Справа № 346/5034/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1307/2016
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Коломийська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім'єю за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа Коломийська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що вона не надала належних доказів того, що протягом останніх п'яти років до відкриття спадщини вони із ОСОБА_4 вели спільне господарство, несли витрати на його утримання, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права та обов'язки як члени сім'ї. Її пояснення та пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили факт її проживання із ОСОБА_4 однією сім'єю, суд вважає спростованими здобутими і перевіреними в судовому засіданні доказами та встановленими обставинами в рішеннях Коломийського міськрайонного суду від 02.09.2015 року та 27.11.2014 року. При цьому, посилання суду на ст. 61 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки відповідно до зазначеної норми закону не доказуються обставини, встановлені судовим рішенням щодо особи, відносно якої встановлені ці обставини. У рішенні Коломийського міськрайонного суду від 02.09.2015 року серед переліку обставин, які встановлювалися при розгляді даної справи, відсутня обставина з ким вона проживала однією сім'єю з 2009 року. У рішенні Коломийського міськрайонного суду від 27.11.2014 року зазначено, що допитаний свідок ОСОБА_9 пояснив, що після 28.08.2009 року вона з сином переїхала проживати у с. Лісна Слобідка Коломийського району і проживала там до 14.05.2011 року, однак судом не давалася оцінка цим показанням і обставина її проживання однією сім'єю будь з ким не встановлювалася, оскільки це не було предметом дослідження у даній справі. Таким чином висновок суду першої інстанції про спростування її пояснень та пояснень свідків є не необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Представник заінтересованої особи Коломийської міської ради Івано-Франківської області в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом.

Відповідно до положень ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, з якою, як вказує заявник, вона проживала однією сім'єю, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 80 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26.11.2014 року (а.с. 2).

З свідоцтва про поховання №4292 від 27.11.2014 року, квитанції №490 від 27.11.2014 року та квитанції №013311 від 01.12.2014 року вбачається, що похованням ОСОБА_4 займалася заявник ОСОБА_2 (а.с. 3).

Згідно відповіді державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори №1115/01-16 від 22.12.2014 року (а.с. 36) з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, до Коломийської міської державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України в нотаріальну контору за місцем знаходження майна з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, не зверталася (а.с. 37, 38).

Згідно пояснень заявника ОСОБА_2, вона та ОСОБА_4 проживали разом однією сім'єю у квартирі АДРЕСА_1 з 2009 року по 2011 рік, а у 2011 році через неналежні побутові умови у квартирі ОСОБА_4, а також у зв'язку з погіршенням стану здоров'я її матері, вони переїхали в квартиру до матері, що по АДРЕСА_3.

Відповідно до довідки №682 від 07.10.2015 року, виданої Ліснослобідською сільською радою, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, суд першої інстанції, давши оцінку вищевказаним доказам, обґрунтовано дійшов висновку про те, що заявник не надала належних доказів того, що вона протягом останніх п'яти років до відкриття спадщини вела із ОСОБА_4 спільне господарство, несла певні витрати на його утримання, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права та обов'язки як члени сім'ї.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.10.2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Коломийської міської ради, виконавчого комітету Коломийської міської ради та КП «Житлоінфоцентр», третя особа служба у справах дітей Коломийської міської ради про визнання права на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 та зобов'язання видати ордер на житлове приміщення, а КП «Житлоінфоцентр» укласти договір найму житлової площі. Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 у спірній квартирі разом із спадкодавицею ОСОБА_4 не проживала, комунальних платежів не сплачувала, а навпаки спадкодавця ОСОБА_4 проживала у квартирі, яка не належить ОСОБА_2, а саме в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 79-82, 83-86).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.11.2014 року по справі за позовом Коломийського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи: приватний нотаріус Досин М.В., приватний нотаріус Григорець М.В. про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу квартири встановлено, що заявник ОСОБА_2 після народження сина ОСОБА_10, 28.08.2009 року переїхала проживати у с. Лісна Слобідка Коломийського району та 30.09.2009 року зареєструвалась у будинку АДРЕСА_1. Також у вказаному рішенні суд звернув увагу на покази свідка ОСОБА_9, який пояснив суду, що після народження сина ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, вони переїхали жити в село, де всі троє разом з малолітнім сином та ОСОБА_2 зареєструвались, а також що він разом з ОСОБА_2 проживав у с. Лісна Слобідка Коломийського району до 14.05.2011 року (а.с. 67-71). Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.01.2015 року (а.с. 72-78).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції також було допитано свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які пояснили, що ОСОБА_2 періодично проживала у ОСОБА_4, ОСОБА_17. час від часу ночувала у ОСОБА_2, вони ходили разом по покупки, доглядали одна за одною. Суд дав оцінку вказаним поясненням свідків.

Таким чином суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що пояснення заявника ОСОБА_2 та допитаних в судовому засіданні свідків спростовані здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами та встановленими обставинами в рішеннях Коломийського міськрайонного суду від 02.09.2015 року та 27.11.2014 року.

Доводи апелянта про те, що суд необґрунтовано зіслався на ч. 3 ст. 61 ЦПК України не узгоджуються з положеннями даної норми закону, а також приписами ч. 1 ст. 14 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Інші доводи апеляційної скарги в основному зводяться до переоцінки доказів, що суперечить положенням ч. 2 ст. 303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам, порушення норм матеріального та процесуального права судом не встановлено. Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Ковалюк Я.Ю.