Номер провадження: 22-ц/785/4970/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Арцизького районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним посилаючись на те, що 07 грудня 2012 року померла її матір ОСОБА_4, якій на праві власності належала АДРЕСА_1.

18.11.2004 року її матір склала договір довічного утримання з відповідачкою у приватного нотаріуса Арцизького районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, згідно якого передала свою квартиру відповідачці.

Про вказаний договір позивачці стало відомо після смерті матері. У договорі в п. 5.2.3 передбачено, що відповідачка повинна поховати її матір за обрядом православної церкви, що не могло бути правдою, т.я. матір була членом релігійної конфесії «Свідки ОСОБА_6». Крім того, в реєстрі реєстрації нотаріальних дій від 18.11.2004 року вказано, що відповідачка проживає там же, де і проживає її матір, що не відповідало дійсності.

Вважаючи, що матір не могла скласти вказаний договір довічного утримання, не підписувала його, позивачка просила суд визнати його недійсним. Припинити право власності відповідачки на квартиру її матері.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 18 вересня 2013 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 03 березня 2014 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено повністю, накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру № 10 в буд. № 7 розташовану по вул. Дзержинського в м. Арциз Одеської області власником якої є ОСОБА_3

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року цивільну справу передано за підсудністю Саратському районному суду Одеської області..

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року клопотання позивачки задоволено, призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року знято арешт з квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, накладений ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 03 березня 2014 року.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 275,61 грн..

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу від 04 травня 2016 року про зняття арешту з АДРЕСА_3, суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.03.2015 року із Арцизького районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним та припинення права власності ОСОБА_3 на АДРЕСА_1.

03 березня 2014 року ухвалою Арцизького районного суду Одеської області було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на кв. № 10 в буд. № 7, розташованому по вулиці Дзержинського в м. Арциз Одеської області, власником якої є ОСОБА_3.

28 квітня 2016 року Саратським районним судом Одеської області було винесено рішення, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним та припинення права власності ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 відмовлено.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд постановив оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на недоцільність зняття арешту з спірної квартири, порушення судом процесуальних прав автора, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами у відповідності з вимогами закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 п.1 ст. 312, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_7