Справа № 161/7859/15-ц
Провадження № 2/161/2597/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Свій позов мотивує тим, що 07 липня 2014 року о 13 год. 10 хв. в м. Луцьку по вул. Дубнівській відбулася дорожньо-транпортна пригода за участю автомобіля марки «Джип» н.з. АС 4446 ВІ, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА, яким керував ОСОБА_2, внаслідок чого було заподіяно технічні пошкодження автомобілю марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 22.07.2014 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача.

В зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, як водія транспортного засобу «Джип» н.з. АС 4446 ВІ, на момент скоєння ДТП була застрахована ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № АС/9678761, 07.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з технічним пошкодженням автомобіля марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА

Враховуючи вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту від 22.08.2014 року ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 (власнику транспортного засобу «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА) в розмірі 26 583,28 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 25924 від 26.08.2014 року.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на ОСОБА_1 покладався обов'язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідач свого обов'язку не виконав та не надав жодних документів, які б підтверджували неможливість його виконання.

Тому, відповідно до пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» після виплати страхового відшкодування має право подати до ОСОБА_1, як водія забезпеченого транспортного засобу, яким було спричинено дорожньо-транспортну пригод, оскільки він не повідомив ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» про настання дорожньо-транспортної пригоди у строки і за умов, визначених ст. 33 цього Закону.

15.09.2014 року ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» надсилало вимогу в порядку регресу ОСОБА_1, що підтверджує бажання ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» врегулювати спір в досудовим порядку. Відповіді на вимогу не було отримано, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 26 583,28 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача по наявним матеріалам справи.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, а представник відповідача подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд в позові відмовити.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 11.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/9678761), а саме автомобіля НОМЕР_1 (а.с. 38).

Судом встановлено, що 07 липня 2014 року о 13 год. 10 хв. в м. Луцьку по вул. Дубнівській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Джип» н.з. АС 4446 ВІ, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА, яким керував ОСОБА_2, внаслідок чого було заподіяно технічні пошкодження автомобілю марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 22.07.2014 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_1В звільнивши його від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, провадження по справі закрито та обмежитись усним зауваженням (а.с. 6).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.

Згідно із ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду.

Так, позивач ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» в обґрунтування позовних вимог посилається на п.п. 38.1.1, п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до вимог якого, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Таким чином регресний позов може подати страховик за наявності двох умов: якщо страхувальник не повідомив страховика у строки про факт ДТП, і не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди.

Крім того, відповідно до судової практики Верховного суду України «Про умови та порядку здійснення страхових виплат у судовому порядку» коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на єдину підставу стягнення з відповідача ОСОБА_1 в регресному порядку страхового відшкодування, не повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду на протязі трьох днів з моменту її вчинення, у зв'язку з чим, позивач вважає, що до нього перейшло право регресної вимоги саме до відповідача ОСОБА_1

Проте, суд вважає, що оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач ОСОБА_1, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач ОСОБА_3 «СК «ПЗУ Україна» його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Така правова позиція міститься в Постанові судової плати у цивільних справах Верховного суду України від 16.09.2015 р. у справі № 6-284цс15, яку суд приймає до уваги та вважає необхідним покласти в основу даного судового рішення.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що відповідач стверджує про повідомлення настання страхового випадку. Позивачем суду не надано документів обліку надходжень письмових повідомлень про настання страхових подій. Також посилання позивача про досудове врегулювання відшкодування шкоди шляхом направлення повідомлення відповідачу ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження, оскільки позивачем не надано суду доказів направлення вищевказаного повідомлення.

Враховуючи наведенні вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого належного обґрунтування в судовому засіданні, позивачем інших підстав для задоволення своїх вимог, окрім порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог п.п. 38.1.1, п. 38.1. ст. 38, п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не наведено та не зазначено, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5