Справа № 502/1901/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно

та

позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

ОСОБА_2

до

Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому згідно уточнених позовних вимог від 25.10.2016 р. вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її батько - ОСОБА_3, який перебував у шлюбі з матір'ю позивача - ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року. За життя батьки позивача постійно проживали в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належав до майна колгоспного двору, членами якого вони були. Після смерті батька позивач та її мати подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, а її брат - ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, в якому заповіла позивачу все належне їй майно, і після її смерті позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини, та після цього звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак в зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на ім'я померлих батьків не видавалось та право власності на відповідний житловий будинок не було зареєстровано, нотаріус відмовив у видачі відповідного свідоцтва.

На підставі викладеного позивач просила суд:

1/ Встановити факт належності ? частини житлового будинку ОСОБА_3, як голові колишнього колгоспного двору;

2/ Встановити факт належності ? частини житлового будинку ОСОБА_4, як члену колишнього колгоспного двору;

3/ Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею - 86,5 кв.м., житловою площею - 57,0 кв.м., який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ. В - кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, № 1-6, І - надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Після відкриття провадження у справі залучена за ухвалою суду від 28.09.2016 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, звернулась 28.10.2016 року з заявою про вступ у справу у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

На підставі поданої ОСОБА_2 заяви ухвалою суду від 03.11.2016 року його було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в зв'язку з чим виключено зі складу третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача.

Зазначаючи в своєму позові ті ж самі обставини, що і позивач, третя особа просила суд:

1/ Встановити факт належності ? частини житлового будинку ОСОБА_5, як голові колишнього колгоспного двору;

2/ Визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею - 86,5 кв.м., житловою площею - 57,0 кв.м., який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ. В - кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, № 1-6, І - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Позивач та третя особа в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримку заявлених позовних вимог.

Представник відповідача - Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що заперечень проти поданих позовів не має.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання та подали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, розгляд справи проведено за відсутності осіб, що беруть участь у справі без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

В процесі з'ясування обставин справи та перевірки доказів, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого повторно 24 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в селі Мирне Кілійського району Одеської області, про що складено актовий запис № 312 /а.с. 9/.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 27 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року в селі Мирне Кілійського району Одеської області, про що складено актовий запис № 289 /а.с. 10/.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, виданого 20 лютого 1965 року Мирнівським сільським бюро ЗАГС, актовий запис № 4, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6, дружині було присвоєне прізвище «ОСОБА_3» /а.с. 11/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого повторно 30 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що Виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області складено актовий запис № 21 /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5, виданого 22 листопада 1986 року Мирнівською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 20, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_7, дружині було присвоєне прізвище «ОСОБА_7» /а.с. 13/.

Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради 30.10.2015 року за № 490, - житловий будинок АДРЕСА_3 станом на 16.04.1991 року відносився до колгоспних дворів (погосподарська книга № 3, особовий рахунок № НОМЕР_6) до складу якого входили:

ОСОБА_9 - голова колгоспного двору, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

ОСОБА_10 - член колгоспного двору, ІНФОРМАЦІЯ_3, - дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року /а.с 14/.

Згідно заповіту, посвідченого 20 лютого 2013 року секретарем виконавчого комітету Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 11, ОСОБА_11 заповідала все своє рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 /а.с. 15/.

24 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Кілійської районної державної нотаріальної контори з заявою, зареєстрованою в реєстрі за № 2586, згідно якої відмовився на користь ОСОБА_1 від належної йому частки спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року в АДРЕСА_4 /а.с. 16/.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Кілійської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року /а.с. 17/.

Згідно довідки КП КРР «Районне бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2016 року № 15, по даним реєстрації КП КРР «РБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано /а.с. 18/.

Як вбачається з листа від 29.07.2016 р. № 278/01-16, приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Богачовою Н.М. було роз'яснено ОСОБА_1 положення законодавства щодо необхідності для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 надати правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_5 та у разі його відсутності можливість вирішити вказане питання в судовому порядку /а.с. 19/.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КРР «РБТІ» 05.01.2016 року, житловий будинок, розміщений за адресою: АДРЕСА_6, в цілому складається з: житлового будинку - літ. А, загальною площею 86,5 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м.; сараю - літ. Б; кухні - літ. В; сараю - літ. Г; убиральні - літ. Д; надвірних споруд № 1-6, І /а.с. 20-24/

Як вбачається з листа Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 21.09.2016 року № 1640/01-16, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_3 Кілійською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 89/2013 за заявою про прийняття спадщини від ОСОБА_2. 05 березня 2013 року до вказаної спадкової справи долучені заяви про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с. 36/.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М. від 04.11.2016 року за № 573/01-16 та доданої до нього копії відповідної спадкової справи, - після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року, спадкова справа № 370/2013 заведена за заявою про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1. 25 грудня 2015 року надана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від імені ОСОБА_1. Інших заяв не надходило. 24 грудня 2015 року за реєстром №№ 1085, 1088 ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо встановлення факту належності житлового будинку ОСОБА_3, як голові колишнього колгоспного двору та ОСОБА_4, як члену колишнього колгоспного двору, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказані особи дійсно входили до складу відповідного колгоспного двору.

Стосовно заявлених позивачем та третьою особою вимог про визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності» роз'яснив, що правила ст. 563 ЦК України про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. В разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до п.п 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, а третя особа - спадкоємцем першої черги за законом після ОСОБА_3, та вони прийняли спадщину відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України, беручи до уваги те, що оформлення спадщини в нотаріальному поряду неможливе в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно і неможливістю їх оформлення в зв'язку зі смертю голови та члена колгоспного двору, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем та третьою особою вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що їх право на спадщину підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 16, 1223, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт належності ? частини житлового будинку АДРЕСА_2, - ОСОБА_3, як голові колишнього колгоспного двору.

Встановити факт належності ? частини житлового будинку АДРЕСА_2, - ОСОБА_4, як члену колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею - 86,5 кв.м., житловою площею - 57,0 кв.м., який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ. В - кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, № 1-6, І - надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею - 86,5 кв.м., житловою площею - 57,0 кв.м., який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ. В - кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, № 1-6, І - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников