Справа № 2-2396/06
Провадження № 6/369/261/16
УХВАЛА

Іменем України

24.10.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 08 серпня 2014 року на примусове виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області видано дублікат виконавчого листа № 2-2396/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 53115,70 грн., 51 грн. державного мита та 30 грн. Витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 53 196,70 грн..

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 18, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги за договором № 08-02/05-2003А від 27 травня 2003 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією із підстав зміни кредитора у зобов»язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Оскільки банк відчужив право вимоги до боржника ОСОБА_1, тому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є правонаступником первісного стягувача у виконавчому провадженні, відкритого відносно вказаних боржників.

Враховуючи викладене, заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «УкрСиббанк» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2006 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», 53 115 грн. 70 коп. загального боргу, 51 грн. держмита та 30 грн. на ігформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 53 196,70 грн..

У своїй заяві, заявник посилається на те, що 08 серпня 2014 року на примусове виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області видано дублікат виконавчого листа № 2-2396/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 53 196,70 грн.. До матеріалів справи заявником долучено копію заяви ПАТ «УкрСиббанк» за вих. № 359/15 від 03 липня 2015 року про прийняття виконавчого документа до виконання та примусове виконання рішення суду по справі № 2-2396/06 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, однак доказів про те, що вказана заява прийнята Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції до виконання суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 18, відповідно до умов п. 2.1. якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору.

Відповідно до умов п. 4.1. договору факторингу право власності на права вимоги, які відступаються за цим договром, вважається таким, що перейшло від клієнта фактору в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додаток 1.2.) за умови виконання фактором зобовязань, передбачених п. 3.1.1 цього договору. Право вимагати від боржників виконання всіх зобов'язань в межах відступлених прав вимоги у фактора наступає після виконання фактором зобов»язань, передбачених п. 3.1.1 цього договору. Акт приймання- передачі права вимоги, підписаний стронами та скріплений їхніми печатками у формі, викладеній в додатку 1.2. до цього договору, є доказом передачі права вимоги.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18 від 20 квітня 2015 року фактор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв від клієнта ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги по кредитному договору № 08-02/05-2003А від 27 травня 2003 року відносно ОСОБА_1.

У поданій до суду заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник посилається на те, що у зв'язку зі зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України.

Заміна сторони виконавчого провадження відбувається на будь-якій стадії судового процесу, тоді як виконавче провадження це його завершальна стадія. Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це зміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Також заявник у своїй заяві посилається на те, що відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України.

Однак, в даному випадку, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не надав суду належних доказів про те, що на підставі виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області дублікату виконавчого листа відкрито виконавче провадження та розпочато примусове виконання рішення суду по справі № 2-2396/06.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук