АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року,

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ПАТ «Банк Форум» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та безпідставності.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 20.08.2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0435/08/01CLNv, згідно якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 9 950 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту по 20.08.2015 року (а.с. 5-10).

З метою забезпечення виконання зобов'язання, між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) було укладено договір поруки.

Згідно п. 4.1. договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Додатковою угодою від 10.11.2010 року до договору поруки сторони змінили редакцію пункту 1.1. договору поруки, при цьому погодили, що усі інші умови договору поруки залишаються без змін.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що пред'явивши вимогу про дострокове виконання зобов'язання банк таким чином змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором та відповідно за договором поруки. За таким умов, на думку позивача, з урахуванням зміненого строку виконання основного зобов'язання до 19.08.2014 року, банк мав пред'явити вимогу до позивача як поручителя протягом шести місяців починаючи з 19.08.2014 року. Проте цього не зробив, відтак поруку слід визнати припиненою.

Відповідно до ч. 4ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У п. 4.1 договору поруки вказано, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Зміни до даного пункту договору поруки внесені не були додатковою угодою від 10.11.2010 року.

Таким чином, банк звернувся в суд з позовом до поручителя (26.02.2015 року) в межах строку дії поруки.

При вирішення спору, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини та вірно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що додатковою угодою до договору поруки змінено строк дії договору поруки, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не відповідають обставинам справи. Так, додатковою угодою до договору поруки було змінено лише п. 1.1. При цьому в п. 2 додаткової угоди сторони погодили, що усі інші умови договору поруки залишаються без змін. Таким чином, п. 4.1., яким було встановлено річний строк дії поруки, сторонами не було змінено.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що при вирішенні спору судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 29 жовтня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук