Справа № 162/237/16-ц
Провадження № 2/162/116/2016
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 травня 2016 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

29 березня 2016 року до Любешівського районного суду надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3. Позивач просив стягнути з відповідача 4498,76 гривень майнової та 10 тисяч гривень моральної шкоди, спричиненої вчиненням злочину.

Позов умотивовано тим, що 02 листопада 2015 року ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, безпричинно пошкодив сокирою дверну раму вхідних дверей та міжкімнатні двері у будинку позивача по АДРЕСА_1; перебуваючи у хаті та погрожуючи фізичною розправою, штовхнув ОСОБА_2 та завдав йому кілька ударів ногами по різних частинах тіла, спричинивши йому фізичний біль. Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 09 березня 2016 року ОСОБА_3 по вказаному факту засуджено за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач отримав травми, від яких лікувався з 09 по 23 листопада 2015 року, з 11 по 15 січня, з 27 січня по 11 лютого 2016 року. Всього на придбання медичних препаратів позивач витратив 4498,76 гривень. Крім цього, ОСОБА_2 вважає, що діями ОСОБА_3 йому заподіяно і моральної шкоди, адже він зазнав фізичного болю і страждань, було принижено його гідність, у зв'язку з цим він переніс тривалу депресію тощо.

Ухвалою від 11 травня 2016 року позов ОСОБА_2 в частині вимог про відшкодування ОСОБА_3 4498,76 гривень майнової шкоди залишено без розгляду.

На перенесену дату судового засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов у частині стягнення з відповідача моральної шкоди підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач будь-яких клопотань не подавав, хоча належним чином був сповіщений про час місце розгляду справи.

У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 11 травня 2016 року не здійснювалось.

Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Обвинувальним вироком Любешівського районного суду від 09 березня 2016 року у справі № 162/74/16-к встановлено, що ОСОБА_3 близько 01 години 02 листопада 2015 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, безпричинно пошкодив сокирою вхідні та міжкімнатні двері у будинку позивача по АДРЕСА_1; перебуваючи у будинку та погрожуючи фізичною розправою, штовхнув ОСОБА_2 та завдав йому кілька ударів ногами по різних частинах тіла, спричинивши йому фізичний біль. При цьому констатовано завдання побоїв ОСОБА_2 без заподіяння тілесних ушкоджень, пошкодження майна потерпілого тощо. ОСОБА_3 засуджено за вчинення хуліганських дій за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України. Цей вирок набрав законної сили.

У наданій позивачем медичній документації відсутня інформація про перенесення ним депресії.

Позивачем також не подано будь-яких доказів, що його лікування у період з листопада 2015 року по лютий 2016 року було пов'язане з отриманням травм від ОСОБА_3.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до статті 614 ЦК вина - це психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, яка виражена у формі умислу та необережності.

Виходячи з наведеного, предметом доказування у будь-якій справі про відшкодування шкоди є встановлення наступних фактів у їх сукупності: підстави виникнення відповідальності, зокрема делікту; розмір шкоди або збитків; наявність причинно-наслідкового зв'язку між фактом, на підставі якого виникає відповідальність, та завданою шкодою.

Позивач не підтвердив доказами, що він лікувався у кінці 2015 на початку 2016 року саме через протиправні дії відповідача і у зв'язку з цим зазнав моральних страждань.

Між тим, дослідженим у суді вироком Любешівського районного суду відносно ОСОБА_3 стверджено його винуватість у вчиненні хуліганських дій щодо ОСОБА_2, у завданні йому побоїв, пошкодженні майна тощо.

Отже, слід констатувати наявність передбачених законом підстав на відшкодування відповідачем у користь позивача моральної шкоди.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача, суд враховує, що злочин, за який засуджено відповідача характеризується особливою зухвалістю, цинізмом, нехтуванням моральних засад суспільства. Також слід взяти до уваги, що ОСОБА_2 є особою похилого віку, у зв'язку з побоями він зазнав фізичного болю, було пошкоджено його майно тощо.

Отже, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача як компенсацію завданої позивачу моральної шкоди суму у розмірі 4500 гривень.

Питання про розподіл судових витрати між сторонами слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 10, 11, 60, 197, 209, 213-215, 224 ЦПК, на підставі статей 23, 614, 1167 ЦК, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 4500 (чотири тисяч п'ятсот) гривень моральної шкоди, спричиненої вчиненням злочину.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору (отримувач: УДСКУ у Любешівському районі Волинської області; код отримувача: 37751907; рахунок № 0240; банк отримувача: ГУДКСУ у Волинській області; код банку отримувача: 803014; призначення платежу: судовий збір у цивільній справі, Любешівський районний суд, ).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання оскаржуваного судового рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук