У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал) звернулося до суду із указаним вище позовом, мотивуючи його тим, що мешканці квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є споживачами послуг централізованого водовідведення, шляхом відкриття абонентського особового рахунку, несвоєчасно та не в повному обсязі оплачують надані їм послуги з централізованого водопостачання, у зв'язку із чим у останніх утворилась заборгованість.

Враховуючи наведене, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість, що утворилась за період з 1 травня 2009 року по 30 квітня 2011 року на загальну суму 429 грн 40 коп., з яких: 376 грн 45 коп. - сума заборгованості, 41 грн 74 коп. - інфляційні втрати та 11 грн 21 коп. - 3% річних.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період з 1 травня 2009 року по 30 квітня 2011 року в сумі 376 грн 45 коп., інфляційні втрати у розмірі 41 грн 74 коп. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 11 грн 21 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, про задоволення позову, оскільки відповідачі як споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 має право на отримання пільги у вигляді 50-відсоткової знижки при оплаті за комунальні послуги, з урахуванням положень ч. 7 ст. 22 Закону України «Про міліцію», відповідних доказів не було надано відповідачами.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Таким чином, з моменту винесення ухвали про скасування судового наказу починається перебіг позовної давності для звернення особи до суду за захистом порушеного права, який раніше переривався видачею судового наказу, а тому правильним є висновок судів про те, що позивач звернувся до суду позовом своєчасно, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності.

Оскільки у відповідачів утворилась заборгованість по оплаті комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, тому суди дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Б.І.Гулько

С.П.Штелик