УХВАЛА

28 вересня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

встановив:

21 липня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Також, 07 вересня 2016 року позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони у будь-який спосіб відчужувати транспортний засіб «Renault Trafik», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, витребувати з чужого незаконного володіння вказаний транспортний засіб, шляхом проведення його розшуку, затримання та передачі у розпорядження позивачу, оскільки вважає, що відповідач ОСОБА_4, порушивши право спільної сумісної власності подружжя переховував транспортний засіб та відчужив його на користь третіх осіб, що в подальшому може призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду про визнання права власності.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги про забезпечення позову та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечила проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім того, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначається, що згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечити шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, що належні відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 16.09.2016 року вих. № 31/22-4330, транспортний засіб - автомобіль «Renault Trafik», 2004 року випуску, за даними Регіональної автоматизованої бази даних «Автомобіль», вибув з володіння відповідача і 14 липня 2016 року зареєстрований згідно договору купівлі-продажу на ОСОБА_5.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що сторони надалі перебувають у зареєстрованому шлюбі, тобто автомобіль був відчужений в період шлюбу, а доказів того, що позивач заперечувала проти відчуження такого автомобілю суду не надано.

Також, встановлено, що транспортний засіб зареєстрований на ОСОБА_5, який не є стороною у справі, а позовні вимоги до нього не предявлялись.

До того ж, заявником ОСОБА_3 до заяви про забезпечення позову жодного іншого доказу не додано, а також ніяким чином у заяві не обґрунтовано підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що в клопотанні ОСОБА_3 про забезпечення позову слід відмовити, оскільки нею не доведено обставин, які є обовязковими для доведення при подачі заяви про забезпечення позову в розумінні ст. 151 ЦПК України та постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а вимога щодо витребування з чужого незаконного володіння транспортного засобу, шляхом проведення його розшуку, затримання та передачі у розпорядження позивачу не підлягає задоволенню в порядку ст. 152 ЦПК України, оскільки не підпадає під види забезпечення позову, а є окремою позовною вимогою, передбаченою нормами ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, відмовити.

На ухвалу через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: