07 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 квітня 2009 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно все своє майно заповів ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилась спадщина. ЛистомВосьмої Харківської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про необхідність звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 березня

2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 липня

2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня

2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмолено у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки вбачається спір про право на власність.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із відсутністю поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори 29 квітня 2009 року за реєстровим № 2-746,

ОСОБА_6 на випадок свої смерті заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Листом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від

09 грудня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки у нього відсутній факт прийняття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, чинної на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Згідно розʼяснень викладених в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що звертаючись до суду із позовними вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_4 вказував, що восени 2009 року звернувся до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після померлого ОСОБА_6, проте, у прийнятті заяви йому було відмовлено у звʼязку з тим, що наразі в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться справа предметом розгляду якої є майно, що належало на праві власності спадкодавцеві, і лише після вирішення вказаного спору судом можливо буде подальше оформлення спадкових прав.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ОСОБА_4 звертаючись до суду під поважністю пропуску строку для прийняття спадщини посилався на свою юридичну необізнаність з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно та не володіння юридичними знаннями, а тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції причини пропуску строку на прийняття спадщини є неповажними.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня

2016 року скасоване рішенням апеляційного суду Харківської області від

12 липня 2016 року, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року, яким скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року, яким скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від

18 березня 2016 року, в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова