Номер провадження: 22-ц/785/777/16Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Сібовій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

31.07.2015 року, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі-Банк 1) звернулось із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 5 892 296,48 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 07.03.2008 року між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі-Банк 2) і відповідачкою укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 10 000 доларів зі сплатою 24% річних за користування кредитним коштами, на строк - до повного погашення кредиту.

20.05.2013 року між Банком 2 і Банком 1 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого Банк 2 передав позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема і за кредитним договором із відповідачкою.

Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконувала умови зобов'язання за кредитним договором від 07.03.2008 року і станом на 13.07.2015 року допустила заборгованість з повернення кредиту, відсотків, крім того, позивач нарахував пеню і 3% річних заборгованості по кредиту та відсоткам, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача і відповідачка не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи і наданим доказам на підтвердження вимог.

Сторони не з'явились у засідання колегії суддів.

Представник позивача, відповідачка і її представник сповіщені про розгляд справи у суді апеляційної інстанції 18.08.2016 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 07.06.2016 року, 08.06.2016 року, 09.06.2016 року та 14.06.2016 року.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 07.03.2008 року, яка становить 5 892 296,48 гривень і складається: із заборгованості по кредиту у розмірі 154 89978 гривень; заборгованості по відсоткам у розмірі 37 785,11 гривень; пені у розмірі 5 694 930, 78 гривень; 3% річних заборгованості по кредиту у розмірі 3 762,88 гривень; 3% річних заборгованості по відсоткам у розмірі 917,82 гривень (а.с.2-6).

Колегія суддів відмовляє у позові зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини із зобов'язання які регулюються нормами ЦК України.

Встановлено, що 07.03.2008 року між Банком 2 і відповідачкою укладено кредитний договір №28.3/1012-КЕК-08, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10 000 доларів США, зі сплатою 24% річних (п.1.1., 1.3 договору, а.с.7-10).

Згідно кредитного договору від 07.03.2008 року, відповідачка зобов'язалась вилатити кредит та відсотки не пізніше 05.03.2010 року (п.п.4.3.,4.4. Договору, а.с.8).

20.05.2013 року, між Банком 1 і Банком 2 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги і згідно Додатку до цього договору, до Банка 1 перейшло право вимоги за кредитним договором від 07.03.2008 року між Банком 2 та відповідачкою. Крім того, у зазначеному Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами зазначено, що за кредитним договором від 07.03.2008 року кінцевий термін погашення кредиту - 05.03.2010 року, що відповідає п. 4.4. кредитного договору (а.с.17-23).

Наведене свідчить про те, що строк позовної давності, передбачений ст. 257 ч.1 ЦК України, для стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.03.2008 року спливав 05.03.2013 року.

Між тим, на час укладення між Банком 1 і Банком 2 Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами /20.05.2013/ спливли строки позовної давності для пред'явлення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.03.2008 року.

У березні 2015 року в Банку 1 введена тимчасова адміністрація (а.с.27-32).

13.07.2015 року складено довідку про заборгованість відповідачки за кредитним договором від 07.03.2008 року (а.с.13).

31.07.2015 року, більше як через 2 роки після спливу строку позовної давності, Банк звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.03.2008 року (а.с.2-6).

19.11.2015 року представник відповідачки, адвокат Ботвінцев А., в інтересах відповідачик подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.45,46).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ч.ч.3,4 ЦК України).

Зважаючи на те, що у зобов'язанні визначено строк його виконання - 05.03.2010 року, сторони зобов'язання, у встановленому законом порядку, не збільшивували позовну давність (ст. 259 ч.1 ЦК України), на час звернення із позовом про стягнення заборгованості (липень 2015 року) сплив трирічний строк позовної давності, є належні та допустимі докази неналежного виконання відповідачкою зобов'язання (заборгованість за кредитом у сумі 7 067,73 доларів США станом на 21.05.2013 року, а.с.13,23), колегія суддів дійшла висновку про відмову у позові за пропуском строку позовної давності.

Висновки суду в рішенні про недоведеність вимог із посиланням на ненадання позивачем розрахунку заборгованості по кредиту, пені і 3%, неправильний перерахунок кредиту в гривню, а також посилання на неналежні повноваження представника Банка є необгрунтованими, суперечать обставинам справи і вимогам ст.10 ч.4, 57-50, 212 ЦПК України, які, у даному випадку, призвели до неправильного вирішення справи (ст. 309 ч. 3 ЦПК України).

Посилання представника позивача у позові на те, що договором від 07.03.2008 року визначено, що він діє до повного погашення позичальником кредиту безпідставні, оскільки договором визначено строк його виконання - до 05.03.2010 року (а.с.2,8).

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, з Банка 1 на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 3 654 гривень і за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 654 гривень.

Приймапючи до уваги, що рішення суду першої інстанції суперечить обставинам справи і нормам процесуального законодавства, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п.3,4 313, 314, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" -задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 листопада 2015 року -скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за пропуском стрку позовної давності.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "Дельта Банк" // на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 3 654 гривень і за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 654 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич