У Х В А Л А

іменем України

"03" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві, третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві, про усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить: усунути перешкоди у користуванні автомобілем марки HUMMER, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір чорний, що набутий у шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований за останнім, шляхом зняття арешту із зазначеного автомобіля; зобов'язати передати на відповідальне зберігання позивачу вищезазначений автомобіль та виключити дані про цей автомобіль, як такий, що знаходиться під арештом, з бази комп'ютерних даних.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №00012235 від 15.09.2014р., постановою слідчого від 22.09.2014р., приєднано до матеріалів кримінального провадження вилучений під час досудового розслідування автомобіль марки «HUMMER», реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, в якості речового доказу.

Крім того, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2014р. задоволено клопотання слідчого в кримінальному провадженні №00012235 та накладено арешт на автомобіль марки «HUMMER Н2», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрований на ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як роз'яснено в п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК). Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6, заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст.409 КПК (1503-06), коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі.

Згідно роз'яснень, викладених у п.1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», після підтвердження свого права власності чи володіння в загальному порядку, зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Крім того, згідно з положеннями ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно даних Автоматизованої системи документообігу суду, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження №00012235 по обвинуваченню, серед інших, ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.146, ч.3 ст.27 ч.4 ст.187, ч.ч.2, 3 ст.27 ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України (справа №755/5736/15-к).

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що арешт на автомобіль марки «HUMMER Н2», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 накладений в межах кримінального провадження, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно Закону України «Про судовий збір», сплачені суми судового збору повертаються, в разі відмови у відкритті провадження у справі, за письмовою заявою особи, якою сплачено судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 15, 122, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві, третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві, про усунення перешкод у користуванні майном.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: