ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/682/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Бойко І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2016 р. орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просив ОСОБА_2, ОСОБА_1 позбавити батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання дитини, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття щомісяця у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судове засідання 04 липня 2016 року представник позивача зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, не займаються вихованням дитини, не несуть витрати на її утримання, фактично обовязки батьків перебрала на себе матір відповідача ОСОБА_4, тобто бабуся хлопчика, яка після позбавлення батьківських прав її доньки ОСОБА_1 має намір бути опікуном малолітнього ОСОБА_3. Відповідачі вимоги про позбавлення їх батьківських прав визнають про що подали нотаріально завірені заяви. Надавши пояснення та письмові докази представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До позову додані нотаріально завірені заяви про визнання позову про позбавлення батьківських прав та викладено прохання здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області в книзі реєстрації народжень 03 листопада 2007 року зроблено актовий запис №108 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №105840.

З наданих суду копії вироку Московського районного суду Харківської області від 26 листопада 2001 року, рішення цього ж суду по цивільній справі за позовом Московського РВК м. Харкова до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав від 10 грудня 1998 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через зловживання наркотичними засобами були позбавлені батьківських прав відносно старшого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а згодом ОСОБА_1 ще й була засуджена за злочин у сфері обігу наркотичних засобів до покарання у виді позбавлення волі.

Як пояснила у судовому засіданні представник органу опіки та піклування ОСОБА_6, спосіб життя відповідачів не змінився, до молодшої дитини вони ставляться так само байдуже.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_1 від 19 травня 2016 року, складеного начальником служби у справах дітей Золочівської РДА ОСОБА_6, директора Золочівського ЦСССДМ ОСОБА_7, фахівця з соціальної роботи ОСОБА_8, проведеного за адресою проживання ОСОБА_1: смт. Золочів, вул. Б. Хмельницького, 77, санітарний стан приміщень задовільний, родина ОСОБА_1 складається з однієї особи самої ОСОБА_1, доходів вона не має. В акті зазначено, що матір не займається вихованням сина, уваги йому не приділяє, останній в свою чергу у даний час проживає разом з бабусею та навчається у місті Харкові.

З інформаційної довідки Золочівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Золочівської районної державної адміністрації Харківської області вих. №01-23/157 від 18 червня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 проживав з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, так як матір не працювала, родина існувала за рахунок коштів родичів ОСОБА_1 Батько хлопчика ОСОБА_2 за час навчання дитини у даному навчальному закладі жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням сина, не приймав участь у шкільному житті та вихованні ОСОБА_3. Матір хлопчика приділяла недостатньо уваги навчанню і вихованню сина, через що дитина часто пропускала навчання без поважної причини, мати не забезпечувала дитину повноцінним харчуванням, що негативно впливало на стан здоровя дитини: хлопчик мав кволий вигляд, під час навчального процесу був млявий, неактивний, сонний, що негативно позначалося на засвоєнні матеріалу. На вказані недоліки керівництво навчального закладу неодноразово звертало увагу, проте вказані дії виявилися безрезультатними, аж поки в ситуацію не втрутилася бабуся хлопчика ОСОБА_9, яка замість батьків забезпечувала дитину іграшками, новим одягом, подарунками, дарувала дитині свою увагу, покращуючи емоційний стан дитини. ОСОБА_10 членами педагогічного колективу надана грошова допомога із коштів учнівського всеобучу, проте це не покращило умови проживання родини.

Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації надав висновок від 15 травня 2015 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Так у висновку зазначено, що подружжя ОСОБА_3 не займається вихованням своєї дитини, ведуть аморальний спосіб життя. Орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

З доданих до матеріалів справи нотаріально завірених заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 11 квітня 2016 року та 04 квітня 2016 року вбачається, що вони добровільно, розуміючи наслідки своїх дій, відмовилися від подальшого виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та від батьківських прав на нього, усі питання з цього приводу, у всіх установах, просили вирішувати за їхньої відсутності.

При вирішенні спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про захист основних прав і свобод.

Статтею 8 Конвенції проголошено, що кожен має право на повагу до свого... сімейного життя... Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статті 32, 51 Конституції України передбачають, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статті 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Стаття 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, так, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивач як орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації мав право на звернення до суду з відповідним позовом відповідно до положень ст. 165 СК України, обраний спосіб захисту відповідає допущеному порушенню.

Суд вважаючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, навпаки слугує інтересам дитини, одночасно доходить висновку, що відповідачі в порушення вимог статей 150, 157 СК України не виконують належним чином свої обовязки щодо виховання та розвитку дитини, не піклуються про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток свого сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, не несуть кошти на його утримання, в звязку з чим позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог, не дивлячись, що позивачем вказані вимоги не ставилися, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору, від оплати яких орган опіки та піклування був звільнений при подачі позову, так як розподіл судових витрат відноситься до питань, що підлягають обовязковому вирішенню при ухваленні судового рішення.

Водночас суд зауважує, що відповідачі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про поновлення їхніх батьківських прав у порядку ст. 169 СК України. Суд, перевіривши наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини, у тому числі і про поновлення батьківських прав.

Керуючись вказаними нормами та положеннями ст.ст. 10,11, 88, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Харківської області задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на особистий рахунок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відділенні Державного ощадного банку України аліменти, починаючи з 25.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття щомісяця у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_1 на особистий рахунок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відділенні Державного ощадного банку України аліменти, починаючи з 25.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття щомісяця у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 2756, 00 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць, але може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: О.С. Шабас