№ 201/6637/16-ц
провадження 2/201/1957/2016
УХВАЛА

11 травня 2016 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (47114, Україна, Тернопільська область, Шумський район, с. Сураж, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49000, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), товариства з обмеженою відповідальністю «ФМБ ОСОБА_3» (49000, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 9, ) та товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТОВСЬКА ФІРМА «МРІЯ» (49000, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, 5/7, ) про стягнення суми боргу та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ТОВ «ФМБ ОСОБА_3» та ТОВ «ДНІПРОПЕТОВСЬКА ФІРМА «МРІЯ» про стягнення суми боргу та витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Разом з позовом позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно «ФМБ ОСОБА_3», а саме: нежиле приміщення № 22, загальною площею 415,9 кв.м., в м. Дніпропетровську, по вул. Ширшова, 9, оскільки в провадженні суду знаходиться зазначена справа, також йому відомо, що відповідачі, в тому числі ТОВ «ФМБ ОСОБА_3», вчиняють дії направлені на відчуження нерухомого майна, за рахунок продажу якого можуть бути задоволені майнові вимоги позивача, що взагалі унеможливить виконання рішення суду, а тому для запобігання утруднення чи неможливості виконання рішення суду слід вжити заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що знаходяться у нього або інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «ФМБ ОСОБА_3», а саме: нежиле приміщення № 22, загальною площею 415,9 кв.м., в м. Дніпропетровську, по вул. Ширшова, 9, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу стягнення суми боргу, що є значною (10000000 гривень), також як зазначає позивач у своїй заяві йому відомо, що в даний час відповідач ТОВ «ФМБ ОСОБА_3» вчиняє дії направлені на відчуження нерухомого майна, за рахунок продажу якого можуть бути задоволенні майнові вимоги позивача (розміщує обяви в мережі Інтернет щодо продажу майна, що йому належить), а отже зважаючи на викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане нерухоме майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача ТОВ «ФМБ ОСОБА_3» - новий власник чи інших осіб) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що їм належать, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, а тому суд вважає, що у даному випадку дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на все нерухоме майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «ФМБ ОСОБА_3» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 9, ), а саме: нежиле приміщення № 22, загальною площею 415,9 кв.м., в м. Дніпропетровську, по вул. Ширшова, 9.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 11 травня 2016 року.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк