Справа № 428/4616/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

прокурора Першиної В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Терьошина С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.

З відповідачем ОСОБА_4 позивач перебувала у шлюбі з 24 листопада 2012 року. За час цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 15 жовтня 2014 року шлюб з відповідачем був розірваний. Відповідач матеріальним забезпеченням дитини не займається. Витрати на необхідні потреби дитини,а також пов'язані з його розвитком, вимушена нести тільки позивач та її батьки, хоча відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Сєвєродонецького міського суду від 20 червня 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі ? частки від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач ухиляється від піклування, виховання та утримання дитини, матеріальної допомоги ніякої не надає. Позивач неодноразово зверталась до Державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції зі скаргами на те, що ОСОБА_4 ухиляється від сплати аліментів. Починаючи з 16 квітня 2014 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини складає у розмірі 16 620,75 грн., та він продовжує ухилятися від виховання та матеріального утримання дитини. Відповідач також постійно створює перешкоди у оздоровленні дитини на території іноземних держав, шляхом ненадання дозволу для виїзду дитини за кордон. Всі вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, закріплених ч. 1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи вищевказане та той факт, що відповідач ОСОБА_4 самоухилився від виконання батьківських обов'язків щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не усвідомлює відповідальності за виховання своєї дитини, враховуючи інтереси дитини, необхідність умов виховання на належному рівні, ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно його неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просили позов задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач протягом дуже тривалого часу взагалі не спілкується з дитиною та не виявляє жодного інтересу до її виховання, а також зовсім не сплачує аліменти на утримання дитини.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просив позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, поштою надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про те, що він не заперечує проти задоволення позову. Також, представником Органу опіки та піклування до суду була надана належним чином завірена заява відповідача, яку він склав у присутності представника Органу опіки та піклування та в якій він просить розглянути справу без його участі і підтримує позовні вимоги.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування підтримав позов та вказав, що відповідач з'явився до Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, йому було роз'яснено предмет позову та наслідки його задоволення, проте позивач вказав, що він не бажає приходити до суду і склав заяву про визнання позову.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 24 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 одружились 24 листопада 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 585. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_4.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 10 січня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 20. При цьому, батьком дитини записаний ОСОБА_7, а матір'ю - ОСОБА_8.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 21 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 359. При цьому, батьком дитини записаний ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_9.

Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 жовтня 2014 року, шлюб, зареєстрований 24 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 585, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, розірвано.

Відповідно до копії додаткого рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 листопада 2014 року, під час реєстрації актового запису про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 листопада 2014 року Сєвєродонецьким міським відділом РАЦС Луганської області, актовий запис № 585, змінити шлюбне прізвище ОСОБА_9 на ОСОБА_1.

Як вбачається з копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 червня 2014 року зі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що народився у м. Попасна Попаснянського району Луганської області було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_9 у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Згідно із довідкою № 45/03-50 від 05.01.2016 року, виданою відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 16620,75 грн. станом на 01.01.2016 року.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З листа Сєвєродонецької міської ради від 23.06.2016 року № 2853 вбачається, що на думку Органу опіки та піклування станом на 23 червня 2016 року недостатньо підстав для надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його сина.

Разом з тим, з вищеописаних документальних доказів, пояснень представника Органу опіки та піклування і позивача, а також з двох письмових заяв відповідача, наданих на адресу суду, вбачається, що ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не займається вихованням і матеріальним утриманням неповнолітнього сина - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити, а ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина.

Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 червня 2014 року зі ОСОБА_4 вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11, то суд вважає за необхідне не приймати у цій справі рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 551 грн. 20 коп., а отже вказана сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 суму судових витрат в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05 вересня 2016 року.

Суддя Д. Б. Баронін