Справа № 369/6580/16-ц
Провадження № 2/369/3048/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатов Д.Д., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд вважає, за необхідне зазначити позивачу, що обов'язок щодо належного оформлення позову, та подачі необхідного документу покладено на позивача.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто в розмірі 551, 21 грн.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено декілька вимог немайнового характеру, а саме: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, проте в матеріалах справи наявна лише одна квитанція на суму 551,20, а тому позивачу слід доплатити судовий збір в сумі 551,20 грн.

Ч.1 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із змісту позовної заяви, позивач фактично заявляє вимогу про визначення місця проживання дитини, проте не вказує з ким саме суд має визначити місце проживання дитини.

Таким чином, позивачеві слід привести зміст його позовних вимог у відповідність до норм ч.1 ст.160 СК України.

Ч.1 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119,120 Цивільного процесуального кодексу України, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, керуючись ч.1 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Д.Усатов