Справа № 2-1316/2252/11 Провадження № 2/450/6/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

з участю: позивача за первісним позовом ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1- ОСОБА_2, представників відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ОСОБА_3, Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на майно, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності,-

встановив:

09.04. 2008 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов первісний позов ОСОБА_1 до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ОСОБА_3, Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на майно. У позовній заяві, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, позивач за первісним позовом просить суд визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 29.10.1988 р. Пустомитівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі № 3451 (спадкова справа № 110/88); визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області, що відповідно до технічного паспорта складається з: тамбура-коридора, що позначені під літ. 1-1 пл. 4,80 кв.м., кухні під літ 1-2 пл. 6,70 кв.м., двох житлових кімнат пл.. 15,70 кв.м. і 11,30 кв.м., разом ці приміщення становлять площу 38,5 кв.м.; судові витрати покласти на відповідачів. Позивач за первісним позовом у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: дідові позивача за первісним позовом ОСОБА_6 належав житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області. 14.10. 1987 року ОСОБА_6 помер, після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_7, його дочка, а мати позивача за первісним позовом, яка померла 01.04. 2007 року. Внаслідок спадщини смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яку прийняла позивач за первісним позовом ОСОБА_8. Проте, позивачеві за первісним позовом стало відомо, що ОСОБА_3 отримав оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, при цьому він ОСОБА_3 спадщини не приймав. На підставі наведеного позивач за первісним позовом у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог просить суд первісний позов задоволити.

02.10. 2012 року судом прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності. У позовній заяві позивач за зустрічним позовом просить суд скасувати Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11»; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03.04. 2007 року на підставі Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11», що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: він (ОСОБА_3) є власником житлового будинку № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З невідомих позивачеві за зустрічним позовом причин виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування винесено оскаржуване Рішення № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11» на підставі якого видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області. Таким чином, право власності позивача на спірне майно порушене. На підставі наведеного позивач за зустрічним позовом просить суд задоволити заявлені ним позовні вимоги.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1- ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримували, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, первісний позов просили задоволити. Заявлені позивачем за зустрічним позовом позовні вимоги вони не визнавали, оскільки такі безпідставні, їхня безпідставність слідує із пояснень викладених у первісному позові. У процесі судового розгляду справи позивач за первісним позовом подала суду письмову заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 153), з якої вбачається, що позивач за зустрічним позовом пропустив строк позовної давності, оскільки про оскаржувані акти позивач за зустрічним позовом дізнався у 2007 році, а зустрічним позов подав до суду лише у вересні 2012 року.

Представники відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3: ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлені позивачем за зустрічним позовом позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, просять суд зустрічний позов задоволити. Первісний позов заперечили, оскільки вважають такий безпідставним, так як позивач правомірно набув право власності на спадкове майно в порядку спадкування. У письмовому запереченні проти первісного позову (а.с. 34-35) просять суд застосувати строк позовної давності до заявлених первісним позивачем позовних вимог, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась у 1987 році.

Представник відповідача за зустрічним позовом Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився, проте у процесі судового розгляду справи подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без участі представника сільської ради, при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду.

Представники відповідача за первісним позовом, а третьої особи за зустрічним позовом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», відповідача за первісним позовом Пустомитівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися.

Зясувавши думку учасників процесу присутніх у судовому засіданні, суд постановив здійснювати судовий розгляд справи без участі осіб, які у судове засідання не зявилися.

Заслухавши пояснення учасників процесу присутніх у судовому засіданні, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

із погосподарських книг Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області слідує, що ОСОБА_6 володів господарством в с. Семенівка, за наступними особовими рахунками: № 454 (погосподарська книга за 1953 1954 р.р. арк. 178); № 428 (погосподарська книга за 1961 1963 р.р. арк. 73); № 412 (погосподарська книга за 1964 1966 р.р. арк. 129); № 438 (погосподарська книга за 1981 1982 р.р. арк. 151); № 444 (погосподарська книга за 1983 1985 р.р. арк. 85); № 420 (погосподарська книга за 1986 1988 р.р. арк. 125).

ВСУ та ВССУ у свої постановах та листах не одноразово наголошували при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Із системного аналізу зазначеного вище слідує висновок, що беззаперечним є той факт, що ОСОБА_6 за час свого життя з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно володів будинковолодінням в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області про яке судом вказано вище. Особові рахунки вказаного будинковолодіння, як слідує із погосподарських книг, є різними, оскільки згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, номер особового рахунку є постійним на період закладення погосподарської книги, у цьому випадку це два роки. Після закладення нової погосподарської книги проводиться обхід господарств та внаслідок збільшення кількості дворів чи їхнього зменшення номери особових рахунків можуть змінюватися.

Згідно вимог ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Із спадкової справи № 110/88 ОСОБА_6, який помер 04.10. 1987 року (а.с. 118-124) вбачається, що 29.09. 1987 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений ОСОБА_9 державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2878 (а.с. 120). Із вказаного заповіту сліду, що ОСОБА_6 на випадок смерті заповів все своє майно та майнові права внуку ОСОБА_3. ОСОБА_6 помер 04.10. 1987 року, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії ІІ СГ № 429065 від 05.10.1987 року. Згідно вимог ст.ст. 525 527 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу вимог п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що 19.03.1988 року, тобто у строк, що не перевищує шести місяців ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 119). Із довідки № 184 від 29.10. 1988 року, що видана виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.с. 121) слідує, що за ОСОБА_6 числиться житловий будинок і стайня, що знаходяться в селі Семенівна, Пустомитівського району, Львівської області, житловий будинок складається із трьох кімнат площею 36 кв.м., двір робітничого типу. Встановлено, що 29.10.1988 року ОСОБА_9 державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєтровано в реєстрі за № 3451 (а.с. 123). Із вказаного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом слідує, що ОСОБА_3 успадкував житловий будинок під № 634 в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області площею 36, кв.м., що належав ОСОБА_6.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами перед судом не доведеного, що ОСОБА_7 дочка ОСОБА_6, а мати позивача за первісним позовом, у відповідності до вимог ст. 535 ЦК України 1963 року мала право на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_6. Відтак, судом встановлена відсутність порушення вимог ст.ст. 560 561 ЦК України 1963 року при видачі оскаржуваного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєтровано в реєстрі за № 3451. Сам по собі факт проживання ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 на час смерті останнього, що крім іншого, стверджується Довідкою № 1604 від 17.11. 2008 року (а.с. 68) не є підставою для здійснення нею спадкування після смерті ОСОБА_6 за законом, оскільки спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ч. 2 ст. 524 ЦК України 1963 року). Щодо не доведення права ОСОБА_7 на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_6 судом зазначено вище.

Згідно вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 правомірно набув право власності на спадкове майно ОСОБА_6, яке складається, крім іншого, з житлового будинку в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області. Згідно Довідки № 1341 від 21.09. 2007 року, видана Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області (а.с.59) господарство в селі Семенівка, що на даний час являється будинковолодінням № 11 по вул. Зелена, Пустомитівського району, Львівської області, колишня адреса с .Семенівка № 634, Пустомитівського району, Львівської області.

Рішенням виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 16 від 08.03. 2007 року « Про надання дозволу на експлуатацію побудованих приміщень в с. Семенівка вул. Зелена, 11» (а.с. 63) ОСОБА_7 надано дозвіл на експлуатацію побудованих приміщень: сарай 7, 65х3, 86м, сараю 4,0х7,0 м., сараю 7, 25х3, 75 м, веранди 3, 10 х 2, 30 м, веранди 1, 90 х 3, 40 м в с. Семенівка, вул. Зелена, 11; звернутися в архітектурний відділ для оформлення відповідної документації та в Львівське ОДКБТІ та ЕО для внесення змін в технічну документацію. Враховуючи вказане рішення органу місцевого самоврядування суд вважає, що за рахунок здійснених добудов площа житлового будинку ОСОБА_6 змінилася та згідно Технічних висновку (а.с. 70-76) складає 78,00 м.кв., з яких 38, 50 м. кв. експлуатується.

Відповідно до відомостей погосподарської книги № 6 Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за ОСОБА_7 з 1996 року рахується господарство № 505. Проте, враховуючи те, що судом вище встановлено відсутність правових підстав набуття ОСОБА_7 права на господарство, що належало ОСОБА_6, а також відсутність підстав вважати, що ОСОБА_7 користувалася та проживала в іншому господарстві, крім того, що належало ОСОБА_6 та було успадковане ОСОБА_3, суд прийшов до висновку, що внесені у цю погосподарську книгу відомості про володільця господарства, яке належала ОСОБА_6, є недостовірними та такими, що внесені помилково. Що в подальшому призвело до видачі Семенівською сільською радою Пустомитівського району довідок із не вірним зазначенням відоммостей про власника господарства в с. Семенівка, вул. Зелена, 11, Пустомитівського району. Беручи до уваги, що ОСОБА_7 здійснила спадкування спірного будинковолодіння після смерті ОСОБА_6, її діти ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, у відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України, не можуть на законних підставах спадкувати право, яким ОСОБА_7 на час своєї смерті 01.04. 2007 року (а.с. 7) не володіла.

Враховуючи встановлені судом та вказані вище обставини, суд прийшов до висновку що первісний позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає. В свою чергу і не підлягає задоволенню заява представників відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності до вимог за первісним позовом, оскільки відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12. 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав (пропущення строку позовної давності без поважних причин), якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11» (а.с. 62) надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11; доручено Львівському ОДКБТІ та ЕО провести державну реєстрацію та видати свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_7. 03.04. 2007 року Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області на підставі Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11», видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області. Вказане рішення органу місцевого самоврядування підлягає скасуванню, а свідоцтво про право власності визнанню недійсним з наступних підстав:

згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Судом беззаперечно встановлено, правомірність набуття ОСОБА_3 право власності на спірне господарство. Згідно з частиною першою статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно принципу законності органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування порушує право власності позивача за зустрічним позовом на спірний будинок, суд вважає, що такий акт органу місцевого самоврядування є незаконним, тому таке підлягає скасуванню, оскільки таке є актом органу влади, у цьому випадку, індивідуальної дії.

Встановлено, що 01.04. 2007 року ОСОБА_7 померла, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 098841 (а.с. 7). Встановлено, що 03.04. 2007 року на підставі Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11», що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області. За змістом ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, із смертю особи припиняється можливість набуття нею права, враховуючи, що на час видачі оскаржуваного Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області ОСОБА_7 була мертвою, а рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видавалося оскаржуване свідоцтво про право власності незаконне, суд прийшов до переконання про підставність вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03.04. 2007 року на підставі Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11», що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області.

Заява відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним ОСОБА_8 про застосування строку позовної давності до позовних вимог за зустрічним позовом задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

згідно вимог ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Первісний позов ОСОБА_1 до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ОСОБА_3, Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на майно надійшов до суду 09.04. 2008 року. Із протоколу судового засідання від 09.12. 2008 року (а.с. 19) слідує, що у судовому засіданні, що відбулося 09.12. 2008 року був присутній представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_13, відомості, що перед цією датою позивач за зустрічним позовом отримував копію матеріалів позовної заяви в яких були наявні оскаржувані акти за зустрічним позовом відсутні. При цьому, в разі якщо позивач за зустрічним позовом чи його представник не були знайомі із оскаржуваними документами, то у зазначеному судовому засіданні згідно процесуального закону останні мали право це зробити. Таким чином, суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності за зустрічним позовом слід рахувати з 09.12.2008 року (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Встановлено, що зустрічний позов ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності був поданий до суду у вересні 2012 року, тобто у строк що перевищує три роки.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України в редакції 10.05. 2011 року позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Відповідно до п. 5 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 р. № 4176-VI протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Таким чином, ураховуючи що позивач за зустрічним позовом звернувся до суду із вимогою про скасування акта органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності, а вимога про скасування свідоцтва про право власності є похідною від вимоги про скасування рішення моргану місцевого самоврядування суд прийшов до висновку, що строку позовної давності позивачем за зустрічним позовом не пропущений.

Судові витрати понесені сторонами підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 1 ст. 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ч. 1 ст. 524, ст.ст. 525 527, 548, п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, суд,-

ухвалив:

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ОСОБА_3, Пустомитівської державної нотаріальної контори про:

визнання недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 29.10.1988 р. Пустомитівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі № 3451 (спадкова справа № 110/88);

визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області, що відповідно до технічного паспорта складається з: тамбура-коридора, що позначені під літ. 1-1 пл. 4,80 кв.м., кухні під літ 1-2 пл. 6,70 кв.м., двох житлових кімнат пл.. 15,70 кв.м. і 11,30 кв.м., разом ці приміщення становлять площу 38,5 кв.м.;

стягнення судових витрат,-

відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом, - задоволити частково.

Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11»,- скасувати.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03.04. 2007 року на підставі Рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 87 від 14.12. 2006 року «Про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок за адресою: с. Семенівка, вул. Зелена, 11», що посвідчує право власності ОСОБА_7 на житловий будинок № 11 по вул. Зелена в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області, - визнати недійсним.

Стягнути з державного бюджету України в користь ОСОБА_3 107, 30 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_14