Справа № 477/1445/16-ц
Провадження № 2/477/915/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

29 вересня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 37849,93 грн. та судові витрати по справі.

В позовній заяві зазначав, що 25 березня 2011 року між сторонами був укладений договір кредиту на суму 2469 грн. зі сплатою 12 % річних та суми комісії.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала умови договору та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 19 липня 2016 року за нею рахується загальна заборгованість в сумі 37849,93 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила. Про час та місце судового засідання повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджено даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 25), у звязку з чим суд, за згодою позивача, допустив заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 25 березня 2011 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 7).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), що на той час мало статус закритого акціонерного товариства, зобовязалося надати позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит в сумі 2469 грн. строком до 24 жовтня 2012 року, зі сплатою 0,01 % на місяць та щомісячної комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 84,44 грн. Позичальник зобовязалась виплачувати суму кредиту, процентів та комісії щомісячними платежами по 214,52 грн.

Згідно заяви позичальника, остання ознайомлена та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є складовими договору.

Розділом 2.4.5 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення умов повернення кредитних коштів.

Так, згідно п. 2.4.5.1 Умов, у разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник зобовязана сплатити пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості.

Згідно п. 2.4.5.5 Умов, при порушенні позичальником строків платежів з будь-якого грошового зобовязання, позичальник зобовязався сплатити штраф в сумі 500 грн. (фіксований платіж) та 5% від суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.4.5.7 Умов, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконаним.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, що підтверджено даними рахунку-фактури та видаткової накладної від 25.03.2011 року (а.с. 18-19), а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів та комісії за користування ним, в звязку з чим станом на 19 липня 2016 року за нею рахується заборгованість по кредиту 682,56 грн., по процентам 0,90 грн., та з комісії 928,84 грн. (а.с. 5-6), які на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, підлягають стягненню в повному обсязі.

Щодо суми неустойки, то з розрахунку Банка вбачається, що останнім нараховано неустойку поза періоду, визначеного п. 2.4.5.7 Умов, тобто поза трирічний строк з дня настання кожного з невиконаних зобовязань.

Окрім того, розмір нарахованої пені в багато разів перевищує розмір боргу по кредиту, процентам та комісії.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За такого, а також критеріїв справедливості та добросовісності в межах дії свободи договору (ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 627 ЦК України) суд вважає за необхідне розмір пені, нарахованої Банком в сумі 33959,06 грн., що значно перевищує розмір боргу, зменшити до 1612 грн. 30 коп.

Також, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу, причому різних видів, та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (ст. 61), з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача лише неустойки, у виді пені.

За такого, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі 3224 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 124,02 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2012 в загальній сумі 3 224 (три тисячі двісті двадцять чотири) грн. 60 коп., з яких: заборгованості по кредиту 682,56 грн., процентам 0,90 грн., комісії 928,84 грн. та пеня 1612,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 124 грн. 02 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова