Справа № 758/6764/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чмирук Олександр Валерійович, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_6 та після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначив, що на момент смерті дядька, перебував у відрядженні в м. Відень. Після повернення ІНФОРМАЦІЯ_3 до м. Київ, відразу не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак як співвласник квартири АДРЕСА_1 продовжував володіти і користуватися часткою дядька, на яку відкрилася спадщина.

Вказує, що потреба оформити прийняту спадщину виникла у березні 2016 року, у зв'язку з чим звернувся до приватного нотаріуса КМНО Чмирука О.В. з відповідною заявою, однак у заведенні спадкової справи нотаріус відмовив, надавши відповідну постанову, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України.

Посилаючись на те, що з поважних причин пропустив шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, а потім фактично вступив в володіння спадковим майном, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом після смерті дядька.

В судове засіданні позивач та його представник не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача до суду надано заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі та задовольнити позов з викладених у ньому підстав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в своїх заявах висловилися про відсутність у них претензій щодо оформлення спадщини ОСОБА_1 на себе.

Представник Подільської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надано письмову заяву, в якій просили справу розглядати за відсутності представника відповідача та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства.

Приватний нотаріус у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву згідно якої просив справу розглядати без його участі.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст.158,169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1994 року Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією, в рівних частках ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, яку вона заповіла на підставі заповіту від 31 січня 1998 року ОСОБА_1

На час розгляду даної справи, спадщина після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_8 не оформлена, однак ОСОБА_1 24 березня 2016 року звернувся до приватного нотаріуса КМНО Чмирука О.В. із заявою про її прийняття.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с.18) та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкова справа після його смерті не заводилася, оскільки впродовж встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку на прийняття спадщини жоден із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, звертаючись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_8, 24 березня 2016 року ОСОБА_1 також подав приватному нотаріусу КМНО Чмируку О.В. заяву про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку з пропуском строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, приватний нотаріус КМНО Чмирук О.В. постановою №41/01-16 від 24 березня 2016 року відмовив у відкритті спадкової справи, роз'яснивши позивачу право звернутися до суду з позовом про встановлення спадкоємцю додаткового строку на прийняття спадщини (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень , викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачем надано довідку ПрАТ «Київське міжобласне спеціалізоване ремонтно-налагоджуване акціонерне товариство» №10 від 31.03.2016 року, з якої вбачається, що протягом періоду з 14 жовтня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на момент смерті ОСОБА_6 та протягом шести місяців від дня його смерті, ОСОБА_1 перебував за межами України (а.с.6), а тому суд, вважає, з поважних причин не звернувся у передбачений ст.1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини.

В подальшому як співвласник квартири АДРЕСА_1 позивач вступив в права на спадкове майно, а відтак, можна стверджувати, що є таким, який прийняв спадщину.

Враховуючи ті обставини, що інші співвласники квартири та особи, які могли претендувати на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 не заперечують проти прийняття спадщини ОСОБА_1, про що направили суду відповідні заяви, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність встановлення ОСОБА_1 додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини протягом 1 місяця з дня набрання чинності даним рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зі змісту ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права, самі позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в ході розгляду справи, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1268,1269, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнення судової практики Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування. Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 208, 209, 213-215,217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю один місяць з дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко