Справа № 2-175/11
31 жовтня 2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Черпак Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 13.12.2006 року о 17.00 годині сталась дорожньо-транспортна пригода по вул. Білостоцького у місті Дніпропетровську за участю ОСОБА_4, який керуючи автомобілем «Форд-Гранада» №558-22 АН, державний реєстраційний номер АЕ №9060 ЕС, що належав на праві власності ОСОБА_5, скоїв наїзд на позивачку ОСОБА_1, її доньку ОСОБА_2 та онуку ОСОБА_3, що рухались по пішохідному тротуару. При цьому водій покинув місце ДТП, не надав ніякої первинної медичної допомоги та не викликав швидкої допомоги.
За результатами судово-медичної експертизи №6328е від 27.12.2006 року позивачці ОСОБА_1 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколочного перелому лівої голені, у результаті чого їй було зроблено дев'ять хірургічних операцій.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №6327е від 27.12.2006 року позивачці ОСОБА_2 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки та перелому міжщілевого возвишення лівого колінного суглобу.
Позивачці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №337е від 23.01.2007 року були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна зі зміщенням.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.06.2007 року відповідач був визнаний винним у здійснені злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Посилаючись на те, що позивачі потрапили до лікарні одночасно, на їх лікування позивачкою ОСОБА_1 було витрачено сума коштів у розмірі 12673,13 гривні, яку вона просила стягнути з ОСОБА_4.

Окрім цього, діями відповідача позивачам було завдано значної моральної шкоди, що виразилася в фізичному болю та стражданнях від їх прояву, довгого часу лікування в лікарні, встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності, моральних стражданнях, які вони зазнали під час процесу лікування, та реабілітаційного періоду. На даний час позивачка ОСОБА_1 не може вести повноцінно господарство, не може підіймати вагу більшу ніж 5 кг., її стан вимагає постійного стороннього нагляду та допомоги. У відшкодування моральної шкоди позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 150000,00 гривень, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на їх користь по 50000,00 гривень кожній.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, якою просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.

Позивачка ОСОБА_2, що також діє інтересах позивачки ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №78 від 04.10.2012 року, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

У судовому засіданні встановлено, що 13.12.2006 року о 17.00 годині сталась дорожньо-транспортна пригода по вул. Білостоцького у місті Дніпропетровську за участю водія ОСОБА_4, який керуючи автомобілем «Форд-Гранада» №558-22 АН, державний реєстраційний номер АЕ №9060 ЕС, що належав на праві власності ОСОБА_5, скоїв наїзд на позивачку ОСОБА_1, її доньку ОСОБА_2 та малолітню онуку ОСОБА_3, що рухались по пішохідному тротуару. При цьому водій покинув місце ДТП, не надав потерпілим ніякої первинної медичної допомоги та не викликав швидкої допомоги.

За результатами судово-медичної експертизи №6328е от 27.12.2006 року позивачці ОСОБА_1 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколочного перелому лівої голені, у результаті чого їй було зроблено дев'ять хірургічних операцій.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №6327е від 27.12.2006 року позивачці ОСОБА_2 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки та перелому міжщілевого возвишення лівого колінного суглобу.

Позивачці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №337е від 23.01.2007 року були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна зі зміщенням.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.06.2007 року відповідач був визнаний винним у здійснені злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.

В силу ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до абз.2, 3 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

У свою чергу, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Так, під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_4 здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки автомобіля «Форд-Гранада» №558-22 АН, державний реєстраційний номер АЕ №9060 ЕС, власником якого є ОСОБА_5 та який на законній підставі використовував вищевказаний транспортний засіб, та передав його ОСОБА_4, який визнаний винним у скоєнні ДТП, а тому ОСОБА_4 правомірно володів транспортним засобом під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, і саме він зобов'язаний відшкодувати завдану шкоду.

Розмір матеріальної шкоди 12 673 гривні, що був заявлений позивачкою ОСОБА_1 підтверджується копіями чеків, що знаходяться в матеріалах справи, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України, про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

В судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та настанням довготривалого розладу стану здоровя позивачів. Внаслідок наїзду на позивачів та розладу і стану здоровя був порушений їх звичайний уклад життя, завдало фізичного болю та призвело до тривалого лікування з негативними наслідками, що призвело до моральних страждань. Приймаючи до уваги співмірність між розміром матеріальних витрат на відновлення здоровя позивачів та заявленого позивачами розміру моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12 673 гривні, моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень, на користь законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 - моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

В іншій частині позову суд вважає відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 321,90 гривень суд вважає стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 79, 84, 85, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 12673,13 гривні, у відшкодування моральної шкоди 50000,00 гривень, а всього 62673 (шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят три) гривні 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь законного представника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати по сплаті судовго збору у розмірі 321 гривень 90 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: