АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа - Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2015 позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа - Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Апелянт зазначає, що залишаючи позовну заяву без руху з підстав несплати судового збору, а в подальшому повертаючи її, суд першої інстанції не взяв до у ваги, що в даному випадку позивач є споживач послуг, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів Крім того, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала порушує конституційні права апелянта щодо судового захисту, а також процесуальні права щодо своєчасності розгляду і вирішення питання цивільної справи.

Вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, причини неявки суду не повідомили. Виходячи з положень ст. ст. 303-1, 305 ч. 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа № 761/25613/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/2144/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві.

Судом встановлено, що у вересні до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа - Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.09.2015 позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору за подачу позову до суду, а також для визначення в порядку якого провадження (позовного чи окремого) позивач звернувся для суду, та для уточнення якими діями відповідача були порушені права позивача (а.с.9).

05.10.2015 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача в якій зазначалося про відсутність підстав для залишення позову без руху.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу , суд першої інстанції виходи в із того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 07.09.2015 та не усунув недоліки, а саме не сплатив судовий збір за подачу позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі об'єктивного дослідження матеріалів справи та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 119 ЦПК України визначено форму та зміст позовної заяви, зокрема відповідно до ч. 5 зазначеної статті, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не застосував до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та не звільнив позивача, як споживача від сплати судового збору, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з такого.

Пленум Верховного Суду України у п.п.1, 6 постанови від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ст. 137 ЦПК України щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з вiдповiдними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Таким чином, в позовній заяві позивач мав зазначити, що позов подається ним як споживачем у зв'язку з порушенням його прав як споживача послуг, зазначити, яке саме право споживача порушено та надати відповідні докази, які підтверджують позов. Проте, позивачем ані під час подачі позовної заяви до суду, ані при подачі заяви про усунення недоліків позовної заяви жодним чином не зазначено, що ним подається позов саме як споживачем відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», а також відсутнє прохання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст. 22 вищевказаного Закону та п. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та не надано оригінал квитанції про сплату судового збору, а тому недоліки викладені в ухвалі суду від 07.09.2015 позивачем не усунуті.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права.

В порядку ст. 307 ч. 2, ст. 312 ч. 1 п. 2ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

Оскільки ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду не було сплачено судовий збір, який відповідно до п. 9) ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» для фізичних осіб складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, то колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 243, 60 грн. в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2015 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2015 в розмірі 243, 60 грн. в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти.

Головуючий:

Судді: