АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

№ апеляційного провадження:22-ц/796/14217/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1, а також прихожу (гарнітур), кухонний гарнітур, двокамерний холодильник, газову плиту, кухонний стіл, три телевізори, меблевий гарнітур, м'який куток, трюмо, спальний гарнітур, шафу-купе, дві люстри, комп'ютер, музикальний центр, ванну кімната (унітаз, ванна, раковина) та пральну машину «Індезіт».

Одночасно позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначав, що йому стало відомо про реєстрацію у спірній квартирі місця проживання сторонньої людини з відкриттям на останнього особового рахунку. Крім того, відповідач виявила бажання відчужити спірну квартиру без його згоди, як співвласника, та вчиняє необхідні для цього дії, стверджуючи, що вона є єдиним власником.

Ухвалою судді від 19 вересня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Позивач посилається на не врахування судом тієї обставини, що відповідач вчиняє дії з продажу спірної квартири без його згоди, приводить потенційних покупців, оформлює документи на продаж квартири у нотаріуса.

Також позивач зазначає, що не має можливості надати суду документи на спірну квартиру, так як його доступ до неї обмежений відповідачем.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.20), у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, яка заперечувала проти апеляційної скарги, вивчивши копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів,

- 2 -

що спірна квартира належить відповідачу, а також ненадання позивачем документів, з яких можна встановити обставини її придбання.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З копій наданих апеляційному суду матеріалів справи вбачається, що позивачем суду першої інстанції не було надано доказів у підтвердження заяви про забезпечення позову, а також не було надано документів, які б підтвердили викладені ним у позовній заяві обставини про придбання спірної квартири у період перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Разом з тим, з наданих відповідачем апеляційному суду документів вбачається, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 22 лютого 2008р. на підставі договору купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла і на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2014р. власником спірної квартири є відповідач.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у підтвердження своїх вимог позивачем не було надано належних доказів, на даний час відсутні підстави вважати, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак, відсутні правові підстави для накладення арешту на спірну квартиру.

Судом першої інстанції при постановленні ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не були порушені норми процесуального права, тому підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: