Номер провадження: 22-ц/785/3292/16
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

До Малиновського районного суду м. Одеси 13.07.2015 року звернувся ОСОБА_2 із скаргою на постанову Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог скаржник послався на те, що 17.03.2015 року, державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення суду №2/1519/8400/11. В зазначеній постанові державний виконавець вказала, що громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самостійно виселилися з квартири, однак, це не є правдою, оскільки ніхто нікуди не виселявся, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжують проживати в незаконно захопленій квартирі виділеній позивачу, що легко перевірити приїхавши по даній адресі.

ОСОБА_2, вважає, що постанова від 17.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження є незаконною та протиправною, винесена державним виконавцем Корецькою І.С. в угоду боржників, він не розуміє чому державний виконавець не виконала рішення суду належним чином. З підстав цього скаржник просить суд, скасувати постанову від 17.03.2015 року №46462395, зобов'язати Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ виконати рішення суду від 07.06.2012 року належним чином, як прийнято, написано в рішенні суду.

Скаржник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану ним скаргу, просив суд її задовольнити у повному обсязі, з урахуванням поданих ним доказів.

Державний виконавець Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ Корецька І.С., просила суд відмовити в задоволенні скарги, з підстав того, що нею виконано всі необхідні дії по виконанню рішення та прийняттю постанови №46462395 від 17.03.2015 року.

24.09.2015 року до суду були надані заперечення на скаргу ОСОБА_2, за підписом начальника Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_7, згідно яких, зазначено, що на примусовому виконанні в Другому Малиновському ВДВС ОМУЮ, перебував виконавчий лист №2/1519/8400/11 виданий Малиновським районним судом м. Одеси 04.02.2015 року, про виселення ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_1 та виконавчий лист №2/1519/22075/2012 виданий Малиновським районним судом м. Одеси 17.11.2014 року, про виселення ОСОБА_4 з кв. АДРЕСА_1, при проведенні виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що боржника ОСОБА_4 примусово виселено з квартири (акт державного виконавця від 11.03.2015 року), а боржник ОСОБА_3 добровільно виселився з вище зазначеної квартири (акт 23.02.2015 року). В зв'язку з чим 17.03.2015 року, старший державний виконавець Корецька І.С., керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанови про закінчення виконавчого провадження, по вище зазначених виконавчих листах. Так, згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного та в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження». Тобто дії державного виконавця, щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження від 17.03.2015 року за №46258183 за виконавчим листом №1519/22075/2012 від 17.11.2014 року, виданим Малиновським районним судом м. Одеси, та від 17.03.2015 року за №46462395 за виконавчим листом №2/1519/8400/11 від 04.02.2015 року, виданим Малиновським районним судом м. Одеси, про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, є такими, що відповідають нормам чинного законодавства. В зв'язку з наведеним скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ Корецької І.С., щодо винесення постанови від 17.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження, задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової ухвали по суті скарги.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 311 ЦПК України, однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті та розгляду скарги, суд першої інстанції порушив наступні норми чинного процесуального законодавства.

Подавши скаргу від 13.07.2015р., заявник не вказав суб'єкт оскарження - конкретну особу державного виконавця чи іншу посадову особу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, та не зазначив місце проживання або знаходження заінтересованих осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не оплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Жодна інша редакція скарги ОСОБА_2 не була прийнята судом.

В п. 5 пленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пленуму за №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, що враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

П. 13 цього ж Пленуму передбачено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

В п.16 Пленуму зазначено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу нарішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Незважаючи на вказані порушення, суд першої інстанції 14.07.2015р. відкрив провадження по справі та призначив справу до розгляду на 24.09.2015р.

Вказані порушення привели також до того, що розглядаючи справу в період з 24.09.2015р. по 02.03.2016р. суд жодного разу не здійснив виклик заінтересованих осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і розглянув справу за їх відсутністю, не з'ясувавши їх позицію щодо скарги.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан