Ухвала

іменем україни

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

ФаловськоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 30 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_5. було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором не виконував, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 28 вересня 2014 року становить 23 124 грн 84 коп. та складається з: 2 827 - заборгованість за кредитом, 11 370 грн 47 коп. - заборгованість за відсотками, 7 350 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом, штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн та штраф (процентна складова) в сумі 1 077 грн 37 коп., яку банк просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Під час попереднього розгляду справи судом першої інстанції, встановлено, що боржник ОСОБА_5. помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року було відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі в якості відповідачів правонаступників ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Після чого позивач уточнив вимоги та просив стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року справу передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси на підставі п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» в рівних частках заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в сумі 16 986 грн 48 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 827 грн, заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 27 грн 25 коп., заборгованості за відсотками з простроченої заборгованості - 7 064 грн 78 коп, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн та штрафу (процентної складової) в сумі 737 грн 45 коп., в межах вартості Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявники, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 30 вересня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_5. було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 28 вересня 2014 року станом на 28 вересня 2014 року заборгованість ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором становить 23 124 грн 84 коп., а саме: 2 827 - заборгованість за кредитом, 11 370 грн 47 коп. - заборгованість за відсотками, 7 350 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом, штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн та штраф (процентна складова) в сумі 1 077 грн 37 коп.

Також судами встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 квітня 2015 року, ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції досліджено спадкову справу, заведену після померлого ОСОБА_5., приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Задєсєнець О.О., з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини від 11 лютого 2013 року звенулись ОСОБА_3, а з заявою від 13 липня 2013 року ОСОБА_4

13 липня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частини квартири АДРЕСА_1, кожна.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до заяви-анкети, підписаної ОСОБА_5. 30 вересня 2008 року, останній ознайомлений та згодний з Правилами надання банківських послуг, Тарифами А-банку.

З розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2012 року загальна заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором складає 16 986 грн 48 коп. та складається із: заборгованості за кредитом у сумі 2 827 грн; заборгованість за процентами на поточну заборгованість у розмірі 27 грн 25 коп.; заборгованості за процентами на прострочену заборгованість у сумі 7 064 грн 78 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн та штрафу (процентна складова) в сумі 737 грн 45 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щовсупереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог та не спростував заперечень відповідачів, у зв'язку із чим позовна заява ПАТ «Акцент-Банк» не підлягає задоволенню, як необґрунтована та недоведена.

Крім того суд зазначив, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, складений станом на 28 вересня 2014 року, тоді як позичальник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що під час апеляційного перегляду рішення районного суду, позивачем був наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на день смерті ОСОБА_5, надані Правила надання банківських послуг та Тарифи, а також роздруківка руху по картковому рахунку останнього, тобто надано суду належні докази на підтвердження позовних вимог.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки такі висновки зроблені з порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 26, ст. 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом ст. ст. 28, 29 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Виходячи зі змісту наведених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

Враховуючи, що ОСОБА_5 помер до пред'явлення вказаного позову до суду, то він не набув здатності мати процесуальні права та обов'язки відповідача за цим позовом.

При цьому, у зв'язку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах має місце перехід обов'язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред'явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов'язки останніх.

Питання про задоволення вимог кредитора у разі смерті боржника врегульовані ст. 1281 ЦК України, якою встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Виходячи з того, що позов пред'явлено до боржника після його смерті, то за життя боржник не набув процесуальних прав і обов'язків учасника цього судового процесу, у зв'язку з чим не набуті за життя процесуальні права і обов'язки не могли перейти до інших осіб, що випливає також і з положень статей 1218, 1219 ЦК України, оскільки нормами цивільного права передбачено в таких випадках право кредитора на пред'явлення вимоги саме в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов'язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що суди не звернули увагу на те, що цивільне судочинство здійснюється виключно в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, проте процесуальним законом не передбачено право особи пред'являти позов до померлої особи; при цьому банк не позбавлений можливості пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України, і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола і обсягу спадкового майна.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, на зазначені обставини не звернув уваги, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку із чим дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи, що фактичні обставини справи не встановлені, докази не досліджені, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасуваннярішення Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська

М.Є. Червинська