АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 670/633/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1854/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Пастощука М.М., Ярмолюка О.І.,

секретарів Бондаря О.В., Лапка Ю.В.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 9 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, відділ Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області, про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в приватизації земельної ділянки, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права на приватизацію земельною ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами,

в с т а н о в и л а:

24 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначили, що 21 березня 1984 року ОСОБА_1 придбала будинковолодіння № 8 по вулиці Короленка в смт. Віньківці Хмельницької області. На земельній ділянці знаходяться завершений будівництвом житловий будинок, загальна площа якого становить 63,8 кв.м., житлова площа 42,2 кв.м., загальна забудова 96,8 кв.м.

Рішенням № 3 девятої сесії Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області від 10 листопада 2011 року «Про дозвіл на розробку технічної документації про передачу у власність земельних ділянок», їм виділено земельну ділянку по вулиці Короленка, 8, площею 0,30 га, у тому числі, 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1854/16

Суддя-доповідач ОСОБА_7 Категорія № 47

ОСОБА_3 проживає по сусідству по вулиці Короленка, 10, в смт. Віньківці Хмельницької області.

З моменту придбання ними будинковолодіння на межі із відповідачкою була встановлена огорожа, спору про визначення меж земельної ділянки між ними не було.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 самовільно змінила межі земельних ділянок, шляхом встановлення нової огорожі, яка не відповідає встановленим розмірам земельних ділянок та вирубала дерево розташоване на їхній земельній ділянці. Від будь-яких пояснень по даному факту остання відмовилась. Таким чином, відбулось самовільне захоплення відповідачкою частини їхньої земельної ділянки, що створює перешкоди в користуванні нею та перешкоджає здійснити приватизацію землі.

А тому, просили суд відновити межі земельної ділянки, шляхом зобовязання ОСОБА_3 знести самовільно встановлену огорожу; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,30 га, розташованої по вулиці Короленка, 8, в смт. Віньківці Хмельницької області без погодження межі із суміжним землекористувачем ОСОБА_3; надати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення технічної документації, яка необхідна для приватизації земельної ділянки, без письмової згоди на це ОСОБА_3 та її підпису в акті встановлення і узгодження меж суміжного землекористування.

31 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права на приватизацію земельною ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами. В його обґрунтування зазначила, що вона є власником домоволодіння № 10 по вулиці Короленка в смт. Віньківці Хмельницької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2002 року, виданого державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори. 21 лютого 2002 року за нею зареєстровано вказане право власності.

Рішенням Віньковецької селищної ради № 2 від 29 вересня 2009 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, та для ведення особистого селянського господарства 0,25 га.

У квітні 2013 року вона звернулась до Віньковецької селищної ради із заявою про встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Комісією Віньковецької селищної ради в складі секретаря селищної ради, спеціаліста виконавчого комітету, завідуючого відділом архітектури та містобудування Віньковецької районної державної адміністрації, в присутності інспектора Віньковецького районного відділу міліції та представника ТОВ «Лад» 18 квітня 2013 року складено акт, яким затверджено проведення розмежування її земельної ділянки та суміжного землекористувача ОСОБА_5, а також встановлено межові знаки у вигляді деревяних колів.

28 травня 2013 року вона звернулась до приватної землевпорядної організації ТОВ «Лад» із заявами про встановлення меж земельної ділянки в натурі та про виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки по вул. Короленка, 10, у смт. Віньківці Хмельницької області.

При підготовці відповідних документів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовились від погодження меж земельної ділянки, зокрема від підписання протоколу погодження, що є, на її думку, порушенням ст. 56 Закону України «Про землеустрій», оскільки унеможливлює затвердження технічної документації селищною радою та оформлення права власності на земельну ділянку. Причин такої відмови не пояснили.

А тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати неправомірною відмову суміжних землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в погодженні меж земельної ділянки, що знаходиться по вул. Короленка, 10, у смт. Віньківці Хмельницької області; визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Короленка, 10, у смт. Віньківці Хмельницької області, без погодження меж із суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року обєднано вимоги за обома позовами.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 9 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 відмовлено. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Короленка, 10, у смт. Віньківці Хмельницької області, без отримання згоди суміжного землекористувача ОСОБА_5 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись із даним рішенням представник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його і ухвалити нове по суті позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5

Рішення вважає необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що Протокол встановлення (погодження) зовнішніх меж земельної ділянки на місцевості, який суд взяв до уваги, є неналежним доказом, оскільки у ньому відсутній не тільки підпис ОСОБА_5, а й будь-які інші підписи та дата його складання. Окрім того, на підставі даного протоколу 18 квітня 2013 року було складено акт розмежування земель ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який, враховуючи наведене, також є неналежний доказом.

Підтвердженням того, що ОСОБА_3 самовільно змінила місцерозташування деревяних коликів, а в подальшому встановила залізобетонну конструкцію є висновок земельно-технічної експертизи № 176 від 12 березня 2016 року, де зазначено, що межу земельної ділянки внаслідок спорудження огорожі в сторону земельної ділянки землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зміщено в порушення п. 3.25 ДБН 360-92*.

Неправильно зазначено в оскаржуваному рішенні пояснення представника третьої особи Віньковецької селищної ради про непорушність розташування розділяючих земельні ділянки коликів, що спростовується технічним звукозаписом судового засідання.

Поза увагою суду залишились його доводи про те, що розміщення крайньої точки огорожі ОСОБА_3 ближче до будівлі старої хати ОСОБА_5 на відстані менше 1 метра сприяло її руйнуванню, оскільки був обмежений доступ для її обслуговування.

В іншій частині рішення не оскаржувалось, а отже не переглядалось.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, своїм правом на безпосередню участь у судовому засіданні не скористались.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що з 01.03.1984 року ОСОБА_1 є власником жилого будинку по вул. Короленка, 8 в смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області (Т. 1, а.с. 36, 37).

У травні 1984 року чоловіку останньої ОСОБА_5 дозволено будівництво за вказаною адресою індивідуального житлового будинку на земельній ділянці, площею 0,15 га (Т. 1, а.с. 38, 39).

Рішенням Віньковецької селищної ради від 10.11.2011 року надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку технічної документації щодо передачі у власність земельних ділянок у розмірі 0,30 га, з них: для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства 0,15 га (Т. 1, а.с. 90).

На даний час вказана технічна документація не розроблена, земельна ділянка не приватизована.

Суміжним землекористувачем вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3, якій з 18.02.2002 року на праві власності належить будинок по вул. Королена, 10 в смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області (Т. 1, а.с. 101).

Попереднім власником вказаного будинку була спадкодавець ОСОБА_8, за домоволодінням рахувалось 0,60 га земельної ділянки, однак за життя остання її не приватизовувала (Т. 1, а.с. 217 зворот).

Рішеннями Віньковецької селищної ради від 29.09.2009 року надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку технічної документації щодо передачі у власність земельних ділянок в розмірі 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (Т.1, а.с. 58, 60).

18 квітня 2013 року комісією в складі секретаря селищної ради, спеціаліста виконкому, заввідділом архітектури та містобудування райдержадміністрації в присутності дільничного інспектора та представника ТОВ «Лад» складено акт про розмежування земель ОСОБА_5 та ОСОБА_3. В ньому зазначено, що між земельними ділянками встановлено межові знаки у вигляді деревяних колів. Витримано будівельні норми при встановленні межі між будівлями (Т. 1, а.с. 181).

Рішеннями Віньковецької селищної ради від 24.04.2013 року внесено зміни у вищевказані рішення сесії селищної ради. Вирішено в рішеннях: «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі у власність земельних ділянок» замінити слова «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) для надання у власність» в розмірі 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі у власність земельних ділянок» замінити слова «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність» в розмірі 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (Т. 1, а.с. 64, 65).

28 травня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до ТОВ «Лад» з заявами, в яких просила провести роботи із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Короленка, 10 в смт. Віньківці (Т. 1, а.с. 62, 63).

На підставі вказаних заяв ТОВ «Лад» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 на території Віньковецької селищної ради смт. Віньківці, вул. Короленка, 10 Віньковецького району Хмельницької області та для ведення особистого селянського господарства (Т. 2, а.с. 42-61).

У пояснювальних записках до вказаної технічної документації зазначено, що межі земельної ділянки встановлені та погоджені із суміжними землекористувачами, про що складено відповідний акт та протокол закріплення меж (Т. 2, а.с. 43, 51).

Акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28 травня 2013 року також мають вказівку про те, що власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (Т. 2, а.с. 49, 60). Натомість, підписи суміжного землекористувача ОСОБА_5 та голови сільської ради ОСОБА_9 в них відсутні. Окрім того, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки площею 0,15 га зазначено, що тимчасові межові знаки предявлені та передані на зберігання власнику земельної ділянки в кількості 12 штук, а щодо земельної ділянки, площею 0,3947 га в кількості 5 штук.

Що стосується протоколу встановлення зовнішніх меж земельної ділянки, складеного представником виконання геодезичних робіт ТОВ «Лад» ОСОБА_10, то в ньому зазначено, що він складений у присутності землекористувача ОСОБА_3, представника органу місцевого самоврядування та суміжних землекористувачів ОСОБА_11 та ОСОБА_5. На місцевості кути повороту закріплені межовими знаками в кількості 11 штук і передані на зберігання власнику. У вказаному протоколі відсутня дата його складання та немає жодного підпису зазначених осіб.

27 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Віньковецької селищної ради, в якій повідомив, що на його землі сусіди з будинку по вул. Короленка, 10, самовільно встановлюють капітальний паркан. А тому, просив вжити заходів щодо захисту його прав (Т. 1, а.с. 157).

Даними висновку судової земельно-технічної експертизи № 156 від 31 березня 2016 року підтверджується, що межу земельної ділянки внаслідок спорудження огорожі в сторону земельної ділянки землекористувачів ОСОБА_1 і ОСОБА_5, землекористувачем ОСОБА_3 зміщено (Т. 2, а.с. 118-130).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та визнаючи за останньою право на приватизацію земельних ділянок без отримання згоди суміжного землекористувача ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з наступного. Позивач ОСОБА_3 має намір приватизувати з оформленням необхідних документів земельну ділянку в смт. Віньківці по вул. Короленка, 10, та на підставі рішення Віньковецької селищної ради виготовила технічну документацію із землеустрою, проте суміжний землекористувач ОСОБА_5, незважаючи на те, що 18.04.2013 року він погодив межі при встановлені їх комісією селищної ради, та якому селищною радою також надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі у власність земельних ділянок, безпідставно відмовляється поставити свій підпис на акті погодження, а згідно пояснень селищного голови ОСОБА_9 за відсутності погодження меж суміжним землекористувачем селищною радою буде відмовлено у погодженні земельної документації. Крім того, погодження меж є обовязковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невідємною частиною технічної документації. Отже, ОСОБА_3 позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію виділеної їй земельної ділянки, а тому воно підлягає захисту.

Проте, повністю погодитись з таким висновком неможливо.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ст. 106 та ст. 107 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 зі змінами та доповненнями (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686), який набрав чинності з 1 січня 2011 року (далі Інструкція). При цьому необхідно враховувати, що межові знаки, що встановлені з метою закріплення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) до набрання чинності цим наказом, є дійсними і підлягають заміні лише при добровільному зверненні власника (користувача) земельної ділянки.

Виконавцем робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) може бути юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Замовником зазначених робіт може виступати орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.п. 1.2., 2.1., 2.3., 2.8., 3.1., 3.2., 3.4., 3.9., 3.10., 3.11., 4.1., 4.4. Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в тому числі, включає: план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Для закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вибір замовника використовуються три види межових знаків: перший конструкція, яка складається з чотирьох деталей; вид другий металева труба діаметром 3 - 7 см висотою 80 - 100 см з привареною у верхній частині металевою пластиною для написів; вид третій деревяний стовп діаметром не менше 10 см висотою не менше 100 см з хрестовиною у нижній частині та верхньою основою 15 х 15 см і висотою 20 см, у верхній частині стовпа робиться виріз для написів.

Кожний межовий знак має номер, що складається з чотирнадцяти символів, які розділяються між собою пунктиром за такою структурою ХХХХ.ХХ-ХХХ-ХХХХХ: перші шість арабські цифри, що визначають рік та місяць встановлення межових знаків; другі три арабські цифри, які відображають номер кадастрового кварталу; останні пять арабські цифри, що визначають порядковий номер межового знака відповідно до документації із землеустрою.

Межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м.

Місцезнаходження межових знаків підлягає привязці до пунктів державної геодезичної мережі.

Середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати: у селах 0,3 м.

Межові знаки можуть додатково привязуватися шляхом проведення лінійних промірів до кутів будинків і споруд, центрів люків оглядових колодязів, опор ліній електропередачі й звязку.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Таким чином, особа має право звернутись безпосередньо до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів), право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, частина 3 статті 158 Земельного кодексу України передбачає, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, рішення за результатами розгляду земельного спору приймається на пленарному засіданні сесією відповідної ради.

Земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви (ч. 1 ст. 159 ЗК України).

Порядок вирішення земельних спорів врегульовано статтями 158 161 Земельного Кодексу України.

Громадянин, у якого виник спір щодо межі земельної ділянки, дотримання правил добросусідства, звертається у відповідну сільську, селищну, міську раду із заявою. Вказана заява передається на розгляд до постійно діючої комісії по земельних питаннях.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення (ч. 2, 3 ст. 159 ЗК України).

Сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його (ст. 160 ЗК України).

Результати комісії по земельних питань оформлюються відповідним протоколом, у якому фіксуються, крім іншого, обставини, встановлені при розгляді та пропозиції щодо рішення земельного спору.

Вказаний протокол розглядається на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради, яка приймає рішення щодо вирішення спору, у якому обовязково зазначається порядок його виконання. Рішення органу місцевого самоврядування вступає в законну силу з моменту його прийняття.

У випадку делегування сільською, селищною, міською радою повноважень щодо розгляду земельного спору виконавчим органом цієї ради, рішення приймається останніми відповідно до затвердженого порядку.

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно з пунктом «б» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що основою (підставою) для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі став акт про розмежування земель ОСОБА_5 та ОСОБА_3від 18 квітня 2013 року, складеного комісією в складі секретаря селищної ради, спеціаліста виконкому, заввідділом архітектури та містобудування райдержадміністрації в присутності дільничного інспектора та представника ТОВ «Лад».

Натомість, даний акт складений з порушенням порядку, встановленого ст.ст. 158-161 ЗК України (Т. 1, а.с. 181), без розгляду на пленарному засіданні селищної ради та прийняття відповідного рішення по ньому.

Окрім того, до участі у розгляді вказаної справи не був залучений у якості належного відповідача орган місцевого самоврядування, який має відповідати за таким позовом, оскільки саме він уповноважений вирішувати земельні спори щодо меж земельних ділянок та прийняти рішення про приватизацію земельної ділянки чи про відмову в такій. Натомість, до участі у розгляді справи був залучений лише у якості третьої особи виконавчий комітет Віньковецької селищної ради.

З даних висновків експертизи вбачається, що межу земельної ділянки внаслідок спорудження огорожі в сторону земельної ділянки землекористувачів ОСОБА_1 і ОСОБА_5, землекористувачем ОСОБА_3 зміщено (Т. 2, а.с. 118-130).

За таких умов, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_3 про визнання за нею права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з суміжними землекористувачам, оскільки були порушені як процедура погодження меж, так і самі їх розміри. У звязку з цим, в цій частині рішення підлягає скасуванню та ухвалення нового про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 9 серпня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права на приватизацію земельної ділянки без отримання згоди суміжного землекористувача відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова