних правових актів, наприклад, місцезнаходження юридичної особи це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (стаття 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»), а відомості про її місцезнаходження містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (стаття 16 зазначеного Закону).

Як вбачається з позовної заяви, позич звертається з позовом до Міністерства Оборони України, адреса місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Повітрофлотський, буд. 6

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

Згідно зі ст.115 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала, яка разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Провадження по даній справі не відкрито.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повертається судом у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином позовна заява підлягає поверненню позивачу разом з доданими до неї документами для подання до належного суду за місцезнаходженням відповідача - органу державної влади.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109, 115, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди повернути позивачу для подання до належного суду.

Розяснити позивачу, що він має право на пред'явлення позову до належного суду за місцезнаходженням відповідача.

Копію ухвали направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова