Справа 2/1522/9288/11
Провадження 6/522/404/16
УХВАЛА

07 листопада 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання та встановлення способу та порядку виконання судового рішення від 08.11.2011 року по справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду 17.10.2016 року надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання та встановлення способу та порядку виконання судового рішення від 08.11.2011 року по справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, згідно якої просив:

- розстрочити виконання заочного рішення від 08.11.2011 року на 84 місяці рівними частками по 2 590, 93 грн.;

- зобовязати ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до ухваленого судового рішення укласти з ОСОБА_1 договір реструктуризації боргу 217 637, 83 грн. на 84 місяці з оплатою щомісячного платежу у розмірі 2 590, 93 грн.;

- зобовязати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернутися до виконавчої служби з заявою про зняття арешту та розшуку з автомобілів Jeep Patriot Sport, номер кузова НОМЕР_1, держ. номер НОМЕР_2;

- зобовязати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» видати ОСОБА_1 автомобіль Jeep Patriot Sport, номер кузова НОМЕР_1, держ. номер НОМЕР_2.

В обґрунтування заяви відзначив, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2011 року було задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №СL-502/084/2008 від 03.10.2008р. у розмірі 217 637, 83 грн. Заявник є поручителем за даним кредитним договором, у звязку з чим з нього солідарно стягнуто відповідну кредитну заборгованість. Проте, він є інвалідом 2-ї групи. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2013 року (справа №1512/13888/2012) він призначений опікуном свого повнолітнього сина ОСОБА_3, який являється інвалідом 1-ї А групи інвалідності (інвалід з дитинства), безстроково. На його утриманні також перебуває його мати пенсіонерка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також є інвалідом 2-ї групи безстроково. Також, його дружина на теперішній час знаходиться у декретні відпустці. Донька дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. є школяркою. Таким чином, усі члени його сімї є непрацездатними у силу здоровя чи віку.

Сума доходів сімї заявника на один місяць становить: він отримує 1230 грн. пенсія (довідка УПФУ в Приморському районі м. Одеси №8127 від 08.07.2016 року та довідка УПФУ у Приморському районі м. Одеси №139/02 від 13.01.2016 року); 1450 грн. допомога по догляду за інвалідом); 2000 грн. щомісячна заробітна плата ОСОБА_6 до декретної відпустки (довідка вих..№5 від 10.10.2016 року ПП «Терракотта»; ОСОБА_4 1360 грн. пенсія (довідка УПФУ в Приморському районі м. Одеси №8128 від 08.07.2016 року). Таким чином, совокупна сума доходу їх сімї на момент звернення з заявою становить 6040 грн. : 4 особи = 1510 грн., що є більшим за встановлений законом прожитковий мінімум на 1-го члена сімї. При народженні дитини дружина заявника отримує разову допомогу при народженні дитини в розмірі 10 320 грн.; та на протязі 3-х років до досягнення дитини трирічного віку буде отримувати щомісячну допомогу в розмірі 860 грн. Оскільки заставне майно знаходиться у його користуванні, він виявив бажання оплачувати кредит. З огляду на що просить розстрочити виконання рішення суду у заявлений ним спосіб.

У судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності від 02.02.2016 року) подане клопотання підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Представник банку ОСОБА_8 (діж на підставі довіреності від 11.03.2016 року) у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала. Вказала, що немає достоіменного розрахунку, а розрахунок не обґрунтований. При цьому заявник посилається на складові прибутку, які є цільовими платежами. Заявник посилається на допомогу, яку його жінка отримає у майбутньому, та ці виплати є суто цільовими та мають використувуватись на визначені для виплат цілі. Транспортний засіб не належить заявнику, останній лише користується ним. Право власності зареєстровано за ОСОБА_2, яка є також солідарним боржником за вказаним рішенням суду. На теперішній час транспортний засіб знаходиться на штраф-майданчику та може бути реалізований в погашення кредитної заборгованості. Інші заявлені ОСОБА_1 вимоги не відносяться до розстрочки виконання рішення та не можуть бути вирішення в порядку, передбаченому ст.. 373 ЦПК України. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд з урахуванням вимог 169, 231 ЦПК України за згодою осіб, які брали участь у справі, ухвалив слухати справу за відсутності ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2011 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №2/1522/9288/11 винесено рішення, яким задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг «Україна» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №МL-502/066/2008 від 08.05.2008р. у розмірі 578 550, 03 грн.. Стягнуто солідарно з лазарєвої О.С. та ОСОБА_1 як солідарного боржника на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СL-502/084/2008 від 03.10.2008р. у розмірі 217 637, 83 грн.. Вирішено питання щодо судових витрат.

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання; усі субєкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій її території; обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина пята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

У свою чергу ст. 373 ЦПК закріплено положення, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочки або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Підставою для застосування статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» є наявність обєктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо) (п.10 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

Конституційний Суд України також зазначає, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Тобто, за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сімї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. (Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного суду України від 26.06.2013 року у справа № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго»).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких доказів, що з дня винесення заочного рішення і по теперішній час щодо погашення кредитної заборгованості заявник не надав. Крім того представник позивача також підтверджує відсутність здійснення з боку відповідачів на погашення заборгованості за рішенням суду.

Суд вбачає, що заявник є інвалідом 2-ї групи (довідка до акту огляду МСЕК серії 10ААВ від 14.01.2014 року).

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2013 року (справа №1512/13888/2012) він призначений опікуном свого повнолітнього сина ОСОБА_3, який являється інвалідом 1-ї А групи інвалідності (інвалід з дитинства), безстроково (довідка до акту МСЕК серії 2-18 ОД від 22.09.2011 року).

На утриманні заявника також перебуває його мати пенсіонерка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також є інвалідом 2-ї групи безстроково (довідка до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД від 21.02.2009 року).

Також, його дружина ОСОБА_6 на теперішній час знаходиться у декретні відпустці. Донька дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. є школяркою. Таким чином, усі члени його сімї є непрацездатними у силу здоровя чи віку.

Сума доходів сімї заявника на один місяць становить: зокрема ОСОБА_1 отримує 1230 грн. пенсія (довідка УПФУ в Приморському районі м. Одеси №8127 від 08.07.2016 року та довідка УПФУ у Приморському районі м. Одеси №139/02 від 13.01.2016 року); 1450 грн. допомога по догляду за інвалідом); 2000 грн. щомісячна заробітна плата ОСОБА_6 до декретної відпустки (довідка вих..№5 від 10.10.2016 року ПП «Терракотта»; ОСОБА_4 1360 грн. пенсія (довідка УПФУ в Приморському районі м. Одеси №8128 від 08.07.2016 року). Таким чином, совокупна сума доходу їх сімї на момент звернення з заявою становить 6040 грн. : 4 особи = 1510 грн.. при цьому посилається що при народженні дитини його дружина отримує разову допомогу при народженні дитини в розмірі 10 320 грн.; та на протязі 3-х років до досягнення дитини трирічного віку буде отримувати щомісячну допомогу в розмірі 860 грн..

Таким чином, їх дохід складається з призначених державою пенсій на їх утримання, складові яких є суто цільовими. Чинним законодавством передбачено стягнення заборгованості з пенсій. Проте суду не надано доказів щодо стягнення також заборгованості з відповідача у порядку виконавчого провадження. Крім того з пояснень сторін вбачається, що до січня 2016 року заявник користувався вказаним автомобілем, яким було вилучено на штраф - майдачник. Право власності на цей автомобіль зареєстровано за ОСОБА_9, а не за заявником. Таким чином, суд вважає, що не застосовані всі вичерпні можливості щодо стягнення заборгованості, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому суд враховує, що наданий заявником розрахунок ґрунтується на доходах у виді пенсій, які призначенні для забезпечення проживання певної категорії людини. Крім того, однією зі складових розрахунку є матеріальна допомога, яку може отримати жінка заявника у майбутньому при народженні дитини, яка ще не народилась. За таких обставин суд не може приймати зазначені доходи як обґрунтовані.

Тому, заява в частині розстрочки виконання рішення підлягає відхиленню.

Відносно інших вимог заявника суд також відмовляє, у звязку з тим, що ці вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження, а не згідно ст.. 373 ЦПК України.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 169, 210, 212-213, 231, 373 ЦПК України, ст..36 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання та встановлення способу та порядку виконання судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Домусчі Л.В.

07.11.2016