Справа № 460/3908/16 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/6363/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

11.08.2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення донькою двадцяти трьох років. Позовні вимоги мотивовано тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано. Від шлюбу в них народилася донька ОСОБА_6, 03.07.1998 року, на утримання якої до досягнення вісімнадцятирічного віку відповідач сплачував аліменти. На даний час донька ОСОБА_6 навчається на 2 курсі Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова, з терміном навчання до 30.06.2017 року. Навчання доньки потребує додаткових значних витрат, їй самій важко оплачувати такі витрати. Відповідач офіційно не працює, але має заробіток від роботи, яку виконує неофіційно, має можливість надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_4. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Вважає, що суд відмовив їй в задоволенні позову оскільки вона звернулася із позовом про стягнення суми в твердій грошовій сумі, що є безпідставним, оскільки такий спосіб є визначений законом. В апеляційній скарзі просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу, сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що раніше відповідач на підставі рішення суду був зобовязаний сплачувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Після досягнення дітьми повноліття стягнення аліментів на їх утримання з 04.07.2016 року було припинено.

Згідно представленої довідки гр. ОСОБА_6 навчається на другому курсі денної форми навчання Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання та дизайну м. Львова, термін навчання з 01.09.2015 року до 30.06.2017 року і перебуває на повному державному забезпеченні.

З 31.05.2014 року ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності третьої групи, яка станом на день постановлення рішенням судом першої інстанції становить 1200 грн. в місяць.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 суд виходив з тих обставин, що нею не доведено, що ОСОБА_5 має мінливий дохід, що унеможливлює призначення аліментів у твердій грошовій сумі. Окрім цього, суд зазначив, що заявлені позовні вимоги суперечать встановленим обставинам та нормам матеріального права.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може з наступних обставин.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За положеннями ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Право вибору позивачем способу стягнення аліментів фактично відображено у Правовій позиції до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за №6-143цс13 від 05.02.2014 року, де зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Колегія суддів вважає, що підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на дитину яка навчається, де позивач просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі за умови отримання стабільного доходу відповідачем, не може бути, оскільки суд не обмежений в визначенні виду аліментів та вправі за наявності певних обставин присудити аліменти в частині від доходу.

Оскільки донька відповідача ОСОБА_6 03.07.1998 року не працює, а навчається - у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого батька, який має можливість.

Ураховуючи наведені положення закону, при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, апеляційний суд відповідно до вимог ст.182 СК України урахував можливість надання матеріальної допомоги відповідачем, матеріальне становище обох батьків та вважає за можливе визначити розмір аліментів, на утримання повнолітньої дитини відповідачаОСОБА_6 на період її навчання, у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права відповідно до положень пунктів 3, 4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.309, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/5 його доходів на час навчання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2