Справа № 342/1273/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1144/2016
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретарів Петріва Д.Б.-Мельник О.В.

з участю представників: апелянта ОСОБА_2, позивача1 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» на рішення Городенківського районного суду від 28 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ «Креді ОСОБА_4» звернулось в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 зобовязання, взяті на себе за умовами договору не виконує, суму кредиту та нараховані проценти за користування кредитними коштами у встановлені договором строки не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просив стягнути з боржника та його поручителів.

Рішення Городенківського районного суду від 28 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ПАТ «Креді ОСОБА_4» подав апеляційну скаргу вважаючи його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що рішенням Городенківського районного суду від 26.09.2014 було задоволено позов ПАТ «Креді ОСОБА_4» та стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Вказане рішення суду було виконано відповідачем. Однак, протягом більше як одного року боржник не здійснював жодних дій щодо погашення заборгованості, а тому позивач законно продовжував нараховувати заборгованість за кредитом, у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору.

На думку апелянта наявність виконаного на даний час рішення суду не припиняє зобовязальних відносин між сторонами кредитного договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання в подальшому та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених умовами договору.

Крім того, апелянт вважає, що не пропустив строк позовної давності щодо стягнення неустойки, так як розрахунок по цій вимозі зроблений банком в межах одного року.

За таких обставин апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив про їх задоволення.

Представник позивача1 доводи апеляційної скарги заперечив.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що банк пропустив строк позовної давності для звернення з позовом до суду і представник відповідача просив відмовити в позові в звязку зі спливом позовної давності.

Проте, повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів поголитись не може.

Судом встановлено що 15.06.2007 року між ПАТ «Креді ОСОБА_4» (тоді - АТ «Індустріально-Експортний Банк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 351/07 фз, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 25000 доларів США під 12,8% річних з кінцевим терміном повернення 17.06.2017 року. В порядку забезпечення належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між банком та відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договори поруки, за умовами яких за кожним договором окремо поручителі зобов'язувались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором.

Внаслідок неналежного виконання позичальником договірних зобов'язань утворилась заборгованість, яка станом на 11.07.2014 р. складала 110172,36 грн. (9419,87 доларів США). ПАТ «Креді ОСОБА_4» звернувся в суд позовом про стягнення боргу за кредитним договором та про дострокове погашення Кредиту в повній сумі позичальником та поручителями (справа № 342/1025/14-ц). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.11.2014 р. було скасоване рішення Городенківського районного суду від 26.09.2014 р. в справі № 342/1025/14-ц та ухвалено нове, яким за кредитним договором № 351/07Ф3 від 15.06.2007 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ «Креді ОСОБА_4» стягнуто 110172,36 грн. заборгованості, та з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ПАТ «Креді ОСОБА_4» стягнуто 110172,36 грн. заборгованості.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 46727764, винесеною головним державним виконавцем ВДВС Городенківського районного управління юстиції 18.03.2015 р., стверджено, що по виконавчому листу-1 № 342/1025/14-ц про стягнення боргу з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Креді ОСОБА_4» боржником борг в сумі 110172,36 грн. оплачено, платіжне доручення № 425 від 12.03.2015 р., рішення суду виконано.

Згідно ст.ст.256, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У відповідності до вимог ч.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно поданого позивачем розрахунку станом на 12.11.2015 р. заборгованість становить 1584,14 долара США, курс НБУ 22,756907:

- 18,32 доларів США (еквівалент в гривнях 416,91) кредитна заборгованість по рахунку нарахованих відсотків за період з 01.11.2015 р. по 12.11.2015 р. (в позовній заяві зазначена як поточна заборгованість зі сплати процентної винагороди);

- 1080,88 доларів США (еквівалент в гривнях 24597,49) - кредитна заборгованість по рахунку прострочених відсотків за період з 26.02.2014 р. по 30.10.2015 р. (в позовній заяві зазначена як прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди);

- 190,78 доларів США (еквівалент в гривнях 4341,56) - кредитна заборгованість по процентах за прострочення грошового зобовязання у розмірі 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ за період з 26.02.2014 р. по 30.10.2015 р.;

- 294,16 доларів США (еквівалент в гривнях 6694,17) - кредитна заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентної винагороди за період з 13.11.2014 р. по 30.10.2015 р. (в позовній заяві зазначена як сума пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди).

Колегія суддів констатує, що згідно рішення апеляційного суду від 18.11.2014 р. З відповідачів стягнута вся сума заборгованості, яка погашена 12.03.2015 року, тобто рішення суду виконано. Позивач не надав суду розрахунок заборгованості за період з 19.11.2014 року по 12.03.2015 року, а розрахував суму заборгованості, яка вже стягнута судом. Так розрахунок, наданий банком, містить обчислення заборгованості по кредиту за період з 26.02.2014 р. по 30.10.2015 р., з 01.11.2015 р. по 12.11.2015 р., з 13.11.2014 р. по 30.10.2015 р.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, наявний в матеріалах справи розрахунок, не є належним і допустимим доказом у справі і тому обґрунтовано не був взятий судом до уваги, оскільки не містить інформації щодо заборгованості, що утворилася по відсотках та штрафних санкціях, зокрема , не зазначені періоди, за які нараховані вказані платежі. Цей документ не містить відомостей, що б дозволили перевірити вірність нарахування боргу, строки виникнення заборгованості за кожним платежем - для застосування строків позовної давності.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту, а тому позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Колегія суддів зауважує, що розгляд даної справи відкладався з метою надання представником банку належного розрахунку, проте представник в судове засідання таких доказів не представив.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі зясовано та перевірено обставини даної справи, апеляційна скарга не доводиться належними доказами для задоволення позовних вимог позивача, а тому підлягає до часткового задоволення, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» задовольнити частково.

Рішення Городенківського районного суду від 28 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_8