АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1718/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області - ОСОБА_6 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області про стягнення заборгованості за договором оренди землі.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

18 грудня 2015 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області про стягнення заборгованості за договором оренди землі.

В обгрунтування позовних вимог вказували, що вони є власниками земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах Корсунської сільської ради.

04 липня 2008 року ОСОБА_9 уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки.

Згідно п. 9 даного договору оренди, відповідач повинен виплачувати ОСОБА_9 орендну плату в розмірі 2,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить в грошовій формі 1 281 грн. 94 коп..

05 травня 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали з відповідачем договори оренди земельної ділянки.

Згідно п. 9 даних договорів оренди, відповідач повинен виплачувати позивачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 орендну плату в розмірі 5,7 % з урахуванням індексації 3,3, що становить у грошовій формі 3 569 грн. 85 коп., однак на даний час орендна плата не виплачується.

Позивачі неодноразово звертались до адміністрації підприємства з вимогою сплатити їм орендну плату, однак отримували відповідь, що підприємство не має перед ними ніяких зобовязань.

З метою захисту своїх прав власників земельних ділянок, позивачі звернулись до прокурора Тальнівського району зі скаргою на дії адміністрації ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області щодо невиконання вимог договору оренди землі по сплаті орендної плати за користування земельною часткою. Заперечуючи на їх вимоги, адміністрацією підприємства надано відомість на видачу орендної плати за 2013 рік ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області, згідно якої ОСОБА_7 виплачено 7 000 грн. 01 листопада 2013 року, ОСОБА_8 виплачено 7 000 грн. 01 листопада 2013 року, ОСОБА_9 виплачено 7 000 грн. 01 листопада 2013 року. Навпроти прізвища у вищевказаній відомості значиться підпис особи, яка отримала кошти. Позивачі впродовж тривалого часу звертались до голови Тальнівської райдержадміністрації, прокурора Тальнівського району та начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області з проханням втрутитись у ситуацію. Вони не отримували орендну плату та не ставили свій підпис у відомості. Однак, їм надходили відмови у проведенні перевірки.

За таких обставин, вони змушені були звернутися до Тальнівського районного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. За результатами розгляду скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Тальнівським районним судом 27 січня 2014 року винесено рішення, яким зобовязано начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області передати матеріали до слідчого відділу Тальнівського РВ УМВС України для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування відповідно до вимог ст. 214 КПК України. В межах кримінального провадження було проведено судову почеркознавчу експертизу від 08 липня 2015 року. Експертизою зроблено наступні висновки: підпис від імені ОСОБА_8 у рядку 27 в графі «підпис» у відомості на видачу ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області орендної плати за 2013 рік виконано не ОСОБА_8, а іншою особою з наслідуванням будь-якого справджнього підпису ОСОБА_8. Підпис від імені ОСОБА_7 у рядку 28 в графі «підпис» у відомості на видачу ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області орендної плати за 2013 рік виконано не ОСОБА_7, а іншою особою з наслідуванням будь-якого справджнього підпису ОСОБА_7. Підпис від імені ОСОБА_9 у рядку 29 в графі «підпис» у відомості на видачу ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області орендної плати за 2013 рік виконано не ОСОБА_9, а іншою особою з наслідуванням будь-якого справджнього підпису ОСОБА_9. Таким чином, очевидним є факт невиконання стороною відповідача вимог договорів оренди землі, укладених між позивачами та ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області.

Загальна сума заборгованості відповідача перед кожним з позивачів становить 8 955 грн. включаючи індекс інфляції за 2014 та 2015 роки. Оскільки, відповідач добровільно не бажає погашати дану заборгованість, тому позивачі вимушені звернутись до суду з даним позовом та крім цього просять стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року позовні вимоги позивачів задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області на користь ОСОБА_7 заборгованість по орендній платі в сумі 7 000 грн. за користування землею на підставі договору оренди від 05 травня 2011 року.

Стягнуто з ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області на користь ОСОБА_8 заборгованість по орендній платі в сумі 7 000 грн. за користування землею на підставі договору оренди від 05 травня 2011 року.

Стягнуто з ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області на користь ОСОБА_9 заборгованість по орендній платі в сумі 7 000 грн. за користування землею на підставі договору оренди від 04 липня 2008 року.

Стягнуто з ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 по 487,20 грн. на кожного з позивачів.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_6 просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 05 травня 2011 року між ОСОБА_7 та ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 12-13), згідно якого ОСОБА_7 надав ТОВ «Корсунське» у строкове платне користування належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, розміром 3,77 га, яка знаходиться в адмінмежах Корсунської сільської ради строком на 1 рік.

Також встановлено, що 05 травня 2011 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 17-18), згідно якого ОСОБА_8 надала надав ТОВ «Корсунське» у строкове платне користування належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, розміром 3,84 га, яка знаходиться в адмінмежах Корсунської сільської ради строком на 1 рік.

Відповідно до п. 9 укладених договорів, орендна плата становить 5,7 % з урахуванням коефіціента індексації 3,2 і становить в грошовій формі 3 569 грн. 85 коп.

Пунктами 10, 11 договорів передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації, орендна плата вноситься в строки 1-31 серпня, остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року.

Крім того, судом встановлено, що 04 липня 2008 року між ОСОБА_9 та ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 94-95), згідно якого ОСОБА_9 надала товариству у строкове платне користування належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, розміром 3,7 га, яка знаходиться в адмінмежах Корсунської сільської ради строком на 5 років.

Відповідно до п. 9 даного договору, орендна плата становить 2,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки і становить в грошовій формі 1 281 грн. 94 коп..

Пунктами 10, 11 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації, орендна плата вноситься в строки 1-31 серпня, остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року.

Згідно приведеного позивачами в позовній заяві розрахунку заборгованості, станом на 01 грудня 2015 року заборгованість по орендній платі становить: ОСОБА_7 8 955 грн. 79 коп., яка складається (6 975 грн. розмір орендної плати станом на 01 січня 2014 року; 1 679,99 грн. інфляція за 2014 рік; 304,80 грн. інфляція за 11 місяців 2015 року); ОСОБА_8 8 955 грн. 79 коп., яка складається (6 975 грн. розмір орендної плати станом на 01 січня 2014 року; 1 679,99 грн. інфляція за 2014 рік; 304,80 грн. інфляція за 11 місяців 2015 року); ОСОБА_9 8 955 грн. 79 коп., яка складається (6 975 грн. розмір орендної плати станом на 01 січня 2014 року; 1 679,99 грн. інфляція за 2014 рік; 304,80 грн. інфляція за 11 місяців 2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа директора ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області № 16/05 від 16 травня 2016 року (а.с.106) відповідач в односторонньому порядку в 2013 році виплатив орендну плату позивачам в більшому розмірі ніж передбачено договорами оренди землі, без врахування договірних зобовязань, в розмірі 7 000 грн. кожному, що підтверджується їх підписами у відомості на виплату орендної плати за 2013 рік.

Однак, висковком експерта № 1/980 від 08 липня 2015 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 22-37) встановлено, що підписи від імені позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у графах «підпис» у відомості на видачу орендної плати за 2013 рік виконано не вищепереліченими особами (позивачами), а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів зазначених осіб.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем нарахована позивачам орендна плата в 2013 році в розмірі 7 000 грн. кожному, що достовірно встановлено та підтверджено листом ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області № 16/05 від 16 травня 2016 року, але не надано достатніх доказів, що саме позивачі отримали вказану суму орендної плати, тому така орендна плата підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення індексації по орендній платі, суд мотивував свої висновки тим, що наданий позивачами розрахунок заборгованості є невірним, оскільки він зазначався виходячи з розміру орендної плати не передбаченої договорами оренди землі.

В апеляційній скарзі представник апелянта обгрунтовував свої доводи тим, що висоновок експерта по даній справі є надуманим, позивачі навмисно поставили підписи з наслідуванням їхніх справжніх підписів, а тому як доказ, висновок експерта у даній справі не може бути покладений в обгрунтування висновку суду. Крім того, експертиза по справі за ухвалою суду не призначалася, а наданий висновок експерта був зроблений до судового засідання з порушенням техніки проведення таких експертиз. Також, представник апелянта зазначив, що за вказаним фактом було відкрите кримінальне провадження і станом на винесення рішення районним судом, кримінальне провадження є незакінченим, що унеможливлює ухвалення обгрунтованого висновку щодо правомірності чи неправомірності заявлених позивачами вимог.

Перевіряючи обгрунтованість доводів апеляційної скарги, пояснень, наданих сторонами, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи та наявними матеріалами справи і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Так, одним із основних обовязків орендаря відповідно до ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме наявних договорів оренди між позивачами та відповідачем, цьому положенню кореспондуються і умови п. 11 договорів щодо внесення орендної плати не пізніше 31 грудня поточного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В обгрунтування своїх позовних вимог та порушення своїх прав, позивачами надано суду висновок експерта № 1/980 від 08 липня 2015 року (а.с. 22-37), яким чітко визначено, що підписи в графі отримання орендної плати у відомості за 2013 рік зроблено не позивачами, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції за своїм переконанням в сукупності із встановленими обставинами по справі дійшов висновку про порушення прав позивачів.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Висновок експерта не є актом, що встановлює, змінює чи припиняє правовідношення, а є лише думкою особи, яка має знання, що їх не мають інші. У розумінні ст. 27 ЦПК України висновок експерта є засобом доказування у справі. Водночас він не має пріоритетної сили щодо інших доказів, які є у справі, оскільки ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді під час судового засідання всіх обставин справи в їхній сукупності.

Колегія суддів при вирішенні законності рішення районного суду дійшла висновку, що дійсно, хоча згідно ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України, однак представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів, які б спростували висновок експерта, який у даній справі є категоричним. Крім того, посилання представника відповідача на ту обставину, що експертиза проводилася у відомчому експертному закладі системи Міністерства Внутрішніх Справ експертом, в якого невеликий стаж роботи і довіри до даного закладу в товариства немає, не може бути визнана колегією суддів обгрунтованою, оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства експерти несуть персональну відповідальність за завідомо неправдиві висновки та попереджені про кримінальну відповідальність при складанні висновку.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, представником ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області не надано суду вмотивованих доказів, які б спростували висновок експерта та встановили протилежне, а саме факт достовірного отримання позивачами орендної плати за вказаний період. Доводи представника апелянта грунтуються лише на припущеннях, були предметом дослідження судової колегії і не дають підстав для скасування чи зміни висновку суду першої інстанції.

Доводи представинка апелянта щодо незаконності відмови в проведенні експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції колегія суддів не може визнати обгрунтованими і вони спростовуються наступними обставинами.

Судом встановлено, що за постановою начальника СВ Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні за № 0000040 проводилася судово-почеркознавча експертиза.

Висновок експерта НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області від 08 липня 2015 року № 1/980 міститься в матеріалах цивільної справи.

Питання, які ставились на вирішення судової експертизи, що проводилася у кримінальному провадженні за № 0000040 та питання, які, просив поставини представник ТОВ «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області на вирішення судової почеркознавчої експертизи є аналогічними, тому висновок експерта № 1/980 від 08 липня 2015 року є належним та допустимим доказом при вирішенні даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи надані сторонами докази як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, враховуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції і під час розгляду в апеляційному суді надано належні та вмотивовані докази, які дають підстави для визнання рішення суду про часткове задоволення позову законним та обгрунтованим.

Оскільки, судом достовірно було встановлено, що позивачами не отримано орендну плату за 2013 рік в розмірі 7 000 грн. кожним, відповідачем не спростовано даний факт та не наведено протилежні обгрунтовані докази, тому висновок в цій частині є правильним і вказана сума орендної плати підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення індексації, він також на думку колегії суддів є правильним, оскільки позивачі надали невірний розрахунок заборгованості, виходячи з розміру орендної плати не передбаченої договором. Іншого розрахунку надано не було.

Рішення районного суду в частині пропорційного задоволення вимог про відшкодування судового збору з відповідача на користь позивачів є також правильним та ухваленим у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунське» с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області про стягнення заборгованості за договором оренди землі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :