Справа № 729/139/15-ц Провадження № 22-ц/795/14/2016 Головуючий у I інстанції Булига Н. О. Доповідач - Харечко Л. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Кузюри Л.В., Онищенко О.І.

з участю секретаря Шкарупи Ю.В., позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про усунення перешкод у користуванні, володінні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, скасування рішення сесії Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та державних актів на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2015 року позов задоволено частково, зобовязано ОСОБА_3 повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки належної ОСОБА_1, що розташована по вул. Піонерська, 18 с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, шляхом демонтування за власний рахунок зведеного паркану-сітки вздовж усієї межі, самовільно зведеної металевої загорожі від кута будинку ОСОБА_3 до його кута сараю ОСОБА_1 та частини металевого паркану-сітки, що прилягає до кута стіни гаража позивача, зі сторони дороги на відстань 1 м від гаража для забезпечення вільного доступу до господарських споруд, який існував до 2012 року.

Визнано незаконним та скасовано рішення 14 сесії 5 скликання Новобасанської сільської ради Чернігівської області від 01.10.2008 року «Про передачу безкоштовно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства» площею 0,2500 га та 0,7243 га ОСОБА_3.

Визнано недійсними та скасовано ОСОБА_5 акти на право власності на земельні ділянки, що розташовані по вул. Піонерській, 14 с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, серії ЯЖ № 737427 та ЯЖ № 737428 від 16.12.2009 року видані ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судового збору та 7884 грн. витрат за проведення судової експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що суд своїм рішенням фактично захистив права і інтереси позивача, як особи, яка порушує законні права суміжних землекористувачів, адже не звернув уваги на висновок експертизи від 18.12.2013 року № СЕ/3-1-014/15, яким підтверджено, що відповідачка жодним чином не порушила права позивача.

Також ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував, а позивач не довів належними доказами, яким чином рішення Новобасанської сільської ради Чернігівської області від 01.10.2008 року «Про передачу безкоштовно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства» площею 0,2500 га та 0,7243 га ОСОБА_3 порушило права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження його земельною ділянкою.

Крім того, ОСОБА_3 посилається на порушення судом норми ст. 153 Земельного кодексу України, якою передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, встановлених законом, а тому не зрозуміло, на якій правовій підставі суд визнав недійсними ОСОБА_5 акти на право власності відносно усієї земельної ділянки відповідача, адже навіть якщо припустити, що межі земельної ділянки не вірні, то межа між земельними ділянками обох сторін не становить одну площу усієї земельної ділянки відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що висновком судової експертизи від 22.06.2015 року № СЕ-3-1-014 встановлена невідповідність розташування земельних ділянок ОСОБА_3 технічній документації. Фактично відповідач загородила доступ до тильних стінок господарських будівель, належних позивачу, які були збудовані на його земельній ділянці з 1965 по 1983 роки відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду попереднім власником на відстані 1 метр від межі земельної ділянки, а ОСОБА_5 акти відповідач отримала в 2009 році. Тобто, ОСОБА_3 самовільно встановивши паркан-сітку та металеву загорожу фактично виключила можливість вільного проходу до всіх частин земельної ділянки ОСОБА_1 та доступу для обслуговування будівель та споруд, розташованих на його земельній ділянці. Крім того, відповідач з порушенням норм ДБН 360-92 почала будівництво будинку без погодження та відповідних дозволів на межі земельних ділянок сторін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 згідно договору дарування від 25.11.2014 року є власником земельної ділянки площею 0,2319 га, яка розташована по вул. Піонерська, 18 в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області. До цього зазначена земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на землю від 25.06.2009 року серії ЯЖ № 727529.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,7243 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Піонерська, 14 с. Нова Басань, що підтверджується ОСОБА_5 актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 737427 від 16.12.2009 року та серії ЯЖ № 737428 від 16.12.2009 року.

Зазначені земельні ділянки відповідачка отримала у власність на підставі рішення 14 сесії 5 скликання Новобасанської сільської ради від 01.10.2008 року, яким була затверджена технічна документація по виготовленню державних актів на право власності на землю. ОСОБА_6 була передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2319 га.

Актом обстеження земельної ділянки позивача від 05.05.2014 року, складеного комісією Новобасанської сільської ради, встановлений факт відсутності межових знаків. Актом обстеження земельних ділянок обох сторін від 24.10.2014 року встановлено, що під час проведення приватизації земельних ділянок були допущені помилки в промірах, в звязку з чим частина господарської будівлі ОСОБА_6 знаходиться за межами проведеної приватизації, а згідно Державного акту межа проходить по сарай. Проміри земельної ділянки відповідно до ОСОБА_5 актів відповідача виходять за дійсні межі на місцевості.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 22.06.2015 року № СЕ-3-1-014 розташування фактичних меж земельної ділянки по вул. Піонерська, 18 не відповідає розташуванню проектних меж згідно кадастрового плану земельної ділянки № :01:000:2558 площею 0,2319 га, виконаного у 2008 році ПП «Міраж-2000».

Також, відповідно до результатів зіставлення фактичних меж земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_1, з межами згідно координат поворотних точок кадастрового плану земельної ділянки площею 0,2319 га експертом встановлено, що конфігурація, площа та розміщення фактичних меж земельної ділянки, що належить позивачу, не відповідає конфігурації, площі та розміщенню проектних меж вказаної ділянки згідно кадастрового плану, виконаного ПП «Міраж-2000» у 2008 році; фактичні межі земельної ділянки мають значне зміщення відносно проектних меж земельної ділянки згідно кадастрового плану; загальна площа земельної ділянки, належної позивачу, на 75 кв.м менша, ніж передбачалось кадастровим планом; межі земельної ділянки встановлені за координатами їх поворотних точок, розроблених ПП «Міраж-2000» у 2008 році, проходять по плямі забудови господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці позивача та по території земельної ділянки ОСОБА_7, що виключає можливість вільного проходу до всіх частин земельної ділянки позивача та доступу для обслуговування будівель та споруд, що на них розташовані; фактичне розташування житлового будинку і гаражу ОСОБА_1 не відповідає розташуванню, зображеному на схемі обміру та привязки земельної ділянки, наявної в технічному звіті по складанню Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6. Невідповідність фактичного розташування житлового будинку та гаражу позивача полягає у зміщенні площ забудови даних будівель згідно схеми обміру та привязки земельної ділянки відносно існуючого розташування житлового будинку та гаражу.

Висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 23.03.2016 року № СЕ-1-1-387/15 встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_3 за кадастровими номерами :01:000:2559 та :01:000:2560 між собою не накладаються, а координати їх кутів зовнішніх меж співпадають; між земельними ділянками відповідача та земельною ділянкою позивача за кадастровим номером :01:000:2558 наявна накладка загальною площею 664,2 кв.м; між земельною ділянкою відповідача за кадастровим номером :01:000:2559 та земельною ділянкою позивача наявна накладка площею 244,5 кв.м; між земельною ділянкою відповідача за кадастровим номером :01:000:2560 та земельною ділянкою позивача наявна накладка площею 419,7 кв.м.

Також, згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі Чернігівської області від 25.11.2015 року земельні ділянки № :01:000:2559 і № :01:000:2560 (належні ОСОБА_3Г.) накладаються на земельну ділянку № :01:000:2558 (належну ОСОБА_1О.). Факт накладення земельних ділянок також підтверджується графічним зображенням земельних ділянок відповідно до публічної кадастрової карти України.

З зазначеного виходить, що відповідач самовільно встановила паркан-сітку вздовж усієї межі, металеву загорожу від кута свого будинку до кута сараю позивача та металевий паркан сітку, що прилягає до кута стіни гаража позивача, чим позбавила позивача можливості вільного проходу до його земельної ділянки та доступу для обслуговування будівель та споруд, які на ній знаходяться і порушила його право власності.

Відповідач в апеляційному суді підтвердила факт встановлення нею вищевказаних паркан сітки та металевої загорожі, однак вважає, що зазначеним не порушила прав позивача, оскільки не забороняє останньому проходити по її земельній ділянці до його земельної ділянки, будівель та споруд.

Статтею 152 Земельного кодексу України надано право власнику земельної ділянки вимагати усунення порушень свого права на землю.

Положеннями ч.1 ст.155 Кодексу встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач порушила межі землекористування власника суміжної земельної ділянки, встановлені ОСОБА_5 актом на право власності на земельну ділянку від 25.06.2009 року серії ЯЖ № 727529, а отже, задовольнив позов в частині повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки шляхом демонтування за власний рахунок відповідача самовільно зведеного паркану сітку вздовж усієї межі, самовільно зведеної металевої загорожі та частини металевого паркану-сітки.

Крім того, суд вірно вирішив і вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення 14 сесії 5 скликання Новобасанської сільської ради від 01.10.2008 року та вимоги в частині визнання недійсними та скасування ОСОБА_5 актів на право власності на земельні ділянки від 16.12.2009 року, які видані ОСОБА_3, адже матеріалами справи встановлено, що Новобасанська сільська рада своїм рішенням порушила норми земельного законодавства при видачі відповідачу ОСОБА_5 актів, оскільки при оформленні технічної документації не були враховані межі суміжної земельної ділянки, належної на праві власності ОСОБА_6, внаслідок чого відбулося накладення земельної ділянки, що знаходиться по вул. Піонерська, 14 на земельну ділянку, що знаходиться по вул. Піонерська, 18 в с.Нова Басань. Тобто, фактично сільською радою ОСОБА_3 була передана частина земельної ділянки позивача (яка була надана ОСОБА_6 належним чином із встановленими межами).

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що рішення судом постановлено з дотриманням норм матеріального закону та з врахуванням усіх обставин справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ніяким чином не спростовують правильності висновків суду, а отже, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки за проведення під час апеляційного розгляду справи додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 23.03.2016 року ОСОБА_1 сплатив 2500 грн., ці кошти належить стягнути на його користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2015 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2500 грн. у відшкодування витрат понесених за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи під час апеляційного розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: