Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, передачу дитини та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звертаючись з позовом до суду просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; передати дитину Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для її подальшого влаштування та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у розмірі ? частки, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати дитина.

Вимоги заяви мотивує тим, що службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві 05.10.2015 року від служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві було отримано лист про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.01.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Реєстрація народження дитини була проведена відповідно згідно ст. 133 СК України.

Деснянським районним судом м. Києва 26.01.2015 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому на даний час ОСОБА_3 відбуває покарання у Збаразькій ВК № 63.

ОСОБА_1 надавав службі у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві нотаріальну посвідчену заяву про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, однак в подальшому зазначену заяві він скасував.

Малолітня ОСОБА_3 працівниками Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві відповідно до акту про покинуту дитину була влаштована до Київського міського будинку дитини «Берізка» де вона перебуває по теперішній час.

ОСОБА_1 цілком самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, доньку не утримував, не піклувався про її фізичний, духовний розвиток, з дитиною не проживав.

Комісія з питань захисту прав дитини Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3

За результатами проведення обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 службою у справах дітей було встановлено, що у квартирі зроблено косметичний ремонт, прибрано, але для малолітньої ОСОБА_3 відсутнє місце для сну та ігор.

Зазначені фактори як окремо так і в цілому можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками.

Службою у справах дітей малолітню ОСОБА_3 поставлено на облік як дитину яка опинилася у складних життєвих обставинах.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача та представник Київської місцевої прокуратури № 4 м. Києва підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засідання проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_2, представник Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, Служба у справах дітей подала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, у заяві зазначила, що позов підтримують, просить прийняти рішення виходячи з інтересів дітей.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження та Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини є відповідач.

За клопотанням відповідача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2016 року була призначена експертиза судово-медичної молекулярно-генетичної ідентифікації для з'ясування батьківства ОСОБА_1 по відношенню до дитини ОСОБА_3.

Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 31 від 29.03.2016 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,9 % за вимогами Другого Міжнародного симпозіуму з ідентифікації людини - біологічне батьківство вважається доведеним (а.с. 78-81).

Відповідно наказу Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.10.2015 року № 25 «Про постановку на облік дитини яка опинилася у складних життєвих обставинах» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 було поставлено на профілактичний облік, як дитину що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с. 4).

Співробітниками служби 12.10.2015 р. було обстежено житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та з'ясовано, що батько дитини має намір забрати дитину, у квартирі зроблено косметичний ремонт, прибрано та затишно, однак у квартирі не має місця для сну дитини та ігор (а.с. 13 зв.).

23 жовтня 2015 року розпорядженням Деснянської РДА в м. Києві № 594 «Про влаштування малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Київського міського будинку дитини «Берізка» на повне державне утримання» малолітню ОСОБА_3 було влаштовано до державного закладу охорони здоров'я на повне державне утримання (а.с. 16).

Відповідно до інформації КМБД «Берізка» від 08.09.2015 року, ОСОБА_3 з 02.09.2015 року перебуває у дитячому будинку, нею ніхто не цікавиться та не відвідує (а.с. 19 зв.).

ОСОБА_1 в судовому засіданні ставив під сумнів своє батьківство відносно дитини ОСОБА_3, у зв'язку з чим за його клопотанням була проведена молекулярно-генетична експертиза, якою підтверджено факт батьківства відповідача.

З результами проведеної експертизи відповідач був ознайомлений.

Суду ОСОБА_1 пояснив про те, що він має намір забрати дитину, спілкувався з матір'ю ОСОБА_3, яка обіцяла після звільнення з місць позбавлення волі до нього повернутися та жити разом, доньку він відвідує в дитячому будинку, з членами своєї родини з приводу проживання дитини та надання йому в цьому допомоги питання не погоджував, має намір мешкати сам, хоча син з онукою, які проживають окремо, хочуть щоб він жив з ними, на що він не погоджується.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування.

Згідно Висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 10.09.2015 року № 102/03/29-8678 з'ясовано, що батьки ОСОБА_3 перебувають у шлюбі. Малолітня ОСОБА_3 проживала у родичів за адресою АДРЕСА_2. Батьки свідомо нехтують своїми обов'язками, ухиляються від виховання та навчання дитини, не проявляють щодо неї батьківської турботи, не цікавляться її життям та здоров'ям, не утримують матеріально.

Відповідно даного висновку Деснянська РДА в м. Києві вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9, 10).

У спростування викладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду не надано, дитина з 02.09.2015 року по даний час знаходиться у Київському міському будинку дитини «Берізка» на державному утриманні, при цьому жодних заходів щодо повернення доньки ОСОБА_1 не вживалося, не вирішувалася її житлове питання та матеріальне забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. ч. 1. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов"язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Поведінка відповідача, який не звертався до служби у справах дітей про передачу йому дитини, не з'ясовував та не цікавився стосовно влаштування дитини у дитячий садок, не створення ним належних умов для проживання і виховання доньки, суперечать інтересам дитини, тому залишення дитини з відповідачем, враховуючи вік дитини, є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання.

За викладених обставин суд вважає, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У частині стягнення аліментів вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено особу на користь якої мають сплачуватися аліменти, що унеможливить виконання рішення суду у цій частині, з позовом про стягнення аліментів повинна звертатися особа на утриманні якої перебуватиме дитина.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Враховуючи те, що судом не встановлено родичів, які виявили бажання прийняти дитину на виховання та зверталися стосовно цього з відповідною заявою до Органу опіки та піклування, тому позовні вимоги у частині передачі дитини Органу опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві для подальшого її влаштування підлягаю задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 150, 155, 164-166, 170, 180 СК України, ст. ст. 58, 60, 63, 64 ЦК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 81, 88, 169, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, передачу дитини та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про народження № 1076 від 18.04.2014 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для подальшого її влаштування.

У решті вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя