Справа №705/3148/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року Уманський міськрайонний суд, Черкаської області

в складі: головуючої-судді Годік Л.С.

секретар Остропольська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Уманської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцями четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Уманської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцями четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що в будинку за АДРЕСА_1 до 1996 року проживали дві рідні сестри: ОСОБА_5 1924 року народження та ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_5). Після смерті батьків ОСОБА_5 отримала в спадок ? частину, а ОСОБА_6 отримала ? частини будинку АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_6 була інвалідом І групи з дитинства по зору та потребувала постійної систематичної опіки і допомоги то сестра ОСОБА_5 жила однією сім'єю з ОСОБА_6 вели спільне господарство, мали спільний бюджет і ОСОБА_5 будучи зрячою і фізично здоровою систематично піклувалася про свою рідну сестру ОСОБА_6.

В 1996 році ОСОБА_5 померла, спадкова справа не відкривалася, спадкоємців першої і другої черги, як того вимагало чинне законодавство на 1996 р. не було.

ОСОБА_6 являючись рідною сестрою ОСОБА_5 відноситься до другої черги спадкоємців як викладено в ст. 530 ЦК України і фактично вступила в спадщину оскільки спадкова справа не відкривалася і інших спадкоємців першої чи другої черги не було на момент відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишившись одна без рідних взагалі, потребуючи сторонньої допомоги заключила договір довічного утримання № 158268 АВА від 6 серпня 1999 року з ними, ОСОБА_2, ОСОБА_3, який був зареєстрований Уманським інвентарним бюро в реєстрі № 1953 відповідно до якого ? домоволодіння після смерті ОСОБА_6 зареєстровано на них, тобто на ОСОБА_2, ОСОБА_3, а ? залишається в реєстрі на ОСОБА_5, хоча ОСОБА_6 фактично вступила в спадщину в 1996 році, але формально не зареєструвала на своє ім'я.

Вони з ОСОБА_6 фактично проживали однією сім'єю з 1996 року впродовж 11 років за адресою АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_6 будучи інвалідом І групи по зору, конче потребувала сторонньої допомоги та вони її надавали, вели спільне господарство, лікували, дбали про її добробут, тому вважають, що вони відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, як це передбачено ст. 1264 ЦК України.

На даний час на ? частини будинку вони мають договір довічного утримання, а на ? частину майна вони мають право як спадкоємці четвертої черги, які проживали однією сім'єю із спадкодавцем не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити. Пояснили, що в будинку по АДРЕСА_1 почали проживати з 1996 року так як винаймали там житло. Оскільки власник будинку ОСОБА_6 була інвалідом І групи по зору та потребувала допомоги, вони допомагали їй. В 1999 році між ними та ОСОБА_6 було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов договору вони проживали у належному ОСОБА_6 будинку, доглядали її, лікували, підтримували. В 2002 році вони зареєструвалися по місцю свого проживання в будинку по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_6 вони залишилися проживати у будинку на тій підставі, що це передбачено договором довічного утримання. На даний час будинок необхідно ремонтувати, однак вони не мають змоги провести ремонт будинку так як частина його належить і досі покійній сестрі ОСОБА_6 - ОСОБА_5, яка померла в 1996 році. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 являються сестрами, проживали однією сім'єю, тому ОСОБА_6 після смерті своєї сестри ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину у вигляді належної їй ? частини будинку, однак не оформила свої спадкові права належним чином. Вважають, що оскільки вони постійно проживали з ОСОБА_6 однією сім'єю, доглядали її, лікували, вели спільне господарство та після її смерті займалися її похованням, тому мають право на спадкове майно у вигляді ? частки будинку, як спадкоємці четвертої черги.

Представник позивачів ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити.

Представник відповідача - Уманської міської ради в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду подав заперечення проти позову, згідно якого ознайомившись з заявленими вимогами позивачів Уманська міська рада заперечує проти їх задоволення та вважає їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Докази на які посилаються позивачі як на підтвердження вимоги щодо встановлення факту спільного проживання з спадкоємцем ОСОБА_6 вважають неналежними.

Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, беручи до уваги заперечення представника Уманської міської ради, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно актового запису про смерть № 769 проведеного 14 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а.с. 32), яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.1989 року являється власником ? частини будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно актового запису про смерть № 349 проведеного ІНФОРМАЦІЯ_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 (а.с. 53).

06 серпня 1999 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Очеретяною В.В. (а.с. 16-17). Відповідно до якого (п. 1 договору) ОСОБА_8, передала у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3 належні їй на праві власності ? частини будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 зобов'язалися довічно утримувати громадянинку ОСОБА_8, забезпечивши її харчуванням, одягом, необхідною допомогою, доглядом і зберегти в її користуванні вказану частину будинку (п. 4 договору).

Позивачі звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину у вигляді ? частини будинку по АДРЕСА_1 після смерті своєї сестри ОСОБА_5, а оскільки вони постійно проживали та доглядали ОСОБА_8, тому мають право на вказану ? частину будинку, як спадкоємці четвертої черги після смерті ОСОБА_8.

При цьому факт прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_5, яка померла 13.10.1996 року матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 позивачі надали довідки виконавчого комітету Уманської міської ради за № 117 від 15.02.2016 року та за № 12 від 05.09.2003 року, однак суд не може взяти до уваги зазначені довідки як доказ, оскільки вказані довідки суперечать одна одній. Так, у довідці за № 117 від 15.02.2016 року вказано, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 являються співвласниками будинку по АДРЕСА_1, проживають з 1996 року та зареєстровані з 23.07.2002 року у вказаному будинку по теперішній час, а згідно довідки № 12 від 05.09.2003 року вказано, що ОСОБА_8, інвалід І групи, проживає у будинку по АДРЕСА_1 одиноко.

Крім того, надані позивачами довідки виконавчого комітету Уманської міської ради ніяким чином не підтверджують, що позивачі проживали із ОСОБА_8 однією сім'єю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України.

Твердження позивачів в судовому засіданні, щодо повного утримання ними, догляду, лікування, поховання ОСОБА_8 не є доказом спільного проживання з нею однією сім'єю, а є ніщо іншим як добросовісне виконання позивачами умов договору довічного утримання.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при викладених обставинах, позивачі не довели в судовому засіданні тих обставин, на які вони посилаються в своїй позовній заяві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 334, 748, 749, 1264 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 15, 58, 60, 213-215, 218, 256 ЦПК України,беручи до уваги п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Уманської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцями четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення.

Головуюча Л.С. Годік