Справа №: 343/1603/16-ц
Провадження №: 2-о/0343/48/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу (в порядку ч. 3 ст. 234 ЦПК України). Свої вимоги мотивує тим, що 18 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від спільного подружнього проживання у них народився син ОСОБА_3 На перших порах спільне життя ніби проходило нормальним руслом. Але з часом стосунки між ними стали різко погіршуватись. Вони почали не розуміти один одного, у них з'явилися різні погляди на життя. Чоловік почав часто приходити пізно додому, проводити час з незнайомими людьми, а не з сім'єю, на підставі чого між ними виникали суперечки, скандали та сварки. ОСОБА_2 почав без поваги відноситись до неї, не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали в їхній сім'ї, не здатен був підтримувати нормальну моральну атмосферу. Таким чином, спільне життя з ОСОБА_2 не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, а шлюб носить формальний характер. 20 травня 2016 року останнього було засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На даний час він відбуває покарання у Львівській ВК-48.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заяву підтримали повністю, просили шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю. Додатково заявниця вказала, що у неї з ОСОБА_2 стосунки не склалися ще до його засудження. З лютого 2016 року вони не проживали разом, він не цікавився життям дитини. З моменту відбування покарання вони жодного разу не спілкувалися. ОСОБА_2 вже вдруге відбуває покарання за вчинення аналогічного злочину. З приводу цього вона та її дитина відчуває на собі негативне ставлення з боку знайомих. Ні ОСОБА_2, ні його сім"я не підтримує стосунки ні з нею, ні з дитиною, тому вважає, що їхня сім"я остаточно розпалася.

ОСОБА_2 в судове засідання не подавав жодних клопотань, заяв чи письмових пояснень, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 16, 23).

Суд, вислухавши пояснення сторони заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява належить до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються, крім іншого, також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 144615 від 18 квітня 2015 року сторони зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року, актовий запис № 62. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Бабій (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 289532 від 24 лпня 2015 року ОСОБА_3 народився 20 липня 2015 року. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Як вбачається з копії вироку Долинського районного суду від 20 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі (а.с. 10-11).

В судовому засіданні встановлено, що сторони з лютого 2016 року проживають окремо, припинили шлюбні відносини.

ОСОБА_1 не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, оскільки їхні сімейні відносини припинилися ще в лютому 2016 року, ОСОБА_2 повторно вчинив злочин, за який засуджений до позбавлення волі і відбуває покарання, вони не спілкуються, подальше спільне життя є неможливим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір"ю.

На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 114, 115, 235 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

РIШИВ:

Заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 18 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 62, розірвати.

Неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлено 29 вересня 2016 року.