Справа №519/792/12
Провадження №6/263/18/2016
У Х В А Л А

про зміну способу і порядку виконання рішення

11 травня 2016 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Чара» про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя звернулася стягувач ОСОБА_1 із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Чара» про стягнення боргу, шляхом передачі на суму стягнутого боргу у власність ОСОБА_1, нерухоме майна, що належить ОСОБА_2 підприємству «Чара». Вимоги за заявою обґрунтовані тим, що у Жовтневому відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист № 519/792/12 від 9.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 підприємства «Чара» на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики у розмірі 1452833 грн. В ході проведення виконавчих дій позитивних результатів не досягнуто, на банківських рахунках боржника відсутні грошові кошти, із-за відношення м.Маріуполя до зони проведення антитерористичної операції, державний виконавець позбавлений можливості провести примусове виконання судового рішення шляхом примусової реалізації арештованого майна боржника із-за відсутності відповідних органів, що здійснюють вказану процедуру. Крім того Приватне підприємство «Чара» всіляким чином ухиляється від виконання рішення суду, шляхом передачі обєктів нерухомого майна в оренду іншим юридичним особам та прийняттям рішення про реорганізацію та ліквідацію підприємства. Разом з тим, боржнику ОСОБА_2 підприємству «Чара» на праві власності належить нерухоме майно, яке використовується під магазини, кафе, ресторани та яке боржник намагається передати у власність іншим особам, без урахування вимог стягувача.

В судове засідання стягувач ОСОБА_1 не зявилася, будучи повідомленою про час, місце розгляду заяви, її представник ОСОБА_3 за наведеними підставами наполягала на задоволені вимог заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цивільній справі.

Представник боржника ОСОБА_2 підприємства «Чара» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1, оскільки засновник ОСОБА_2 підприємства «Чара» ОСОБА_5 13.08.2015 року прийняв рішенням про ліквідацію вказаного підприємства, призначивши ліквідаційну комісію у складі ОСОБА_4, внаслідок чого державний виконавець повинен закрити виконавче провадження та передати виконавчий лист до ліквідаційної комісії, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тобто Законом передбачений спосіб виконання судового рішення і не має підстав його змінювати.

Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження №48104338 з примусового виконання виконавчого листа №519/792/12, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя 9.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 підприємства «Чара» на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в сумі 1452833 грн. Виконавче провадження розпочато 15.07.2015 року, до 21.07.2015 року боржнику встановлений строк для самостійного виконання рішення суду. 15.07.2015 року за заявою стягувача винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, направлені запити до відповідних установ з приводу встановлення наявності майна, коштів у боржника, платіжні вимоги повернуто банками без виконання, у звязку з відсутністю коштів на рахунках. 24.09.2015 року на адресу відділу ДВС надійшов лист ліквідатора ПП «Чара» про прийняте засновником рішення щодо ліквідації підприємства, призначення ліквідатором підприємства ОСОБА_4 та просив закінчити виконавче провадження, зняти арешт з майна. 2.10.2015 року знов до відділу ДВС звернувся ліквідатор ПП «Чара» з подібною вимогою у відповідності до п.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». 13.10.2015 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя зі скаргою на дії державного виконавця звернувся ліквідатор ОСОБА_4 з приводу невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження. До суду також звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення про ліквідацію підприємства. За наслідками наведеного у виконавчому провадженні винесено постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Заслухавши учасників судового розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.03.2015 року у цивільній справі №519/792/12, стягнуто з ОСОБА_2 підприємства «Чара» (р/р 3001 у Маріупольській філії КБ «ПриватБанк», , МФО 335429) на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 2 березня 1999 року в сумі 1452833 (один мільйон чотириста п'ятдесят дві тисячі вісімсот тридцять три) грн.

У Жовтневому відділі державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист №519/792/12, виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя 9.07.2015 року на виконання вказаного рішення суду.

Виконавче провадження розпочато 15.07.2015 року, до 21.07.2015 року боржнику встановлений строк для самостійного виконання рішення суду, яке не виконане по теперішній час.

15.07.2015 року за заявою стягувача державним виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, направлені запити до відповідних установ з приводу встановлення наявності майна, коштів у боржника, платіжні вимоги повернуто банками без виконання, у звязку з відсутністю коштів на рахунках.

Засновник ОСОБА_2 підприємства «Чара» ОСОБА_5 13.08.2015 року прийняв рішенням про ліквідацію вказаного підприємства, призначивши ліквідаційну комісію у складі ОСОБА_4

24.09.2015 року на адресу відділу ДВС надійшов лист ліквідатора ПП «Чара» про прийняте засновником рішення щодо ліквідації підприємства та просив закінчити виконавче провадження, зняти арешт з майна.

2.10.2015 року знов до відділу ДВС звернувся ліквідатор ПП «Чара» з подібною вимогою у відповідності до п.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зміна чи встановлення способу і порядку виконання рішення - це заміна одного виду виконання іншим або визначення чіткого логічного порядку вчинення дій, спрямованих на виконання припису рішення суду.

«Порядок» виконання рішення - це певна послідовність вчинення виконавчих дій суб'єктами виконавчого провадження, передбачена законодавством.

«Спосіб» виконання рішення - це передбачені законом дії і прийоми, які застосовують суб'єкти виконавчого провадження, і які спрямовані на примусове виконання рішення без згоди боржника.

Зміст поняття «спосіб виконання рішення» суд може встановити з аналізу ст.16 ЦК України, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, у спосіб і порядок, визначені цим документом. Отже, державний виконавець зобов'язаний застосувати тільки такі заходи примусового виконання, які визначені зазначеним Законом або в рішенні суду.

Як підсумок, в разі неможливості виконання рішення у порядку і способом, раніше встановленими, суд вибирає нові заходи для реалізації рішення.

У ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» окреслено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

У своєму зверненні до суду стягувач ОСОБА_1 воліє встановити інший спосіб і порядок виконання рішення суду, а саме - шляхом передачі у власність ОСОБА_1 нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 підприємству «Чара», іншими словами просить визнання за нею права власності на майно боржника, що по своїй природі є окремими вимогами, самостійним спором, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

За загальним правилом, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення зводяться не до зміни способу виконання рішення, а фактично до зміни способу правового захисту порушених прав позивача. На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду. У іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, що є неприпустимим.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення, не може бути задоволена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15,30, 62, 202, 373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.03.2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Чара» про стягнення боргу за договором позики від 2.03.1999 року - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7