Справа №705/5337/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар Остропольська О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_6М, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу. Позов обґрунтований тим, що відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Ропотуською сільською радою Уманського району Черкаської області від 07.08.1990 року з 06.09.1981 року і по сьогоднішній день вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6.

Під час шлюбу з ОСОБА_6 ними було набуте майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: земельна ділянка розміром 0,1000 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:002:1090; земельна ділянка розміром 0,0882 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:002:1091; частка статутного капіталу Приватного підприємства «Чумацький Шлях-Умань» у розмірі 50%, що становить 500000 грн.

У 2015 році вона випадково дізналася, що її чоловік самовільно та без її згоди відчужив вище вказане майно відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17.01.2015 року (зареєстрований в реєстрі за № 93) ОСОБА_6 продав відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_5 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,1000 га, що розташована по пров. Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:002:1090.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17.01.2015 року (зареєстрований в реєстрі за № 94) ОСОБА_6 продав відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_5 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,0882 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:002:1091.

Відповідно до договору купівлі-продажу частки статутного капіталу посвідченого 17.012015 року (зареєстрований в реєстрі за № 95) ОСОБА_6 продав відповідачам ОСОБА_8.І та ОСОБА_5 частку статутного капіталу Приватного підприємства «Чумацький Шлях-Умань» у розмірі 50%, що становить 500000 грн. кожному по 25% статутного капіталу.

При цьому, ОСОБА_6 здійснив продаж вище вказаного майна без її згоди, чим грубо порушив її право на володіння та користування належним їй майном, оскільки дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17.01.2015 року (зареєстрований в реєстрі за № 93) укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ОСОБА_5 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,1000 га, що розташована по пров. Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:002:1090; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17.01.2015 року (зареєстрований в реєстрі за № 94) між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та ОСОБА_5 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,0882 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:002:1091; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки статутного капіталу посвідченого 17.012015 року (зареєстрований в реєстрі за № 95) між ОСОБА_6 та ОСОБА_8.І., ОСОБА_5 частку статутного капіталу Приватного підприємства «Чумацький Шлях-Умань» у розмірі 50%, що становить 500000 грн. кожному по 25% статутного капіталу.

В судовому засіданні 25 листопада 2015 року представник позивача надала суду заяву позивача ОСОБА_7 про зменшення розміру позовних вимог згідно якої просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17.01.2015 року (зареєстрований в реєстрі за № 93) укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ОСОБА_5 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,1000 га, що розташована по пров. Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:002:1090; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 17.01.2015 року (зареєстрований в реєстрі за № 94) між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та ОСОБА_5 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,0882 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :04:002:1091.

Позивач ОСОБА_7П .в судовому засіданні зменшенні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, при цьому пояснила, що з 1981 року по даний час перебуває у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_6. Вони спільно з чоловіком проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, ведуть спільне господарство, є повноцінною сімєю. Під час шлюбу ними було придбано майно, серед якого і спірні земельні ділянки. Купівлею даних земельних ділянок займався чоловік ОСОБА_6. Про існування рішення суду про розірвання шлюбу їй відомо не було до розгляду даної справи в суді та спільне проживання з ОСОБА_6 не припиняли з часу укладення шлюбу. Під час укладення будь-яких договорів вона не робила жодних заяв, що не перебуває у шлюбі. Оскільки земельні ділянки були придбані в період шлюбу, то є спільною сумісною власністю подружжя. Про намір ОСОБА_6 продати земельні ділянки відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які є її дочкою та бувшим зятем їй не було відомо та її дозволу ніхто не запитував. Під час укладення договорів купівлі продажу земельних ділянок у нотаріальній конторі вона присутня не була та згоду на продаж земельних ділянок не надавала. Про наявність договорів купівлі - продажу земельних ділянок вона дізналася в 2015 році випадково, під час розмови з чоловіком ОСОБА_6. Оскільки наміру на продаж земельних ділянок вона не мала, згоди на продаж не давала та не згодна з діями свого чоловіка, просить визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок посвідчені 17.01.2015 року.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задоволити, посилаючись на те, що позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_6 06.09.1981 року укладено шлюб, який на сьогоднішній день не розірвано. Під час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були придбані земельні ділянки: кадастровий № :04:002:1090 та кадастровий № :04:002:1091. Через деякий час позивач дізналася про наявність договорів купівлі-продажу даних земельних ділянок, укладених між її чоловіком ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ОСОБА_5, проте згоди на продаж земельних ділянок, які є спільною сумісною власністю позивач не надавала та наміру відчужувати дане майно не мала і не має на даний час, а тому є всі підстави для визнання договорів купівлі продажу земельних ділянок не дійсними.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно до теперішнього часу перебуває у шлюбі з позивачем по справі ОСОБА_7. Під час шлюбу ним було придбано земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:002:1090 та :04:002:1091. До нього звернулася дочка ОСОБА_5 з проханням подарувати їй земельні ділянки для будівництва житлового будинку, на що він погодився. Документами займався його бувший зять ОСОБА_8. У призначений час вони підїхали до нотаріуса він дав свій паспорт та підписав договір, при цьому зміст договору не читав, оскільки договір укладав з дочкою та її чоловіком та підстав не довіряти їм у нього не було. Вважав, що було укладено договір дарування. Коли дізнався, що уклав саме договір купівлі-продажу, ОСОБА_8 пояснив, що так дешевше. При оформленні договорів жодних коштів від ОСОБА_5 та ОСОБА_8 він не отримував та в нотаріальній конторі нічого не платив. Про намір відчужити земельні ділянки він дружині ОСОБА_7 не повідомляв, так як не вважав за потрібне, оскільки вважав що майно дарує їхній дочці. Дружина не була присутня при укладенні договорів у нотаріуса та згоди на продаж земельних ділянок не давала. Відповідач зазначив, що дійсно в 1990 році він звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_7, однак рішення про розірвання шлюбу не отримував, відповідно розірвання шлюбу не реєстрував та до теперішнього часу проживає в шлюбі з позивачем.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позов визнала та вказала, що вона, її бувший чоловік ОСОБА_8 домовилися з її батьком про передачу їй земельних ділянок, оскільки мали на меті будувати будинок. Мав бути укладений договір дарування. Документами займався її колишній чоловік та його представник. Оскільки договір укладався всередині сімї, один одному довіряли. В назначений час вони зібралися у нотаріуса. Серед присутніх були: вона, її чоловік ОСОБА_8, батько ОСОБА_6 та нотаріус. Вона підписала договір та розписалася в журналі, все це зайняло близько 2-5 хвилин. Ніхто нікому коштів не давав. В день підписання договору її матері ОСОБА_7 не було. ЇЇ батьки все її життя проживають разом в шлюбі, за однією адресою, ведуть спільне господарство.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав та вказав, що позивач та відповідач ОСОБА_6 з 1981 року по сьогоднішній день перебувають у шлюбі. Дійсно в 1990 році Уманським міським народним судом Черкаської області було винесено рішення про задоволення позову ОСОБА_6 про розірвання шлюбу з ОСОБА_7, однак станом на 1990 р. наявність самого рішення не являлося фактом припинення шлюбних відносин, необхідна була державна реєстрація розірвання шлюбу. В період шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали земельні ділянки, які 17.01.2015 року ОСОБА_6 без згоди своєї дружини передав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по договору купівлі-продажу. Оформленням документів займався ОСОБА_8. Під час підписання договорів купівлі продажу ОСОБА_7 присутня не була та не давала своєї згоди на продаж земельних ділянок.

В суовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення позову та вказав, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7. З 16.04.2005 року по 21.04.2015 року його довіритель ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Подача ОСОБА_7 даного позову до суду є не що інше, як спроба батьків ОСОБА_5 повернути назад майно, яке було придбане ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в період шлюбу. Купуючи майно, а саме спірні земельні ділянки ОСОБА_8 знав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не перебувають у шлюбі та знав про існування рішення суду про розірвання шлюбу між ними. 17.01.2015 року, укладаючи договори купівлі-продажу, у приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9 ОСОБА_6 власноручно підписував заяви про те, що у шлюбі не перебуває та дане майно є його особистою власністю, про що вказано і в п. 5.3 Договорів від 17.01.2015 року. Те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не перебувають в шлюбі підтверджується заявами ОСОБА_6, ОСОБА_7 у нотаріуса в різні роки при купівлі продажу нерухомого майна. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після розірвання шлюбу свідоцтв про розірвання шлюбу не отримували, хоча фактично припинили шлюбні відносини. Майно, придбане кожним з подружжя при такому окремому проживанні відсутності господарської єдності сімї, при фактичному припиненні шлюбу, вважатися спільним не може. Вважає, що ОСОБА_6 при таких обставинах не повинен був отримувати згоду ОСОБА_7 на укладення оскаржуваних договорів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Підставою для звернення до суду ОСОБА_7 стало те, що вона дізналася, що її чоловік ОСОБА_6, перебуваючи з нею в шлюбі, без її згоди, продав майно, а саме: земельні ділянки площею 0,1000 га та площею 0,0882 га, що розташовані по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області.

Згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених 17.01.2015 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9, зареєстрованих в реєстрі за № 93, № 94, відповідач ОСОБА_6 продав відповідачам ОСОБА_8, ОСОБА_5 кожному по ? частці земельних ділянок: розміром 0,1000 га, кадастровий № :04:002:1090 та розміром 0,0882 га, кадастровий № :04:002:1091, що розташовані по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області (а.с. 11-13, 16-18).

У п. 1.3 договорів купівлі продажу земельних ділянок зазначено, що земельні ділянки належать Продавцю (ОСОБА_6М.) на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 756276 та серії ЯД № 756277, виданих на підставі договорів купівлі продажу земельних ділянок від 04 грудня 2007 року(а.с. 11, 16).

У п. 5.3 вищевказаних договорів купівлі продажу земельних ділянок вказано, що продавець ОСОБА_6 довів до відома покупців (ОСОБА_5, ОСОБА_8І.) той факт, що відчужувані земельні ділянки є його особистою власністю, так як на час набуття в шлюбі не перебував, і осіб, які б могли порушити питання про визнання за ними права власності на відчужувану земельну ділянку (її частку), у тому числі відповідно до ст.ст. 65,74 та ст. 97 СК України, немає. (а.с. 12, 17).

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 вересня 1981 року до теперішнього часу, що підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про одруження серії ІІ-АБ № 689843 від 07.08.1990 р.(а.с. 10) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 29.01.2016 року (а.с. 128).

Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сімї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї (ч.1 ст. 51, п.6 ч.1 ст. 92).

У статті 3 СК України встановлено, що сімя створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сімєю.

Рівність прав і обовязків у шлюбі та сімї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Відповідно до ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Оскільки земельні ділянки: розміром 0,1000 га, кадастровий № :04:002:1090 та розміром 0,0882 га, кадастровий № :04:002:1091по провулку Богуна, 17-А в м. Умань придбані ОСОБА_6 в 2007 році, а отже відповідно до ст. 60 СК України являються спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Як зясовано в судовому засіданні, позивач ОСОБА_7 згоду на продаж земельних ділянок, які є спільною сумісною власністю подружжя, не надавала, а отже в даному випадку порушено її право на володіння та користування належним їй майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Беручи до уваги все вище викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову зі зменшеними позовними вимогами ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 63, 65, 67, ст.ст. 203, 215, 657 ЦК України, ст.ст.10, 58, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу - задоволити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки посвідчений 17.01.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 93, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_8 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,1000 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:002:1090.

Визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки посвідчений 17.01.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 94, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_8 кожному по ? частці земельної ділянки розміром 0,0882 га, що розташована по провулку Богуна, 17-А в м. Умань Черкаської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :04:002:1091.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 974 гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення.

Головуюча Л.С. Годік