Справа № 415/2644/16-ц
Провадження № 2/415/1252/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовій виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з уточненим позовом про надання дозволу на виїзди за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька за межі України до Російської Федерації, в тому числі до родичів, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, РФ АР Крим м. Севастополі, РФ м. Самарі, РФ м. Бєлгороді у супроводі матері дитини ОСОБА_1, без згоди батька дитини, ОСОБА_3 в період з 01 червня по 01 вересня та з 01 грудня по 01 лютого кожного року, а також можливість виїзду до Турції або Польщі, у рази отримання путівки, для оздоровлення дитини, з моменту набрання рішення суду законної сили і до досягнення ОСОБА_4 16-річного віку та надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 16 листопада 2010 року до Російської Федерації, стран Турції, Польщі з моменту набрання рішення суду законної сили і до досягнення ОСОБА_4 16-річного віку. дитини. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона має бажання та можливість здійснювати подорожі з дитиною за кордоном з метою відпочинку, проте відповідач не дає згоду на виїзд за кордон сина , не зважаючи на неодноразові звернення до нього з проханням надати такий дозвіл. Відсутність згоди батька , так само як невчасність її отримання перешкоджає позивачу у реалізації здійснення виїзду за кордон з дитиною, яка не досягла 16 років.

У судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. У своїх пояснення посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що за рішенням суду, відповідач зобов»язаний платити аліменти на утримання сина у розмірі ? части всіх видів доходу. Аліменти пересилає його мати по 400-500-600грн. від імені відповідача. Вона зверталась на початку літа до відповідача за дозволом на виїзд дитини, але дозволу не отримала. Під час проведення антитерористичної операції у 2014 році, вона могли б виїхати з дитиною і без дозволу відповідача, але вона перебувала з дитиною в м. Лисичанську, що не враховує відповідач відмовляючи у наданні такого дозволу. Вона працює, матеріально її також підтримують батьки, бабуся та дідусь, тому вона має можливість виїхати з дитиною на оздоровлення до близьких родичів, або по путівках, але без надання згоди відповідачем не може це зробити, хоч син потребує оздоровлення, через хвороби.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що відповідач ніколи не відмовлявся і не відмовляється надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина разом з матір»ю за кордон , але він заперечує проти виїзду дитини за кордон без попереднього узгодження з ним інформації, що стосується поїздки, а саме з якою метою планується поїздка, до якої країни їде дитина, точне місце перебування, дата виїзду та приїзду, а також іншу інформацію стосовно цієї поїздки, бо він має бути впевненим, що така поїздка здійснюється в інтересах дитини.

Представник третьої особа органу опіки та піклування ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позов позивача, не заперечувала проти його задоволенні. Просила винести рішення на підставі зібраних доказів, згідно чинного законодавства України та з урахуванням інтересів дитини. У подальшому у судове засіданні не з»явилась, причина неявки невідома, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.152 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно п.3, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 №231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Під час судового розгляду було встановлено наступне.

Сторони не перебували у шлюбі. Із копії свідоцтва про народження, серя 1-ЕД № 189668 вбачається, що ОСОБА_4 народився 16 листопада 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 270. Батьками вказано : ОСОБА_3 та ОСОБА_1( а.с.7) Із копії довідки відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради від 31.05.2016 року № 3324/10-02 вбачаться, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.3)

Позивачка зазначала, що намагалась отримати дозвіл у відповідача на виїзд дитини закордо. Проте, відповідач проігнорував таке прохання. Позивач вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 у не наданні їй дозволу на виїзд за кордон разом з дитиною порушуються її права .

При цьому посилання позивачки на звернення до відповідача про надання згоди на виїзд дитини за кордон не підтверджено будь-якими доказами.

Бажання позивача в отриманні дозволу на виїзд дитини з України у різні країни світу без згоди та супроводу батька до досягнення 16-річного віку не грунтується на нормах чинного законодавства.

Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Позивачем не наведено правові підстави надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька аж до досягнення неповнолітньою дитиною 16-річного віку, крім визначеної ст. 4 Закону можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не на виїзд без згоди батька до досягнення дитиною певного віку, не позбавленого батьківських прав.

Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди одного з батьків на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», ст.ст.10,11, 60,88,208,209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовій виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б.Чернобривко