Справа № 308/5316/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Джуги С.Д., при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року за заявою прокурора м. Ужгорода в інтересах ОСОБА_2, зацікавлені особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 р. прокурор міста Ужгорода в інтересах ОСОБА_2 звернувся у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просив установити факт перебування ОСОБА_2 у III зоні небезпеки під час виконання ним службових обов'язків із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.06. по 18.06.1986 р.

На обґрунтування зазначав, що вказаний юридичний факт необхідно встановити для правильного обчислення пенсійних виплат громадянину ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.07.2015 р. заяву задоволено: установлено факт перебування ОСОБА_2 у III зоні небезпеки під час виконання ним службових обов'язків із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.06. по 18.06.1986 р. (т.1, а.с.25-26).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17.09.2015 р. указане рішення суду першої інстанції було скасовано, а заяву - залишено без розгляду через наявність спору про право.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1, а.с.155-156).

У апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.07.2015 р. та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви прокурора в інтересах ОСОБА_2 у повному обсязі. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує на недоведеність заявленого до встановлення юридичного факту і порушення порядку встановлення такого (т.1, а.с.28-31).

Суд першої інстанції виходив із того, що через відсутність необхідних документів про перебування ОСОБА_2 під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.06. по 18.06.1986 р. і неможливість їх отримання, заявлений прокурором юридичний факт підлягає установленню у судовому порядку на підставі ст. 256 ч.2 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Як видно з матеріалів справи, між заявником і зацікавленими особами фактично існує спір про право ОСОБА_2 на пільги як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а предметом заяви - установлення факту безпосередньої участі ОСОБА_2 у III зоні небезпеки під час виконання ним службових обов'язків із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.06. по 18.06.1986 р.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 та п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з рекомендаціями, наданими у п.2 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 р.), відповідно до Закону від 28 лютого 1991 р. N 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і затвердженого на підставі цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N 501 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може видаватися на підставі рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період (визначений законодавством), пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, у тому числі в проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки. Інші питання щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішуються на підставі відповідних документів, а спірні питання - комісіями при виконкомах Київської і Житомирської обласних Рад народних депутатів і при Міністерстві у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Тобто справи про встановлення фактів участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також статусу ліквідатора не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Чинним законодавством установлений позасудовий порядок вирішення цього питання.

За приписами ст.ст. 310 ч.1, 205 ч.1 п.1, 206 ч.2, ч.3 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

При цьому колегія суддів повідомляє, що в разі виникнення спору внаслідок реалізації установленого чинним законодавством позасудового порядку вирішення цього питання, заявник має право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205 ч.1 п.1, 206 ч.2, ч.3, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 310 ч.1, 315, 317, 319, 324 ч.1 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково. 2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити. 3. Повідомити заявникові, що розгляд цього питання за наявності спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду. 4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: