Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2689/15-ц

номер провадження 2/695/95/16

27 квітня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заяву позивач пояснює тим, що 13.03.2006р. між АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16-06-04/330-КЛ, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 30000,00 доларів США під 16,00 % річних, за весь строк фактичного користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 12.03.2011 року. 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією ТОВ «Вектор плюс» було укладено договір факторингу, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників. Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було також укладено договір факторингу, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

Відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 23.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитним договором № 16-06-04/330-КЛ від 13.03.2006 року у розмірі: по відсотках 19174,81 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 417410,69 грн., по пені 307994,45 грн. Позивач просив стягнути вказану суму заборгованості та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, але скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позицію відповідача та просив відмовити у задоволенні позову повністю. Пояснив, що факторингові договори були укладені вже після закінчення дії кредитного договору 12.03.2011р. Станом на 28.11.2012р. було винесено рішення суду від 20.01.2010 року, згідно якого було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором. На момент укладення договорів факторингу було відкрито виконавче провадження від 04.05.2011р. про стягнення боргу з ОСОБА_1 Вважав, що правовідносини, що виникли, повинні вирішуватись відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, вислухавши думку відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ «Кредитні ініціативи» не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з договору № 16.06.-04/330-КЛ від 13.03.2006 року, укладеного між АКБ «ТАС «Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, відповідач отримав кредит у сумі 25000,00 дол. США на строк до 12.03.2011 року зі сплатою 16,0% річних за користування кредитними коштами.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією ТОВ «Вектор плюс» було укладено договір факторингу, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників. Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було також укладено договір факторингу, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

Згідно з п. 1.1 договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного ТОВ «Факторинговою компанією Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» визначено перелік документів, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнту до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для предявлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, за виключенням справ боржників, по яким є таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом та/або справа знаходиться на стадії примусового виконання рішення суду в органах Державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між ТОВ «Факторинговою компанією Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» клієнт відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, зазначений у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває право вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу, в порядку передбаченому даним договором. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обовязкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обовязкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. У відповідності до п. 29 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012р. при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Як вбачається з рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2010 року по справі № 2-263/2010 за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором № 16.06-04/330-КЛ від 13.03.2006 року кошти в сумі 29696,94 дол. США у гривневому еквіваленті.

Як вбачається з постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції, від 04.05.2011р. № ВП №26223655, було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу за виконавчим листом № 2-263 виданого 28.03.2011р. Золотоніським міськрайонним судом по справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Таким чином, після ухвалення рішення суду від 20 січня 2010 року та набрання ним чинності було відкрито виконавче провадження і правові відносини щодо повернення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 змінилися, оскільки банк став стягувачем, а позивальник боржником. Тому в подальшому дані правовідносини щодо стягнення заборгованості на підставі рішення суду здійснюються вже в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України.

З огляду на викладене, після ухвалення рішення суду та набрання ним чинності, ПАТ «Сведбанк» мав можливість передати іншій особі в частині стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1 лише ті права, які має стягувач у виконавчому провадженні.

Невідємними частинами даних договорів факторингу є реєстр заборгованості боржників (п. 10.8), проте до позовної заяви доданий лише один реєстр, в якому зазначений як боржник ОСОБА_1 Однак, з даного реєстру неможливо чітко встановити, яка сума заборгованості існувала на момент укладення договору факторингу. При цьому, незрозуміло, додатком до якого договору є даний реєстр боржників. Крім того, всі додатки до позовної заяви належним чином не завірені, а тому відповідність їх оригіналам можливо піддати сумніву.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не надано беззаперечних доказів на ствердження своїх позовних вимог, суд погоджується з доводами представника відповідача та приходить до висновку, що позов ТОВ «Кредитні ініціативи» не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 512,526, ЦК України суд ,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 29 квітня 2016 року.