Справа № 188/1343/16-ц
Провадження № 2/188/655/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дмитрівська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання прав власності ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та третьої особи та зазначає наступне .

Спірне нерухоме майно включає в себе нежитлову будівлю складу механізованого току 1970 року побудови, розташовану за адресою: вул. С. Булави, №3г, с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області загальною площею приміщень 1174,9 кв.м.

Згідно висновку про грошову оцінку даного майна, його сукупна ринкова вартість станом на 27.07.2016 р., складає 185 705,00 грн.

Починаючи з 2002 року позивач, з дозволу колишнього власника спірного майна Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Чкалівський», розпочав користуватися будівлею складу мехтоку, яка і на даний час перебуває у безперервному, відкритому та добросовісному володінні та користуванні позивача.

Доказом перебування спірного нерухомого майна у власності СВК «Чкалівський» є договір купівлі-продажу від 02.12.2005 р., що укладений через Промислову Товарну Біржу на виконання біржового контракту від 02.12.2005 р., за №П-12/01. На даний час Сільськогосподарський виробничий кооператив «Чкалівський», відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ліквідовано.

02.12.2005 року до позивача прибув відповідач, який повідомив, що цього ж дня він придбав згідно договору купівлі-продажу від 02.12.2005 р., що укладений через Промислову Товарну Біржу, вказане нерухоме майно та надав Позивачеві копію вказаного договору з додатками. Позивач у свою чергу повідомив відповідача про свої наміри і надалі продовжувати володіти та користуватися вказаним нерухомим майном, на що відповідач не заперечував. При цьому сторони не укладали між собою жодних договорів (у тому числі й усних) щодо користування вказаною будівлею складу мехтоку, у тому числі й щодо встановлення строків такого користування.

Починаючи з 02.12.2005 р., і по даний час відповідач не вживав жодних дій, які б перешкоджали позивачеві і надалі користуватися вказаною будівлею складу мехтоку, у тому числі не вирішував питання витребування цього майна з чужого володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Зазначені у даній позовній заяві обставини, у тому числі факт безперервного, відкритого та добросовісного володіння та користування позивачем спірним нерухомим майном більше 10 років, може підтвердити відповідач.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додаються), право власності на будівлі зерносховищ та критого току по даний час не зареєстровано.

Таким чином, будівля складу мехтоку площею 1174,9 кв.м., понад 10 років (з дати 02.12.2005 р.) перебуває у безперервному, відкритому та добросовісному володінні та користуванні позивача. Але на даний час позивач не може належно розпоряджатися даним майном у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

При цьому позивач посилається на норми ст. 344 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність володіння полягає в тому, що при заволодінні спірним нерухомим майном позивач отримав на це дозвіл та згоду колишнього власника - Селянського виробничого кооперативу «Чкалівський». Крім того, після придбання через Промислову Товарну Біржу спірного нерухомого майна відповідачем, останній також був повідомлений та не заперечував з приводу подальших намірів позивача володіти та користуватися будівлею складу мехтоку. Також позивачу відомо те, що відповідач по даний час не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на спірне нерухоме майно. Таким чином позивач при заволодінні чужим майном не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на нього.

Відкритість володіння полягає в тому, що позивач жодним чином не приховує факт знаходження будівлі складу метоку у його володінні та користуванні, відкрито його використовує в особистих цілях, забезпечуючи прибирання будівлі та прилеглої до неї території, а також її охорону.

Безперервність володіння полягає в тому, що позивач безперервно більше 10 років володіє та користується будівлею мехтоку. При цьому відповідач, починаючи з 02.12.2005 р., по даний час щорічно прибував за місцезнаходженням складу мехтоку та, у свою чергу, може підтвердити факт берперервності володіння позивачем спірним нерухомим майном більше 10 років.

Просить суд :

1) Визнати за гр. ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю складу мехтоку 1970 року побудови, розташовану за адресою: вул. С. Булави, №3- г, с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області загальною площею приміщень 1174,9 кв.м.

2) Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Сторони та третя особа в судове засідання не з"явилися. В своїх заява просять суд справу розглянути у їхню відсутність , а позов задоволити .

Позивач та його представинк позов підтримують у повному обсязі. Відповідач та третя особа позов визнають . Відповідач надає суду свої письмові пояснення щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищезазначеного .

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено , що 02.12.2015 р. , між СВК " Чкалівський " та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу . Даний договір посвідчено директором Промислової товарної біржі 02.12.2015 р. в м. Павлоград Дніпропетровської області.

Згідно даного договору СВК " Чкалівський " Петропавлівського району Дніпропетровської області продав ОСОБА_2 , тобто відповідачу по справі , згідно специфікації на товар та акту приймання-передачі від 02.12.2005 р. нерухоме майно , а саме - приміщення складу мехтоку ( інв. № 264 ) , без документів .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборони відчуження обв"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна відомості на спірне нерухоме майно відсутні.

Згідно технічного паспорту на виробничий будинок , виготовлений техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 05.07.2016 р. нерухоме майно , а саме - склад мехтоку розташований в с. Дмитрівка вул. С.Булави № 3-г Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Також в даному документі зазначається його ринкова вартість ( 185705 грн. ) , яка відповідає вартості зазначаній у ціні позову.

Відповідно до вимог норм ст., ст. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції від 01.01.2014 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

За нормами ч.,ч. 1, 3, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперевно володіти нерухоимим майном протягом 10-и років, набуває право власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через 15 років.

Право власності за набувальною власністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктами 13,14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5, 07.02.2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав розяснено про можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.,ст. 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.і 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

З наведенего слід прийти до висновку, що позивач з 2005 р. відкрито, безперевно володіє вищевказаним нерухомим майном , а відповідач , отримавши його на торгах , з вказаної дати , не пред"являв вимог про його повернення та не надав суду спростувань вказаних обставин .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат ( позивач не наполягає на стягнення з відповідача судових витрат ) .

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 3 , 11, 57 , 88, 174,212-214 ЦПК України , ст.344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дмитрівська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання прав власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за гр. ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю складу механізованого току , 1970 року побудови, розташовану за адресою: вул. С. Булави, №3- г, с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області загальною площею приміщень 1174,9 кв.м.

У порядку ч.2 ст. 88 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат.

Копію рішення невідкладно направити сторонам .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4