РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2113/15-ц

23 вересня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костопільської міської ради Рівненської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними рішення міської ради та визнання недійсними державного акту про право власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів Костопільської міської ради та ОСОБА_6, в якому просила визнати незаконним рішення Костопільської міської № 203 від 07.10.2003 року про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га. в АДРЕСА_1 та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що відповідач приватизувала частину земель загального користування - АДРЕСА_1 і тим самим загородила прохід (проїзд) до належного позивачу будинковолодіння та земельної ділянки. Крім того приватизацію земельної ділянки відповідачем було проведено без погодження позивачем технічної документації із землеустрою, хоча у плані земельної ділянки вона вказана як сусідній землекористувач.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_6 померла, а тому до участі в справі в якості відповідачів було залучено її спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали повністю та з аналогічних підстав. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Костопільської міської ради в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та його представник позов не визнали та пояснили, що приватизацію земельної ділянки ОСОБА_6 було проведено правомірно. Даною земельною ділянкою ОСОБА_6 користувалася тривалий час, будь-якого провулку там не було, а тому земель загального користування вона не приватизовувала. Згідно генерального плану АДРЕСА_1 немає, а проїзд до земельної ділянки позивача передбачений через земельну ділянку іншого сусіда, який також її приватизував. Проїзд до земельної ділянки позивача через земельну ділянку ОСОБА_6 було надано позивачу лише тимчасово на час будівництва. При неодноразовому розгляді скарг позивача було зроблено висновок про відсутність згідно генерального плану проїзду до земельної ділянки позивача через земельну ділянку, яку приватизувала ОСОБА_6. Просять в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_7 показав, що брав участь у розгляді скарг позивача з приводу відсутності проїзду до її земельної ділянки. Згідно генерального плану проїзд до земельної ділянки позивача був передбачений через земельну ділянку іншого сусіда - ОСОБА_8. В документації інвентаризації вказано про існування АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та покійна ОСОБА_6 були сусідніми землекористувачами. Рішенням Костопільської міської № 203 від 07.10.2003 року ОСОБА_6 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га. в АДРЕСА_1 для обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ст. 118 ЗК України в редакції на час приватизації громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною 3 ст.83 ЗК України в редакції на час приватизації передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, а саме будівельного паспорту на будівництво ОСОБА_6 нового житлового будинку замість старого аварійного, який був виготовлений в 2003 році, (перед приватизацією земельної ділянки) в користуванні ОСОБА_6 перебувала земельна ділянка в АДРЕСА_1. Згідно викопіровки з плану міста земельна ділянка складалася з двох частин розмірами 52,3м. х 13,8 м. та 29,3 м. х 13,3 м.. Між цими земельними ділянками знаходився АДРЕСА_1 шириною проїзної частини 4 м., який проходить і до земельної ділянки позивача. Планом забудови передбачено, що ОСОБА_6 повинна побудувати новий жиловий будинок з орієнтацією фасаду на вулицю - АДРЕСА_1 та розмістити будинок на відстані 4,2 м від червоної лінії.

Наявність станом на 2003 рік АДРЕСА_1, який знаходиться між двома частинами земельної ділянки ОСОБА_6 підтверджується також матеріалами інвентаризації земель м. Костополя.

Таким чином, судом встановлено, що на момент приватизації земельної ділянки в 2003 році у користуванні ОСОБА_6 знаходилася земельна ділянка, яка складалася з двох частин, що знаходилися по обидві сторони АДРЕСА_1.

Суд також відзначає, що приватизацію земельної ділянки ОСОБА_6 було проведено без погодження меж земельної ділянки із позивачем, яка є сусіднім землекористувачем, однак в протоколі погодження меж позивач взагалі не вказана.

Як вбачається із відповіді на заяву позивача з Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області від 29.07.2015 р. № Є-111-2015/155, при опрацюванні технічної документації із землеустрою по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр.ОСОБА_6 в м.Костопіль по АДРЕСА_1, 6 інспекція дійшла висновку, що документацію виготовлено з порушенням вимог містобудівного законодавства (приватизовано частину земель загального користування тобто АДРЕСА_1).

Згідно з ч. 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що приватизацію земельної ділянки ОСОБА_6 було проведено з порушенням чинного законодавства, а саме ст. 83 та 118 ЗК України, а тому позов підлягає до задоволення.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачів та їх представника про те, що АДРЕСА_1 не передбачений генеральним планом міста. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів генеральний план був затверджений ще в 1989 році. На час приватизації ОСОБА_6 земельної ділянки пройшли зміни, які були встановлені інвентаризацією земель міста, однак не були своєчасно внесені до генерального плану. Суд вважає, що бездіяльність працівників органу місцевого самоврядування щодо невнесення змін до генерального плану не може служити підставою для порушення прав позивача на проїзд та прохід до своєї земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212 ЦПК УКраїни, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської № 203 від 07 жовтня 2003 року про передачу гр.ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розміщена в м.Костопіль по АДРЕСА_1, 6 для обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 пл.,0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяП. В. Олійник