Справа №590/176/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/11/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року та апеляційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу Держемагентства у Ямпільському районі Сумської області, Ямпільського районного виробничого відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», ОСОБА_5, треті особи: Ямпільська районна нотаріальна Державна контора, реєстраційна служба районного управління юстиції у Сумській області, Свеська селищна рада, про визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобовязання державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Ямпільському районі Сумської області скасувати запис у Поземельній книзі зареєстрованої земельної ділянки на ОСОБА_4, зобовязання не чинити перешкод у здійсненні права власності на належну йому земельну ділянку звільнивши його від стовпів паркану

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, виділення у користування половини спірної земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки серії ВМЕ №220541 від 02 липня 2009 року, посвідчений нотаріусом Ямпільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1364.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1062716 від 20 лютого 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_7 відповідно до якого було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку по вулиці Менделєєва,64 в смт.Свеса загальною площею 0,0928га, кадастровий номер :01:011:0001, форма власності: приватна, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 56, номер запису про право власності 4733365.

Зобовязано державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Ямпільському районі Сумської області скасувати запис у Поземельній книзі зареєстрованої земельної ділянки на ОСОБА_4 із кадастровим номером :01:011:0001, що розташована за адресою: Сумська область, Ямпільський район, смт.Свеса, вул.Менделєєва,64, площею 0,0928 га.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення від стовпів парканів було відмовлено за безпідставністю.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_8 про зобовязання не чинити перешкод в здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0928 та по вул.Менделєєва,64, в смт. Свеса, Ямпільського району Сумської області, звільнення її від кущів та дерев відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. (т.1 а.с.201-203)

Додатковим рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 05 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо виділення у її користування половини спірної земельної ділянки було відмовлено. (т.1 а.с.300-301)

Не погодившись з рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимоги про зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкод у здійсненні ним права власності на належну йому земельну ділянку та звільнення її від стовпів паркану скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення цих позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначив, що суддя в описовій частині рішення виклав невірні факти, які мають значення по справі; зазначає, що суд допустив порушення норм ст.123 ЦПК України, обєднавши в одне провадження на підставі ст.126 ЦПК України зустрічний позов ОСОБА_9 Крім того, вважає, що суд не врахував положення ст.198 ЗК України, а також Порядок присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, оскільки земельна ділянка яка належить йому на праві власності була вже сформована та мала кадастровий номер і існуючи межі земельної ділянки були погоджені між суміжними землевласниками. Також вважає, що суд безпідставно посилався на ст.107 ЗК України, оскільки межі земельних ділянок встановлені в земельно-кадастровій документації. (т.1 а.с.210-213)

Відповідач ОСОБА_4 не погодившись з рішенням суду від 02 вересня 2015 року та додатковим рішенням суду від 05 листопада 2015 року, також подала апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її зустрічні позовні вимоги, а в задоволені позову ОСОБА_3 відмовити. В обґрунтування доводів своїх апеляційних скарг зазначає, що суд першої інстанції фактично не розглянув спір по суті щодо спірної земельної ділянки площею 0,0053 га., не усунув перешкоди у користуванні цією ділянкою та не прийняв заходів, що встановлення меж земельних ділянок належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив норми матеріального права та не застосував до спірних правовідносин вимоги ст.107 ЗК України, якою передбачено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж земельної ділянки їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. (т.1 а.с.215-218, т.2 а.с.8)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у 1962 році між ОСОБА_10 депутатів трудящих та ОСОБА_11 був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї від пяти включно, за адресою: пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса (т.1 а.с.25-26).

Рішенням виконкому Свеської селищної ради від 31 січня 1995 року №7 ОСОБА_12 безоплатно була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,07 га по пров.Менделєєва,6 у смт.Свеса, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (т.1 а.с.24).

Рішенням Свеської селищної ради від 07 вересня 2004 року, ОСОБА_13, спадкоємцю майна померлого ОСОБА_12, було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку на своє імя. (т.1 а.с.23).

У вересні 2004 року, ОСОБА_13 були погоджені межі земельної ділянки по пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса, з суміжними землевласниками, а межові знаки були передані на збереження ОСОБА_13 (т.1 а.с.105).

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії СМ №049991 від 20 грудня 2004 року, виданим на підставі рішення Свеської селищної ради від 22 жовтня 2004 року, земельна ділянка площею 0,0675 га по пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса Ямпільського районну Сумської області належала ОСОБА_13 на праві власності. (т.1 а.с.86).

За договорами купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року серії ВВО №919838 та ВВО №919837, посвідченими державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровими №3186 та №3183, ОСОБА_14 придбав у ОСОБА_13 земельну ділянку площею 0,0675 га. та розташований на ній житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса (т.1 а.с.13, 14, 15).

18 січня 2005 року ОСОБА_14 зареєстрував своє право власності на будинок в КП «Глухівське БТІ» (а.с.16).

Рішенням виконкому Свеської селищної ради від 31 січня 1995 року №7 ОСОБА_15 безоплатно у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,08 га по вул..Менделєєва,64 у смт.Свеса, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель

Рішенням Свеської селищної ради від 05 листопада 2008 року, ОСОБА_5, спадкоємцю майна померлої ОСОБА_15 було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку на своє імя. (т.1 а.с.24, 33, 34, 135).

11 квітня 2009 року ОСОБА_5 були погоджені межі земельної ділянки в натурі по вул.Менделєєва,64 в смт.Свеса, з суміжними землевласниками, а межові знаки були передані на збереження землевласнику (т.2 а.с.46).

Згідно з Державним актом на право власності на землю серії ЯБ №725176 від 22 червня 2009 року, виданого на підстав рішення Свеської селищної ради від 27 квітня 2009 року, власником земельної ділянки по вул.Менделєєва,64 в смт.Свеса Ямпільського району, площею 0,0928 га, був ОСОБА_5 (т.1 а.с.33, 49, 87, 135).

02 липня 2009 року за договором купівлі-продажу серія ВМЕ №220541, посвідченим державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим №1364, ОСОБА_5 продав належну йому земельну ділянку ОСОБА_4 (т.1 а.с.28, 29, 103).

Право власності ОСОБА_4 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.104).

Відомості щодо зміни власника земельної ділянки по вул.Менделєєва,64 в смт.Свеса, кадастровий №592555700:01:011:0001, внесені до Державного земельного кадастру про земельні ділянки (т.1 а.с.30-32, т.2 а.с.45).

Починаючи з 2013 року між сторонами в справі виникають спори з приводу користування належними їм суміжними земельними ділянками та встановлення меж між ними.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 03 липня 2014 року було скасовано, як незаконне, рішення 27 сесії 5 скликання Свеської селищної ради від 27 квітня 2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0928 га по вул.Менделєєва,64 в смт. Свеса, Ямпільського району Сумської області, а саме: в частині затвердження технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 та видачі йому державного акту на право власності на земельну ділянку. Визнано недійсним Державний акт серія ЯБ №725176, виданий 22 червня 2009 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0928 га по вул.Менделєєва,64 в смт.Свеса Ямпільського району, Сумської області, виданий на імя ОСОБА_5 та скасовано реєстрацію в Книзі записів реєстрації Державних актів за №59 від 22 червня 2009 року.

Крім того, цим же рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 03 липня 2014 року було скасовано, як незаконне, рішення 15 сесії 24 скликання Свеської селищної ради від 22 жовтня 2004 року в частині передачі у власність ОСОБА_13 земельної ділянки площею 0,0675 га по пров.Менднлєєва,6 в смт.Свеса Ямпільського району Сумської області, а саме: в частині затвердження технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_13 та видачі йому державного акту на право власності на земельну ділянку. Визнано недійсним Державний акт серія СМ №049991 виданий 20 грудня 2004 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0675 га по пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса Ямпільського районну Сумської області, що виданий на імя ОСОБА_13 та скасовано реєстрацію в Книзі записів реєстрації Державних актів за № 60 від 20.12.2004 року.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 щодо усунення перешкод у користуванні земельними ділянками було відмовлено. (т.1 а.с.10-12, 131-133)

Зазначеним рішенням суду було встановлено, що згідно роздрукованого плану розміщення земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з національної кадастрової системи вбачається, що вказані земельні ділянки частково накладаються одна на одну, що свідчить про те, що при встановлені меж земельних ділянок в натурі, оформленні та затвердженні технічної документації, а потім і при видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_13 та ОСОБА_5 були допущені порушення їх прав щодо володіння, користування та розпорядження належними ним земельними ділянками, що в теперішній час порушує право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що у звязку із визнанням судом недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки, розташовані по вул.Менделєєва,64 в смт.Свеса Ямпільського району, Сумської області та по пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса Ямпільського районну Сумської області, які видані на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_13, останнім фактично в порушення діючого земельного законодавства були надані у власність земельні ділянки, які вони в подальшому відчужили на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.07.2009 року.

При цьому суд обґрунтовано посилався на вимоги ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, якими передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Також, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано скасував рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області в частині реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,0928 га по вул.Менделєєва,64 в смт.Свеса Ямпільського району, Сумської області, за ОСОБА_4, та зобовязав реєстратора скасувати запис у Поземельній книзі, і колегія судів погоджується з таким висновком , оскільки він не суперечить положенням ст.ст.19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, шляхом звільнення земельних ділянок від стовпів парканів та звільнення ділянки від кущів та дерев, суд першої інстанції виходив з безпідставності цих вимог. Крім того, відмовляючи додатковим рішенням суду у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 стосовно виділення їй у користування половини спірної земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не доведено, що порушено її законні права, як власника або користувача земельною ділянкою.

Колегія суддів також погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом ст.106 ЗК України власник або користувач земельної ділянки має право вимагати від власників чи користувачів сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали непридатними.

Згідно зі ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Крім того, за ч.5 ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Як вбачається з зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 (т.1 а.с.99-101), остання просила суд першої інстанції виділити її для користування половину спірною земельної ділянки розміром 0,0053 га.

Фактично ж ОСОБА_4 просить суд встановити межі суміжних земельних ділянок, однак ці вимоги суперечать положенням ч.3 ст.158 ЗК України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки питання регулювання земельних відносин, розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону відноситься до виключної компетенції відповідної міської ради, а не суду.

Встановлення меж процес закріплення в правовому документі меж власності із узгодженою і зареєстрованою точною лінією розмежування. Правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності фізичних чи юридичних осіб на земельні ділянки є державний акт. Саме на підставі встановлених в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок видаються документи, що посвідчують права на землю.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Порядок відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначений в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376.

Розділом ІУ зазначеної Інструкції передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється виконавцем, яким є юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою, у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів суміжних земельних ділянок або уповноваженої ним (ними) особою.

Відновлення та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відноситься до робіт з землеустрою та може виконуватись тільки юридичними або фізичними особами, які отримали відповідну ліцензію на проведення таких робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, після набрання чинності рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 03.07.2014 року, рішенням Свеської селищної ради від 18 грудня 2014 року надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (т.1 а.с.19).

18 грудня 2014 року комісією у складі представників Відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції Сумського господарства в Сумській області, Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», Свеської селищної ради та за участю представника власника земельної ділянки ОСОБА_8, було проведено обстеження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий №592555700:01:011:0020, розташованої по пров.Менделєєва,6 в смт.Свеса.

У ході проведення обстеження земельної ділянки комісією було проведення узгодження та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному її місцезнаходженню та встановлено, що ділянка по межі 5-6-7-8-9-10 площею 0,0053 га являється спірною. (т.1 а.с.20-21) .

Однак з цього акту обстеження меж земельної ділянки вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як суміжні землекористувачи цей акт не підписували та межі земельних ділянок один одному не погоджували.

Крім того, в матеріалах даної цивільної справи відсутні документи, які свідчать про встановлення чи відновлення компетентними органами меж земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, винесення цих земельних ділянок в натурі (на місцевості) після набрання законної сили рішення суду від 03.07.2014 року про визнання державних актів недійсними.

Суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян і в предмет доказування за заявленими позовами про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками входить питання, порушили чи ні сторони по справі встановлену межу.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 та зустрічних вимог ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні відповідними земельними ділянками шляхом звільнення земельних ділянок від стовпів парканів та звільнення від кущів та дерев, суд першої інстанції з'ясував фактичні обставини справи та дав належну правову оцінку доказам, які надали сторони, і на підставі статей 106,158 ЗК України прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки межі суміжних земельних ділянок після набрання законної сили рішенням суду та визнання недійсними державних актів у встановленому законом порядку не встановлювалась і не відновлювалась і ці вимоги повинні бути вирішені після встановлення меж.

Тому доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно правомірності користування ними земельними ділянками після визнання недійсними державних актів на права власності на землю, виданих ОСОБА_5 та ОСОБА_13, а також встановлення технічною документацією погоджених меж земельних ділянок, є безпідставними і колегією суддів до уваги не приймаються.

З зазначених підстав колегія суддів також не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 про необхідність встановлення меж земельних ділянок за фактичним користуванням відповідно до ч.2 ст.107 ЗК України, оскільки після визнання Ямпільським районним судом від 03.07.2014 року недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №725176, виданого 22 червня 2009 року, яке набрало законної сили, межі земельної ділянки яка знаходиться у користуванні ОСОБА_4, у встановленому законом порядку не встановлювались і не відновлювались і будь-яких даних, щодо неможливості виявлення дійсних меж земельної ділянки, відповідачем ОСОБА_4 надано суду не було.

Тому колегія суддів вважає, що вимога про встановлення меж земельних ділянок за фактичним користуванням є передчасною, оскільки ОСОБА_4 не позбавлена права після визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відновити у передбаченому діючим законодавством порядку межі земельної ділянки, якою вона у теперішній час користується, як власник будинку та зареєструвати за собою право власності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 стосовно безпідставності скасування судом першої інстанції реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі, колегією суддів відхиляються, оскільки у звязку із визнанням судом недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_5, розміри та межі земельної ділянки якою користується ОСОБА_4, є фактично не визначеними, а тому рішення про реєстрацію цієї ділянки потребує скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно не врахування судом першої інстанції та не надання ним належної правової оцінки рішенню сесії Свеської селищної ради від 18.12.2014 року, яким йому було надано дозвіл на розробку технічної документації є безпідставними, оскільки суд першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив належним чином цей доказ, а також і акт обстеження земельної ділянки від 18.12.2014 року, мотиви такої оцінки зазначив у рішенні, а ці доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин ст.107 ЗК України та розтлумачив цю норму закону, до уваги колегіє суддів не приймаються, оскільки свої висновки, викладені як у рішенні суду від 02.09.2015 року так і в додатковому рішенні суду від 05.11.2015 року щодо саме відмови у задоволені зустрічних вимог ОСОБА_4 про виділення спірної земельної ділянки у користування, суд її обґрунтовував не ст.107 ЗК України, яка стосується відновлення меж, а іншими нормами закону.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме наявності описок в описовій та резолютивній частині рішення, не вирішення питання суддею щодо розгляду зауважень на журнал судового засідання, не відповідність ухвали суду про обєднання зустрічного позову вимогам ст.123 ЦПК України, оскільки такі порушення не призвели до неправильного вирішення судом справи, ці доводи скарги висновків суду щодо часткового задоволення позову ОСОБА_3 не спростовують, а тому на підставі ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Інші доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є такими ж самими, як і обставини на які вони посилалися в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень проти позову, які були предметом дослідження у суді першої інстанції та їм була дана належна оцінка, інших доводів апеляційної скарги або нових обставин, що підлягають встановленню, ОСОБА_3 та ОСОБА_16 не навели і ці доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення ними норм права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду від 02.09.2015 року та додаткове рішення суд від 05.11.2015 року відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційні скарги підлягають відхиленню , а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року та додаткове рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -