Справа № 0909/2384/2012
Провадження № 22-ц/779/6/2016
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В.Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю апелянта ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представників позивача за первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному майні та реальний розподіл домоволодіння та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: Коломийська міська рада про припинення права на частку в домоволодінні, виділ частки домоволодіння в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

07.05.2012 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про припинення права на частку у спільному майні та реальний розподіл домоволодіння, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.1989 року та договору дарування від 05.01.2007 року вона є власником 18/40 часток домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия. Відповідачу ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.1989 року належить 3/40 часток вказаного домоволодіння, а відповідачу ОСОБА_9 на підставі цього ж свідоцтва та рішення Коломийського міськрайонного суду від 03.09.2010 року 19/40 часток зазначеного домоволодіння. Оскільки частка ОСОБА_8 у спірному домоволодінні є незначною і реальному виділенню не підлягає, ОСОБА_8 ніколи не проживав та не був прописаний в будинку №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия, він має свою сімю та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, то позивач просила припинити його право на частку у спірному домоволодінні та визнати за нею право власності на цю частку. Крім того, позивач просила провести реальний розподіл вищевказаного спірного домоволодіння між нею і ОСОБА_9 та стягнути з ОСОБА_9 вартість різниці, що утворилася при реальному розподілі домоволодіння.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16.07.2012 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2, дочку ОСОБА_9

24.04.2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_9 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог: Коломийська міська рада про припинення права на частку в домоволодінні, виділ частки домоволодіння в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, в обґрунтування якого зіслались на те, що вони є співвласниками домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия, а саме: ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15.02.2011 року належить 2/5 часток вказаного домоволодіння, а ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.1989 року належить 3/40 часток цього домоволодіння. Оскільки частка ОСОБА_8, яка складає 3/40 часток домоволодіння, є незначною, не може бути виділена в натурі, ОСОБА_8 в будинку не проживає, то вважають, що його право на частку в спірному домоволодінні слід припинити, та визнати право на цю частку за ними та ОСОБА_6 по 1/40 частці за кожним. Також просили виділити їм в натурі їх частку домоволодіння та встановити порядок користування земельними ділянками, призначеними для обслуговування спірного домоволодіння.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15.05.2013 року позови обєднані в одне провадження.

У звязку зі смертю відповідача ОСОБА_8, який помер 20.12.2013 року, ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 25.11.2014 року до участі у справі в якості його правонаступника залучено ОСОБА_7.

25.11.2014 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в порядку ст. 31 ЦПК України подала заяву про зміну позовних вимог, в якій зазначила про те, що її батько ОСОБА_9 23.03.2014 року помер, і вона, як єдиний спадкоємець, успадкувала його 3/40 частки у спірному домоволодінні. Таким чином їй належить 19/40 частки цього домоволодіння. Також зазначила, що після смерті ОСОБА_8 його 3/40 частки домоволодіння успадкувала його дружина ОСОБА_7 Тому просила припинити право ОСОБА_7 на її 3/40 частки домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия, визнати за нею право власності на цю частку домоволодіння, виділити їй в натурі 11/20 частки спірного домоволодіння та встановити порядок користування земельними ділянками площею 0,10 га та 0,718 га, що знаходяться в м. Коломия по вул. Фабричній, 15-б, виділивши їй в користування 11/20 частки кожної з цих земельних ділянок.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_6 та задоволено частково позов ОСОБА_2. Вирішено припинити право власності ОСОБА_7 на 3/40 частки домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия, визнати за ОСОБА_6 право власності на 3/40 частки домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия, що належать ОСОБА_7, і провести реальний розподіл домоволодіння та земельних ділянок площею 1000 кв.м та 780 кв.м по вул. Фабричній, 15-б в м. Коломия між співвласниками ОСОБА_6, якій належить 21/40 частки, та ОСОБА_2, якій належить 19/40 частки, згідно варіанту №3 висновку №040/БТ-14 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 27 грудня 2014 року судовим експертом ОСОБА_10

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не вирішив всіх заявлених позовних вимог. А саме, суд пропустив, що не тільки ОСОБА_6, але і вона зверталася в суд з позовом про виділ в натурі частки у спірному домоволодінні та припинення права ОСОБА_7 на її частку в цьому домоволодінні, і вирішив лише частково її вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Також зазначає, що не відповідають дійсності твердження суду про те, що при закінченні розгляду справи вона заперечила щодо вимог про виділ їй 19/40 часток домоволодіння, хоча попередньо на це погоджувалася, та що вона і її представник були згідні на реальний поділ домоволодіння згідно третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи. Стверджує, що вона постійно підтримувала позовні вимоги про виділ їй в натурі частки в спірному нерухому майні, проте не була згідна з висновком експертизи, у звязку з чим заявляла клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи. Зауважує, що суд, хоча і вказав, що поділ домоволодіння проведено згідно третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, в той же час провів цей поділ не у відповідності з вказаним варіантом поділу, оскільки виділив ОСОБА_6 у власність житлову кімнату під літ. 1-9, яку експерт пропонував виділити їй, а їй (співвласнику 2) фактично виділив лише господарські споруди. Крім того, виділяючи ОСОБА_6 у власність квартиру №1, суд вийшов за межі своєї компетенції, оскільки адресний номер присвоює не суд, а виконавчий комітет органу місцевого самоврядування.

Ухвалюючи рішення в частині поділу в натурі спірного домоволодіння та встановлення порядку користування земельними ділянками, суд взяв за основу висновок судової будівельно-технічної експертизи, складений експертом ОСОБА_10 27 грудня 2014 року. При цьому, суд не взяв до уваги її твердження стосовно суттєвих та грубих помилок, допущених експертом, внаслідок яких порушені її права та інтереси.

Крім того, апелянт вказує, що вирішуючи її позовну вимогу про встановлення порядку користування земельними ділянками, суд неправильно застосував положення ст.ст. 88, 89 ЗК України, оскільки вона звернулася в суд з даною вимогою з тих підстав, що рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради №243 від 28.07.1982 року і додатком №18 до даного рішення за будинком №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия затверджено земельну ділянку загальною площею 1718 кв.м, з яких 600 кв.м надані в постійне користування і 1118 кв.м - залишки, які надані в користування до вилучення. Суд же вирішив про поділ земельної ділянки, в той час як вони не є власниками даної земельної ділянки.

На думку апелянта судом порушено і норми процесуального права. Так, в порушення ст. 35 ЦПК України суд вирішив спір без участі третьої особи без самостійних вимог - Коломийської міської ради та в рішенні суду нічого про неї не вказав. Також судом не вирішено питання розподілу судових витрат.

Крім того, апелянт зауважує, що суд безпідставно не задовольнив її заяву про відвід судді Обідняка В.Д., оскільки під головуванням цього судді в 2011 році була розглянута кримінальна справа про обвинувачення її за ст. 125 КК України і вирок суду по даній справі був скасований Апеляційним судом Івано-Франківської області.

З наведених підстав просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали з мотивів, викладених у ній.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні 05.09.2016 року, її представники ОСОБА_4 в судовому засіданні 14.09.2016 року та ОСОБА_5 в судовому засіданні 07.11.2016 року доводи апеляційної скарги не визнали. Рішення суду вважали законним та обґрунтованим. В наступні судові засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_6 не з'явилась, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Коломийської міської ради в судовому засіданні 05.09.2016 року погодилась з доводами апеляції в частині присвоєння нумерації квартир сторонам замість виділу їм їхніх часток в натурі та пояснила, що питання присвоєння нумерації квартир відноситься до компетенції виконкому міської ради. Також вважала обґрунтованими доводи апеляції щодо земельної ділянки, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом без урахування положень ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Всупереч наведеній нормі матеріального права суд визнав за співвласниками будинку право власності на спірну земельну ділянку.

В наступні судові засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не з'явилась, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні 14.09.2016 року визнала позов ОСОБА_6 про припинення її права на 3/40 частки у домоволодінні №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия та погодилась на грошову компенсацію вартості її частки в спільному майні в розмірі 21 067,90 грн., які ОСОБА_6 внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, і відмовилась від перерахунку грошової компенсації вартості її частки по новому висновку експертизи, про що подала письмову заяву суду.

В наступні судові засідання відповідач ОСОБА_7 не з'явилася, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомила.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про продовження розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач за первісним позовом ОСОБА_6 є власником 18/40 часток домоволодіння по вул. Фабричній, 15-б в м. Коломия Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 29 грудня 1989 року державним нотаріусом Коломийської нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованим в реєстрі за №Д-1253 (а.с. 9 - 13 в т. 1) та договором дарування від 05 січня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованим в реєстрі за №Д-7 (а.с. 10-12 в т. 1) та відповідними витягами про реєстрацію права власності (а.с. 12, 13 в т. 1).

Другому позивачу ОСОБА_2 належить 19/40 часток вказаного домоволодіння на підставі договору дарування від 15 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за №461 (а.с. 44, 45 в т. 1), та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року, виданого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, зареєстрованого в реєстрі за №1258 (а.с. 207 в т. 1).

Відповідач ОСОБА_7 є власником 3/40 часток спірного домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 01.12.2014 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованим в реєстрі за №42014 (а.с. 209 в т. 1).

Згідно матеріалів справи, а саме, рішення виконкому Коломийської міської ради народних депутатів від 28.07.1982 року №243 п. 3 та додатку №18 до рішення, копія яких знаходиться в матеріалах справи в т. 1 на а.с. 110-114, за спірним будинком закріплена земельна ділянка площею 600 кв. м. та лишки земельної ділянки, які обліковуються за цим будинком становлять 1118 кв. м.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірне домоволодіння, сторонами не приватизована, перебуває в їх спільному користуванні.

Задовольняючи частково первісний позов ОСОБА_6 та позов ОСОБА_2, суд першої інстанції в частині поділу домоволодіння виходив з того, що спірне домоволодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності: ОСОБА_6 - 18/40 частки, ОСОБА_2 19/40 частки, ОСОБА_7 - 3/40 частки. Частка ОСОБА_7, виходячи з площі будинку, реально становить 13,38 кв.м загальної площі та 5,49 кв.м жилої площі будинку, що в грошовому еквіваленті разом з господарськими будівлями та спорудами становить 21 067,90 грн., тому є незначною та не підлягає реальному виділенню, оскільки згідно технічного паспорту будинку немає ні житлових, ні підсобних приміщень, які б по площі становили 13,38 кв.м та жилої площі - 5,49 кв.м. В ОСОБА_7 є інше житло і вона погодилась отримати грошову компенсацію вартості її частки в домоволодінні, а ОСОБА_6 внесла вартість цієї частки в розмірі 21 067,90 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області, тому є всі підстави для припинення частки ОСОБА_7 в спірному домоволодінні та переходу її частки в користь ОСОБА_6, збільшивши частку останньої до 21/40 частки. З урахуванням часток сторін в спірному домоволодінні та погодження сторін на третій варіант поділу домоволодіння, суд вирішив провести реальний поділ домоволодіння по третьому варіанту, запропонованому судовим експертом ОСОБА_10 у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 грудня 2014 року. При цьому виділив у власність ОСОБА_6 квартиру №1, а ОСОБА_2 виділив господарські споруди. Ухвалою від 03 липня 2015 року виправив описку в рішенні суду та виділив у власність ОСОБА_2 квартиру №2.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Встановлюючи обсяг майна, що є спільною частковою власністю сторін, яке підлягає поділу, суд першої інстанції виходив з того, що поділу підлягає домоволодіння по вул. Фабричній, 15-б в м. Коломия, яке складається з житлового будинку загальною площею 178,5 кв.м, житловою площею 73,3 кв.м, сараю площею 47,8 кв.м, вбиральні, воріт, огорожі та колодязю, оскільки за даними правовстановлюючих документів сторін на спірне домоволодіння, таке складається саме з указаних будівель та споруд. При цьому поза увагою суду залишився факт наявності розбіжностей в загальній та жилій площі будинку в правовстановлюючих документах сторін на часткову власність будинку (а.с. 10, 44, 207 в т. 1). Як визнали сторони, з часу переходу до них права спільної часткової власності на будинок №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия, вони будинок не перебудовували і не добудовували, загальна площа будинку залишилась такою як була до переходу до них прав власності, а житлова площа збільшилась за рахунок облаштування ОСОБА_2 частково приміщень 2 поверху під житлові кімнати.

Поточними інвентаризаціями, проведеними Коломийським міжрайонним бюро техінвентаризації на садибний (індивідуальний) житловий будинок №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия (а.с. 25-30, 37-44 в т. 2), складеними відповідно 22.10.2014 року, 25.11.2014 року, загальна площа приміщень будинку становить 176,7 кв.м, житлова площа 102,4 кв.м. Отже, в обсяг спільного майна, що підлягає поділу входить будинок саме такою площею.

Згідно правовстановлюючих документів сторін на часткову власність спірного домоволодіння (а.с. 10-11, 44-45, 207 в т. 1) таке складається з житлового будинку А, сараю Б, вбиральні В, воріт, огорожі №1-2 та колодязю №. Таким чином вказані господарські споруди входять в обсяг спільного майна і підлягають поділу.

Щодо твердження сторін про те, що за вбиральнею знаходиться вигрібна яма, яка також була встановлена попередніми співвласниками, а тому входить в обсяг спільного майна та підлягає поділу, то таке не заслуговує на увагу, оскільки згідно правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння відсутні дані про наявність такої вигрібної ями.

Судом установлено, що між сторонами фактично склався певний порядок користування спірним домоволодінням.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_15 з 2005 року проживає в спірному домоволодінні і користується приміщеннями згідно плану будинку (а.с. 26 в т. 2): І площею 15.8 кв.м - в підвалі, коридор 1-1 площею 2,3 кв.м, ванна 1-10 площею 3,8 кв.м, кухня 1-2 площею 16.1 кв.м, кімната 1-3 площею 26,3 кв.м на першому поверсі будинку.

Позивач за другим позовом ОСОБА_2 з часу поселення в спірний будинок в 2009 році користувалась приміщеннями будинку: сходовою 1-6 площею 9,8 кв.м, кухнею 1-5 площею 12.6 кв.м, ванною 1-11 площею 3.9 кв.м та кімнатою 1-4 площею 29,8 кв.м на першому поверсі будинку. Після проведення нею за власні кошти ремонтних робіт на другому поверсі користується сходовою 1-7 площею 10,0 кв.м, кімнатою 1-8 площею 16,6 кв.м та кімнатою 1-9 площею 29,7 кв.м.

Спірною в будинку є кімната 1-4 площею 29,8 кв.м на першому поверсі, яку займає ОСОБА_2

Сарай Б поділений на дві окремі частини. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 склався порядок користування і кожний з них займає свою частину сараю. Вбиральнею, колодязем, огорожею та воротами користуються спільно.

Водопостачання до будинку підведено з колодязя, яким сторони користуються спільно.

Водовідведення з житлового будинку ОСОБА_6 відбувається у вигрібні ями літ. Вя, які вона облаштувала за власний кошт і розташовані на земельній ділянці домоволодіння №15-б по вул. Фабричній. Водовідведення з житлового будинку ОСОБА_2 відбувається в каналізаційну систему сусідньої земельної ділянки зі згоди сусідів. Наведене визнано сторонами та встановлення експертом в результаті проведення дослідження.

Комунікації водопостачання та каналізаційної системи, які кожною з сторін встановлені окремо, знаходяться в підвалі житлового будинку, яким користується ОСОБА_15

Судом також установлено, що відповідач ОСОБА_7 в спірному домоволодінні ніколи не проживала і не проживає. Має у власності інше житло і погоджується на отримання грошової компенсації взамін належної їй частки та припинення її частки у спірному домоволодінні з виділенням належної їй частки ОСОБА_6

В силу дії ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Положеннями ч. 2 наведеної статті встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У зв'язку з наявністю підстав для припинення права ОСОБА_7 на 3/40 частки в спірному домоволодінні, визначених ст. 365 ЦК України, та попереднього внесення позивачем ОСОБА_6В вартості цієї частки в розмірі 21 067,90 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_6 про припинення права ОСОБА_7 на частку в спільному майні та виділення їй у власність 3/40 частки спірного домоволодіння, що належить ОСОБА_7

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в абз. 3, 4 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року №7 (з послідуючими змінами та доповненнями) при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

За клопотанням позивача за первісним позовом ОСОБА_6 ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду від 30 березня 2016 року призначено повторну будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку №395, складеного 02 червня 2016 року судовим експертом СП «Західно-Український експертно-консультативний центр», дійсна (ринкова) вартість домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия становить 802 761 грн. Відповідно 3/40 частки цього домоволодіння складають 60 207,08 грн.

За даними платіжного документу від 02.09.2016 року позивач за другим позовом ОСОБА_2 внесла на рахунок Апеляційного суду Івано-Франківської області за частку в майні в справі за її позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 71 164 грн. та в засіданні апеляційного суду просила врахувати, що нею внесено грошову компенсацію за частку ОСОБА_7 в майні і виділити їй у власність 3/40 частки, що належать ОСОБА_7 в спірному домоволодінні, а власність ОСОБА_7 на 3/40 частки спірного домоволодіння припинити.

Проте, положеннями ч. 1 ст. 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 подала письмову заяву про те, що визнає позов ОСОБА_6 до неї про припинення її права власності на 3/40 частки в домоволодінні №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия з виплатою грошової компенсації вартості її частки. ОСОБА_6 внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області грошову компенсацію вартості її частки в спірному домоволодінні розмірі 21 067,90 грн., і вона відмовляється від перерахунку компенсації за частку по новому висновку експертизи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_6 про припинення права власності ОСОБА_7 на 3/40 частки спірного домоволодіння та виділення їх у власність ОСОБА_6 слід залишити без змін. А в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 в частині позову про припинення права на частку у спільному майні з наведених підстав слід відмовити.

При вирішенні спірних правовідносин про реальний поділ домоволодіння судом першої інстанції правильно застосовано положення ст. 367 ЦК України, відповідно до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Оскільки ЦК України не містить детальної регламентації порядку поділу спільного майна у натурі, слід використовувати норми, що визначають процедуру виділу майна, зокрема ст. 364 ЦК України. Більше того, ОСОБА_2 в своєму позові до ОСОБА_15 ставить питання виділу частки домоволодіння в натурі. Питання виділу часток спільної часткової власності в натурі врегульоване ч. 1 та 2 ст. 364 ЦК України, за приписами якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки з учасників спільної часткової власності спірного домоволодіння після здійснення виділу частки ОСОБА_2 залишається тільки одна ОСОБА_6, природно, що право спільної власності на спірне домоволодіння припиняється взагалі.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права суд дійшов висновку, що реальний поділ спірного домоволодіння слід провести відповідно до третього варіанту, запропонованого експертом ОСОБА_10 у висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеної 27.12.2014 року, що буде відповідати часткам сторін та уже встановленому порядку їх користування.

Проте, всупереч такого висновку, суд вирішив виділити у власність ОСОБА_6 квартиру №1, а у власність ОСОБА_16 квартиру №2, що не узгоджується з нормами матеріального права, які врегульовують такі питання.

Цивільним законодавством та законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено можливість поділу обєкта нерухомого майна або виділу його частини та проведення державної реєстрації прав на такі обєкти. За таких умов, у разі поділу обєкта нерухомості утворюються два або більше самостійних обєктів. Задля ідентифікації обєктів нерухомого майна та виокремлення обєктів нерухомості серед інших «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року, визначено подання документа, що підтверджує присвоєння новоствореному обєкту нерухомого майна окремої адреси. В силу ст. 25, п. 41, 42 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішень про присвоєння адреси обєктам нерухомого майна віднесено до повноважень сільської, селищної, міської, районної,обласної рад. Порядок присвоєння органами місцевого самоврядування поштових адрес врегульовано нормативно-правовими актами місцевого значення. За загальним правилом органами місцевого самоврядування присвоюються адреси окремим будинкам (будівлям, спорудам). Тому у разі поділу будинку (будівлі, споруди) та утворення двох самостійних обєктів їм має бути присвоєна окрема адреса уповноваженими на це органами, а не за рішенням суду.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи питання поділу спірного домоволодіння між сторонами по третьому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, фактично провів такий поділ не у відповідності з вказаним варіантом поділу, оскільки виділив ОСОБА_6 у власність крім двох жилих кімнат на першому поверсі житлову кімнату під літ. 1-9 на другому поверсі, яку експерт пропонував виділити співвласнику 2 (ОСОБА_2Я.), залишивши при цьому у власності ОСОБА_2Я одну кімнату на другому поверсі будинку.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині вимог ОСОБА_6 про реальний поділ домоволодіння та вимог ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння в натурі ухвалив рішення без дотримання вище вказаних норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому суд вийшов за межі позовних вимог та наданих йому повноважень.

Тому рішення в наведеній частині позовних вимог слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Приписами ч. 6 ст. 147 ЦПК України встановлено, що висновок експерта оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

За даними висновку судового експерта СП «Західно-Український експертно-консультативний центр» від 02 червня 2016 року за №395 (а.с. 5-44 в т. 3) домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия складається з житлового будинку вартістю 774 289 грн., сараю вартістю 11 138 грн., вбиральні вартістю 2 313 грн., воріт і хвіртки вартістю 1 864 грн., огорожі вартістю 2 578 грн., колодязя вартістю 4 750 грн., вигрібних ям вартістю 5 829 грн. на загальну суму 802 761 грн.

Відповідно до право установчих документів на спільну часткову власність сторін в домоволодінні №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия та технічної документації на вказане домоволодіння вигрібні ями, виконані з залізобетонних кілець, в склад будівель не входять, а тому їх вартість слід виключити з загальної вартості домоволодіння, так як в обсяг майна, що підлягає поділу вони не входять.

Таким чином вартість спірного домоволодіння становить 796 932 грн. (802 761 грн. - 5 829 грн.). Відповідно частки сторін: ОСОБА_6, яка становить 21/40 частку домоволодіння, в грошовому виразі складає 418 389 грн. (796932 грн. х 21 : 40), ОСОБА_2, яка становить 19/40 часток домоволодіння, в грошовому виразі складає 378 543 грн. (796 932 грн. х 19 : 40).

За даними висновку №395 від 02.06.2016 року (а.с. 5-44 в т. 3) вартість приміщень в житловому будинку, якими фактично користується ОСОБА_6 та вартість господарської будівлі: сараю, яким вона користується площею 20,42 кв.м в розмірі 4 730 грн. складає 282 464 грн. (4 730 грн. + 277 734 грн., з яких 55 388 грн. вартість підвалу І площею 15,5 кв.м, 10 546 грн. вартість коридору 1-1 площею 2,3 кв.м, 17 422 грн. вартість ванної кімнати 1-10 площею 3,8 кв.м, 73 820 грн. вартість кухні 1-2 площею 16,1 кв.м, 120 558 грн. вартість кімнати 1-3, площею 26,3 кв.м.). Вбиральня, ворота і хвіртка, огорожа та колодязь перебувають у спільному користуванні сторін. З урахуванням частки ОСОБА_6 у спільному майні в розмірі 21/40, їй належить на праві власності вбиральня на суму 1 214 грн., ворота і хвіртка на суму 979 грн., огорожа на суму 1 353 грн., колодязь на суму 2 494 грн. Реальна частка фактичного користування ОСОБА_6 житловим будинком, сараєм, вбиральнею, воротами і хвірткою, огорожею та колодязем в грошовому еквіваленті складає 288 504 грн. (282 464 + 1 214 + 979+1 353+2 494 (грн.)), що на 129 885 грн. (418 389 - 288 504 (грн.)) менше за її частку в грошовому виразі та в процентному відношенні становить 36,2% домоволодіння.

Згідно висновку №395 вартість приміщень в житловому будинку, якими фактично користується ОСОБА_2 та вартість господарської будівлі: сараю, яким вона користується площею 27,66 кв.м в розмірі 6 408 грн. складає 502 933 грн. (6 408 грн. + 496 525 грн., з яких 44 934 грн. вартість коридору 1-6 площею 9,8 кв.м, 17 882 грн. вартість ванної кімнати 1-11 площею 3,9 кв.м, 57 772 грн. вартість кухні 1-5 площею 12,6 кв.м, 136 635 грн. вартість кімнати 1-4, площею 29,8 кв.м на першому поверсі, 42 505 грн. вартість сходової клітки 1-7 площею 10,0 кв.м на другому поверсі, 70 558 грн. вартість кімнати 1-8 площею 16,6 кв.м, 126 239 грн. вартість кімнати 1-9 площею 29,7 кв.м.). З урахуванням частки ОСОБА_2 у спільному майні в розмірі 19/40, їй належить на праві власності вбиральня на суму 1 099 грн., ворота і хвіртка на суму 885 грн., огорожа на суму 1 225 грн., колодязь на суму 2 256 грн. Реальна частка фактичного користування ОСОБА_2 житловим будинком, сараєм, вбиральнею, воротами і хвірткою, огорожею та колодязем в грошовому еквіваленті складає 508 398 грн. (502 933 + 1 099+ 885+1 225 +2 256 (грн.)), що на 129 885 грн. (508 398 - 378 543 (грн.)) більше її частки в грошовому виразі та в процентному відношенні становить 63,8% домоволодіння.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що у вартість будинку не включено терасу, розташовану над приміщеннями частини будинку ОСОБА_6, якою вона користується і бажає щоб виділити їй у власність, не заслуговують на увагу, оскільки за даними технічного паспорту на спірний будинок тераса не значиться. Отже є самочинно облаштована і не може бути включена в поділ будинку.

Відповідно до висновку експерта №395 від 02.06.2016 року (а.с. 24 в т. 3) реальний поділ домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия в натурі на дві відокремлені частини з окремими входами і з урахуванням переобладнань відповідно до часток 19/40 і 21/40 можливий. Експертом запропоновано на розгляд суду два варіанти поділу домоволодіння з урахуванням технічного стану житлового будинку та мінімальних робіт по переобладнанню житлового будинку.

Перший варіант поділу спірного домоволодіння є більш наближеним до рівності часток сторін. Другий варіант поділу домоволодіння експертом запропоновано з урахуванням фактичного користування сторін.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 погоджується на перший варіант поділу домоволодіння та внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області грошову компенсацію за зменшення ідеальної частки ОСОБА_2 на суму 10 665 грн. (а.с. 156 в т. 3). Зауважила, що відповідно до робочого проекту на житловий будинок по вул. Фабричній, 15-б в м. Коломия, складеного 23.10.1987 року, плануванням будинку передбачено: квартиру №1 ОСОБА_17: 2 жилі кімнати, кухня, коридор, веранда; квартиру №2 ОСОБА_9: 2 жилі кімнати, кухня, місце для котла.

Позивач за другим позовом ОСОБА_2 категорично заперечила проти першого варіанту поділу і просила провести поділ домоволодіння за другим варіантом поділу з урахуванням того, що приміщення мезоніну переобладнано нею під жиле приміщення тільки за її кошти. При цьому погодилась сплатити ОСОБА_6 грошову компенсацію за зменшення її ідеальної частки в спільному майні.

При визначенні варіанту поділу домоволодіння, по якому слід провести поділ, колегія суддів враховує встановлені обставини справи, зокрема, що з часу переходу до сторін права спільної часткової власності на спірне домоволодіння між ними склався порядок користування як житловим будинком, так і господарськими будівлями. Житловий будинок має вигляд двох спарених будинків (а.с. 208 в т. 2). В ньому є два окремі входи. Перший поверх будинку складається з двох коридорів, двох ванних кімнат, двох кухонь та двох жилих кімнат і кожна з сторін займає по одному з вказаних приміщень. Частина будинку, яку займає ОСОБА_6, є одноповерховою будівлею з окремим горищем та дахом. З боку частини будинку ОСОБА_6В є вхід в підвал будинку площею 15,8 кв.м, яким користується ОСОБА_6 Частина будинку, яку займає ОСОБА_2, є двоповерховою будівлею. Згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку садибного типу в технічному паспорті на садибний індивідуальний житловий будинок №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия (а.с. 115-119 в т. 1) загальна площа приміщень по мезоніну становить 57,1 кв.м, площа літніх приміщень 57,1 кв.м. Як визнали сторони в судовому засіданні, ОСОБА_2 за власний кошт переобладнала літні приміщення другого поверху (мезонін) під жилі кімнати і ними користується. Нею проведено реконструкцію системи газопостачання, що підтверджується робочим проектом (а.с. 122-127 в т. 3). Відповідно газопостачання підключено, в тому числі і до кімнати 1-4 на першому поверсі, яка є спірною, і якою вона користується, та до кімнат на другому поверсі і відкрито новий абонентський номер15б/1.

Споживання газу обліковується сторонами окремими приладами обліку.

Також кожна з сторін має свій прилад обліку, який окремо облікує споживання електроенергії в приміщеннях, які займають сторони.

Позивач за другим позовом ОСОБА_2 погодилась сплатити ОСОБА_6 грошову компенсацію в разі відступу від розміру її частки в спірному домоволодінні та внесла на депозитний рахунок апеляційного суду кошти в сумі 128 738 грн. (а.с. 245 в т. 2, 77 в т. 3).

Згідно висновку експерта по двох варіантах поділу кожний з співвласників має провести однаковий обєм робіт, тільки в різних кімнатах, зокрема по І варіанту поділу житлового будинку слід демонтувати двері між приміщеннями 1-5 і 1-4, по ІІ варіанту поділу слід демонтувати двері між приміщеннями 1-3 і 1-4 та кожній стороні зі свого боку провести такі роботи: закласти дверний проріз цеглою, поштукатурити місце демонтування дверей і пофарбувати стіни приміщення, в яких демонтуються двері, водними сумішами.

За даними висновку експертом встановлено, що станом на день проведення експертизи горище між співвласниками поділене порівну і влаштована цегляна стінка. ОСОБА_2 має вихід на горище будинку над приміщеннями, які знаходяться в мезоніні.

ОСОБА_6 при потребі може влаштувати вихід на горище з бокового фасаду будинку. Для цього їй необхідно влаштувати сходи, виконати проріз в стіні для встановлення дверного блоку. Такий поділ горища будинку визначений по двох варіантах поділу будинку. Роботи, які необхідно виконати ОСОБА_6 наведені в кошторисі висновку експертизи №395 від 02.06.2016 року і вартість їх складає 4 008 грн.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» №7 від 4 жовтня 1991 року (з послідуючими змінами та доповненнями) у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділена відокремлена частина будинку, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасникові спільної власності, частка якого зменшилася.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що поділ спірного домоволодіння слід провести згідно другого варіанту поділу, запропонованого експертом у висновку №395 від 02.06.2016 року, по фактичному користуванню домоволодіння.

Зокрема, виділити у власність ОСОБА_6 в житловому будинку підвал І площею 15,5 кв.м вартістю 55 388 грн., коридор 1-1 площею 2,3 кв.м вартістю 10 546 грн., ванну кімнату 1-10 площею 3,8 кв.м вартістю 17 422 грн., кухню 1-2 площею 16,1 кв.м вартістю 73 820 грн., кімнату 1-3 площею 26,3 кв.м вартістю 120 558 грн., всього на суму 277 734 грн.

З господарських будівель виділити їй у власність сарай Б площею 20,42 кв.м вартістю 4 730 грн., яким вона користується.

Ворота і хвіртку, вартість яких відповідно до частки ОСОБА_6 в спільному майні в розмірі 21/40 складає 979 грн., огорожу №1-2 на суму 1 353 грн., колодязь на суму 2 494 грн. залишити у спільному користуванні сторін. Загальна вартість майна, що виділяється у власність ОСОБА_6 складає 287 290 грн. (277 734 + 4 730 + 979+1 353+2 494 (грн.)), що на 131 099 грн. (418 389 - 287 290 (грн.)) менше за її частку в грошовому виразі та в процентному відношенні становить 36% домоволодіння.

Виділити у власність ОСОБА_2 в житловому будинку: коридор 1-6 площею 9,8 кв.м вартістю 44 934 грн., ванну кімнату 1-11 площею 3,9 кв.м вартістю 17 882 грн., кухню 1-5 площею 12,6 кв.м вартістю 57 772 грн., кімнату 1-4, площею 29,8 кв.м на першому поверсі вартістю 136 635 грн., сходову клітку 1-7 площею 10,0 кв.м на другому поверсі вартістю 42 505 грн., кімнату 1-8 площею 16,6 кв.м вартістю 70 558 грн., кімнату 1-9 площею 29,7 кв.м вартістю 126 239 грн., всього на суму 496 525 грн.

З господарських будівель виділити їй у власність сарай Б площею 27,66 кв.м в розмірі 6 408 грн., яким вона користується.

Ворота і хвіртку, вартість яких відповідно до частки ОСОБА_2 в розмірі 19/40 в спільному майні складає 885 грн., огорожу №1-2 на суму 1 225 грн., колодязь на суму 2 256 грн. залишити у спільному користуванні сторін.

Щодо висновку експерта про залишення у спільному користуванні сторін вбиральні, то колегія суддів вважає таке недоцільним, адже кожна з сторін в своїй частині будинку має вбиральню, а надвірна вбиральня розташована на земельній ділянці, яка пропонується експертом в користування ОСОБА_2 З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що вбиральню під літ. В вартістю 2 313 грн. слід виділити у власність ОСОБА_2

Таким чином загальна вартість майна, що виділяється у власність ОСОБА_2 складає 509 612 грн. (496 525 + 6 408 + 2 313 + 885+1 225 +2 256 (грн.)), що на 131 099 грн. (509 612 - 378 543 (грн.)) більше її частки в грошовому виразі та в процентному відношенні становить 64% домоволодіння.

У звязку з відхиленням від розміру часток кожного власника з ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_6 131 099 грн., частка якої в грошовому виразі зменшилась на вказану суму.

Кошти в розмірі 10 665 грн., внесені ОСОБА_6 04.11.2016 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області (а.с. 156 в т. 3), як грошова компенсація за зменшення частки ОСОБА_2 при першому варіанті поділу майна, слід повернути ОСОБА_6.

Посилання представника позивача ОСОБА_6 на робочий проект на житловий будинок по вул. Фабричній, 15-б в м. Коломия, складений 23.10.1987 року (а.с. 150, 151 в т. 3), не заслуговують на увагу, оскільки згідно встановлених обставин справи предметом спору є житловий будинок садибного типу, а не двоквартирний житловий будинок.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельними ділянками, суд першої інстанції провів реальний поділ земельної ділянки, виділивши у власність сторін відповідно 21/40 та 19/40 частин спірної земельної ділянки. При цьому суд порушив вимоги ст. 11 ЦПК України, відповідно до ч. 1 якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та вийшов за межі позовних вимог і неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, а саме: ст. ст. 88, 89 Земельного кодексу України. Спірні правовідносини врегульовуються ст. 120 Земельного кодексу України, за змістом ч. 2 якої якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Оскільки рішення в цій частині судом першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, то підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в наведеній частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, сторони набувши право на спільну часткову власність в спірному домоволодінні, зокрема ОСОБА_6 на 21/40 частку, а ОСОБА_2Я на 19/40 частки, набули право користування земельною ділянкою по вул. Фабричній, 15-б у відповідних частках.

Згідно матеріалів справи, а саме рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради №243 від 28.07.1982 року і додатку №18 до даного рішення за будинком №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия затверджено земельну ділянку загальною площею 1718 кв.м, з яких 600 кв.м надані в постійне користування і 1118 кв.м - залишки, які надані в користування до вилучення.

Відповідно до висновку експерта від 02.06.2016 року при обмірах земельної ділянки експертом встановлено, що фактична площа, якою користуються сторони складає 0,1673 га. Експертом запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 0,0600 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і лишками площею 0,1073 га. Оскільки поділ домоволодіння судом проведено відповідно до другого варіанту поділу, запропонованого експертом, то відповідно і порядок користування земельними ділянками сторонами, які є належними користувачами земельних ділянок, слід визначити згідно другого варіанту.

Позивачу ОСОБА_2 слід виділити у користування 0,0285 га з земельної ділянки площею 0,0600 га, яка закріплена за спірним домоволодінням, та 0,510 га з земельної ділянки, яка рахується як лишок.

Відповідачу за другим позовом ОСОБА_6 виділити у користування 0,0315 га з земельної ділянки площею 0,0600 га, яка закріплена за спірним домоволодінням, та 0,562 га з земельної ділянки, яка рахується як лишок.

У спільному користуванні сторін залишити 0,0001 га з земельної ділянки (лишків), на якій розташований колодязь.

В силу дії ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якою встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 цієї статті стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі і витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

При вирішенні питання розподілу судових витрат колегія суддів виходить з наведених норм процесуального права, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою встановлені розміри ставок судового збору, та платіжних документів, які маються в матеріалах справи, витрат по оплаті ОСОБА_6 судового збору при подачі позову в суд в розмірі 321,9 грн. (а.с. 1, 2 в т. 1), по оплаті експертизи в сумі 10 206 грн. (а.с. 96 в т. 1, 69 в т. 2, 129,130 в т. 3), витрат по оплаті ОСОБА_2 судового збору при подачі позову в суд в розмірі 988,76 грн. (а.с. 100 в т. 1), по оплаті експертизи в сумі 8 000 грн. (а.с. 70, 251 в т. 2), витрат ОСОБА_6 на правову допомогу в розмірі 1 900 грн. (а.с. 153-155 в т. 3).

Що стосується витрат ОСОБА_6, понесених нею за ведення адвокатом ОСОБА_4 справи в апеляційному суду, в розмірі 1 200 грн. згідно копії квитанції №007114 від 16.03.2016 року (а.с. 130 в т. 3), то суд не включає такі витрати до розподілу, оскільки вони не підтверджені належним доказом. При цьому суд також бере до уваги, що ОСОБА_6 надала суду оригінал квитанції №3974 від 15.03.2016 року (а.с. 155 в т. 3), згідно якої остання оплатила адвокату ОСОБА_4 1 000 грн. за ведення цивільної справи (доплата).

Не включаються судом до витрат, які підлягають розподілу також 1 500 грн., які згідно квитанції №382292 від 25 квітня 2012 року (а.с. 152 в т. 3) ОСОБА_6 оплатила ОСОБА_18 за підготовку позову, оскільки матеріали справи містять договір про надання правової (а.с. 83 в т. 1), за даними якого тільки 13 лютого 2013 року було укладено договір між адвокатом ОСОБА_19 та ОСОБА_5 про надання правової допомоги по захисту прав та законних інтересів ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Враховуючи вище наведене, відповідно до ст. ст. 3, 11, 57-59, 60, 61 ч. 1, 79, 84, 86, 88, 212-214 ЦПК України, ст. ст. 361 ч. 1, 364 ч. 1 та 2, 365 ч. ч. 1, 2, 367 ЦК України, ч. ч. 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року в частині позову ОСОБА_6 про поділ домоволодіння та в частині позову ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння змінити.

Провести реальний поділ домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия Івано-Франківської області.

Виділити у власність ОСОБА_6 в житловому будинку:

- підвал І площею 15,5 кв.м вартістю 55 388 грн.,

- коридор 1-1 площею 2,3 кв.м вартістю 10 546 грн.,

- ванну кімнату 1-10 площею 3,8 кв.м вартістю 17 422 грн.,

- кухню 1-2 площею 16,1 кв.м вартістю 73 820 грн.,

- кімнату 1-3 площею 26,3 кв.м вартістю 120558 грн., всього на суму 277 734 грн.

з господарських будівель: сарай Б площею 20,42 кв.м вартістю 4730 грн.,

- 21/40 воріт і хвіртки вартістю 979 грн.,

- 21/40 огорожі №1-2 вартістю 1 353 грн.,

- 21/40 колодязю № вартістю 2 494 грн. на загальну суму 287 290 грн. (277 734 + 4 730 + 979+1 353+2 494 (грн.)), що на 131 099 грн. (418 389 - 287 290 (грн.)) менше за її частку в грошовому виразі та становить 36/100 від загальної вартості домоволодіння.

Виділити у власність ОСОБА_2 в житловому будинку:

- коридор 1-6 площею 9,8 кв.м вартістю 44 934 грн.,

- ванну кімнату 1-11 площею 3,9 кв.м вартістю 17 882 грн.,

- кухню 1-5 площею 12,6 кв.м вартістю 57 772 грн.,

- кімнату 1-4 площею 29,8 кв.м вартістю 136 635 грн.,

- сходову клітку 1-7 площею 10,0 кв.м на другому поверсі вартістю 42 505 грн.,

- кімнату 1-8 площею 16,6 кв.м вартістю 70 558 грн.,

- кімнату 1-9 площею 29,7 кв.м вартістю 126 239 грн., всього на суму 496 525 грн.

з господарських будівель: сарай Б площею 27,66 кв.м вартістю 6 408 грн.,

- вбиральню В вартістю 2 313 грн.,

- 19/40 воріт і хвіртки вартістю 885 грн.,

- 19/40 огорожі №1-2 вартістю 1 225 грн.,

- 19/40 колодязю № вартістю 2 256 грн. на загальну суму 509 612 грн. (496 525 + 6 408 + 2 313 + 885+1 225 +2 256 (грн.)), що на 131 099 грн. (509 612 - 378 543 (грн.)) більше її частки в грошовому виразі та становить 64/100 від загальної вартості домоволодіння.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 виділити в користування горище над їхніми приміщеннями, які розташовані нижче за поверховістю та обом влаштувати вихід на горище зі своєї сторони частини житлового будинку.

Зобовязати ОСОБА_2 провести наступні переобладнання, вартість яких складає 2 814 грн., а саме: демонтувати двері та замурувати дверний проріз з приміщення 1-4 у приміщення 1-3, поштукатурити місце демонтування дверей та пофарбувати стіни приміщення 1-4 водними сумішами.

Зобовязати ОСОБА_6 провести наступні переобладнання, вартість яких складає 1 982 грн., а саме: поштукатурити місце демонтування дверей у приміщенні 1-3 та пофарбувати стіни приміщення 1-3 водними сумішами.

Стягнути з ОСОБА_2 жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, за відхилення від ідеальних часток у домоволодінні №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия Івано-Франківської області грошову компенсацію в розмірі 131 099 грн. (сто тридцять одна тисяча девяносто дев'ять грн.), з яких 128 738 грн. (сто двадцять вісім тисяч сімсот тридцять вісім грн.) стягнути із розрахункового рахунку №2139 Апеляційного суду Івано-Франківської області, що були внесені ОСОБА_2 відповідно до квитанцій №0.0.526845716.1 від 25.03.2016 року та №34 від 02.09.2016 року, згідно яких платіж призначався як частка майна ст. 362/365 ЦКУ за позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, провадження №22-ц/779/1707/2015.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року в частині позову ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Коломийська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельною ділянкою площею 0,1073 га - лишки, які надані в користування до вилучення, по вул. Фабричній, 15-б в м. Коломия Івано-Франківської області.

Виділити в користування ОСОБА_2 із земельної ділянки площею 0,0600 га, яка закріплена за будинком, земельну ділянку площею 0,0285 га, яка на плані користування варіанту №2 висновку експерта №395 від 02 червня 2016 року зазначена голубим кольором як ділянка №6 з такими розмірами по периметру (за годинниковою стрілкою): 2,67 м, 1,31 м, 7,80 м, 9,53 м, 3,0 м на межі з земельною ділянкою, яка обліковується як лишки, що надані в користування до вилучення; 45,37 м разом з земельною ділянкою (лишками) на межі з земельною ділянкою ОСОБА_20; 5,49 м на межі з лишками; 4,98 м на межі з лишками і до земельної ділянки, яка примикає до кута сараю ОСОБА_2; земельна ділянка під сараєм ОСОБА_2; 1,0 м, 1,9 м, 5,47 м, 8,32 м, 1,0 м на межі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_6; земельна ділянка під будинком ОСОБА_2, 0,99 м на межі з ділянкою ОСОБА_6

Із земельної ділянки площею 0,1073 га, яка обліковується за домоволодінням №15-б по вул. Фабричній як лишки, виділити в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0498 га, яка на плані користування варіанту №2 висновку експерта №395 від 02 червня 2016 року зазначена заштрихованим голубим кольором як ділянка №4 з такими розмірами по периметру (проти годинникової стрілки) 7,5 м, 2,99 м на межі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_6; земельна ділянка під колодязем; 2,67 м, 09 м, 10,28 м, 6,42 м на межі з земельною ділянкою, яка рахується за частиною будинку ОСОБА_6, та з розмірами по периметру (за годинниковою стрілкою): 1,17 м, 24,82 м на межі з земельною ділянкою загального користування (вул. Фабрична) та земельною ділянкою землекористувача ОСОБА_6 за №1 площею 0,0024 г; 30,15 м на межі з земельною ділянкою землекористування по вул. Фабричній, 13; 45,37 м разом з земельною ділянкою, що рахується за частиною будинку ОСОБА_2 на межі з земельною ділянкою ОСОБА_20; земельну ділянку площею 0,0012 га, яка на плані користування варіанту №2 зазначена заштрихованим голубим кольором як ділянка №5 з такими розмірами по периметру (за годинниковою стрілкою): 6,25 м на межі земельної ділянки землекористування по вул. Фабричній №15; 4,98 м на межі з земельною ділянкою землекористувача ОСОБА_6, 5,49 м на межі з земельною ділянкою, що рахується за частиною будинку ОСОБА_2

Виділити в користування ОСОБА_6 із земельної ділянки площею 0,0600 га, яка закріплена за будинком, земельну ділянку площею 0,0315 га, яка на плані користування варіанту №2 висновку експерта №395 від 02 червня 2016 року зазначена жовтим кольором як ділянка №7 з такими розмірами по периметру (за годинниковою стрілкою): 3,96 м на межі земельної ділянки загального користування (вул. Фабрична), 6,42 м, 10,28 м, 0,9 м, 2,67 м на межі земельної ділянки №4 (лишків); земельна ділянка під колодязем; 2,99 м, 7,5 м на межі земельної ділянки №4 (лишків); 0,99 м на межі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_2; земельна ділянка під частиною будинку ОСОБА_6В; 1,0 м, 8,32 м, 5,47 м, 1,9 м, 1,0 м на межі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_2, земельна ділянка під частиною сараю ОСОБА_6; 1,0 м на межі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_2Я; 6,79 м на межі земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_6; 18,6 м, 19,99 м на межі земельної ділянки №3 (лишків).

Із земельної ділянки площею 0,1073 га, яка обліковується за домоволодінням №15-б по вул. Фабричній як лишки, виділити в користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0535 га, яка на плані користування варіанту №2 висновку експерта №395 від 02 червня 2016 року зазначена заштрихованим жовтим кольором як ділянка №3 з такими розмірами по периметру (за годинниковою стрілкою) 19,99 м, 18,6 м, на межі земельної ділянки, яка рахується за частиною будинку ОСОБА_6; 6,79 м на межі земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_2, яка рахується за будинком; 4,98 м на межі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_2; 19,06 м, 3,22 м, 2,55 м на межі земельної ділянки землекористування по вул. Фабричній,15; 16,61 м, 13,4 м, 1,63 м на межі земельної ділянки загального користування (вул. Фабрична); земельну ділянку площею 0,0024 га, яка на плані користування варіанту №2 зазначена заштрихованим жовтим кольором як ділянка №1.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_6 із земельної ділянки площею 0,1073 га, яка обліковується за домоволодінням №15-б по вул. Фабричній як лишки, земельну ділянку площею 0,0001 га на якій розташований колодязь.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_6 про припинення права власності ОСОБА_7 на 3/40 частки домоволодіння №15-б по вул. Фабричній в м. Коломия та виділення їх у власність ОСОБА_6 з виплатою грошової компенсації ОСОБА_7 залишити без змін. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 в частині позову про припинення права на частку у спільному майні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 321,90 грн. витрат по оплаті судового збору, 1103 грн. витрат по оплаті експертизи, 1900 грн. витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_6, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 988,76 грн. витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в дохід державного бюджету 2 566,94 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Фабрична, 15-б, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід державного бюджету 2 897,10 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_6 10 665 грн. (десять тисяч шістсот шістдесят пять грн.), внесених нею на розрахунковий рахунок №2265 Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, відповідно до квитанції №251 від 04.11.2016 року.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді І.В. Бойчук

ОСОБА_21