Справа № 736/235/16-ц Провадження № 22-ц/795/1474/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Синько О. О. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5 представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми індексації заробітної платі,

в с т а н о в и в:

В березні 2016 року ОСОБА_7 звернулась з позовом та в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 належну суму індексації заробітної плати в звязку з зростанням споживчих цін на товари та послуги за травень 2014 року за виключенням утриманих податків та зборі в сумі 1223 грн. 55 коп., а також витрати за отримані юридичні послуги.

Свої позовні вимоги ОСОБА_7 мотивувала тим, що з 01 березня 2004 року вона працювала страховим агентом в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та була звільнена з займаної посади 13 лютого 2015 року. За весь час її роботи їй нараховувалась заробітна плата, але на протязі всього часу роботи не була проведена індексація заробітної плати в звязку з зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Рішенням Корюківського районного суду від 16 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені частково, стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача суму індексації заробітної плати за травень 2014 року у розмірі 223 грн. 73 коп., з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обовязкових платежів, відмовлено у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_7 витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі у строгій відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 та КМУ від 13 червня 2012 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» та ст.88 ЦПК України, а саме: стягнути з відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 належну суму індексації заробітної плати в звязку з зростанням споживчих цін на товари та послуги за травень 2014 року за виключенням утриманих податків та зборів в сумі 1158 грн. 81 коп. та витрати за отримані юридичні послуги в звязку з розглядом даної цивільної справи в суді першої інстанції згідно наданих суду документів в розмірі 750 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 та постанови КМУ від 13 червня 2012 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» невірно визначив базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивачу за травень 2014 року червень 2009 року замість липня 2004 року та відповідно невірно розрахував належну суму індексації заробітної плати найманому працівнику ОСОБА_7 що дає законні підстави вважати судове рішення в цій частині незаконним та необґрунтованим, як таке, що винесене з порушенням норм матеріального права.

Також апелянт вважає, що судом було неправомірно відмовлено у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_7 витрат на правову допомогу, адже дані витрати належним чином підтверджені та відповідно до ст.88 ЦПК України мали бути стягнуті з відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що останнє підвищення заробітної плати, що передувало місяцю, у якому слід провести індексацію, відбулося у червні 2009 року, таким чином цей місяць є базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивачу за травень 2014 року та згідно розрахунку складає 223 грн. 73 коп. Відмовляючи у стягненні понесених судових витрат суд зазначив, що не знаходить підстав для відшкодування позивачу витрат за надані юридичні послуги згідно укладеного нею з ПП «Юкос ЮА» договору № 1/11/15 від 11 листопада 2015 року, оскільки судом у порядку, передбаченому ч.2 ст.56 ЦПК України, жодна особа до участі у справі, як особа, яка надавала правову допомогу, допущена не була. Крім того, позивачем кошти за надані юридичні послуги були перераховані юридичній особі ПП «Юкос ЮА».

Однак, з таким висновком не може повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 працювала страховим агентом в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з 01 березня 2004 року (а.с.6, 84).

Наказом від 13 лютого 2015 року позивач була звільнена з займаної посади за власним бажанням (а.с.83).

Між сторонами 22 лютого 2005 року був укладений трудовий договір, відповідно до якого, відповідач доручив, а позивачка прийняла на себе обовязки здійснювати діяльність щодо рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг компанії та проведення роботи щодо підготовки і укладення договорів страхування, виконання послуг з обслуговування цих договорів (а.с.85).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_7 отримала в травні 2014 року заробітну плату в розмірі 1021 грн. 58 коп. проте індексація заробітної плати здійснена не була, що не заперечується сторонами у справі (а.с.86).

Згідно п 2.1.2 укладеного договору відповідач зобовязався за роботу по укладанню договорів страхування, приймання страхових платежів і обслуговування страхувальників виплачувати позивачці комісійну винагороду в розмірі, встановленому наказом керівника структурного підрозділу АТ «УПСК».

Ставки комісійної винагороди за видами страхування були визначені Положеннями про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень АТ «УПСК» в Чернігівській області, затвердженими наказами начальника Чернігівського обласного управління «УПСК» № 55 від 26 грудня 2003 року та № 23 від 04 січня 2005 року. Відповідно до п. 2.1 цих Положень конкретний розмір комісійної винагороди страховим агентам визначається і встановлюється начальником районного відділення, виходячи з фінансових можливостей відділення.

Колегія суддів погоджується з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_7 щодо стягнення з відповідача 223 грн. 73 коп., так як він ґрунтується на законі і фактичних обставинах справи.

Питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати регулюється ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та Порядком №159.

Дія зазначених нормативних актів поширювалася на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовувалася у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Згідно з п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Загальним документом, що діяв на час спірних правовідносин, який визначав мінімальні розмірі відсотків комісійної винагороди страхових агентів в усіх відділеннях Чернігівського обласного управління ПрАТ «УПСК» є Положення «Про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень АТ «УПСК» в Чернігівській області на 2005 рік, затверджене наказом №23 від 04 січня 2005 року. Відповідно до наведеного Положення конкретний розмір комісійної винагороди страховим агентам визначається і встановлюється начальником районного відділення, виходячи із фінансових можливостей.

Сплата ОСОБА_7 комісійної винагороди, на підставі та в розмірі визначеному в службовій записці від 30 червня 2009 року підтверджується відповідним бухгалтерським документом особистим рахунком №ЧО-0001023 за червень 2009 рік, відповідно до якого ОСОБА_9 було сплачено 1214 грн. 95 коп.

Оскільки останнє підвищення заробітної плати, а саме підвищення ставок комісійної винагороди позивачу відбулося саме у червні 2009 року, коли ставки комісійної винагороди були встановлені у наступних розмірах: страхування будівель громадян 30%, страхування домашнього майна 30%, страхування від нещасного випадку 25%, страхування тварин 20%, страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів 18% (а.с.188), то вірним є висновок суду першої інстанції про те, що червень 2009 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивачці за травень 2014 року і розмір цієї індексації становить 223 грн. 73 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не вірно визначено базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати спростовуються матеріалами справи, адже суд першої інстанції вірно визначився з правовідносинами, вірно застосував вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 та постанови КМУ від 13 червня 2012 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

В той же час знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

11 листопада 2015 року між ОСОБА_7 та ПП «Юкос ЮА» був укладений договір про надання послуг у сфері права, вказане підприємство має право на надання юридичних послуг (а.с.8 т.1)

Згідно квитанції №0.0.531009122.1 ОСОБА_7 сплатила 750 грн. за надані юридичні послуги згідно договору та актів виконаних робіт (а.с.94 т.1).

З акту виконаних робіт по договору про надання послуг в сфері права №1 від 02 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_7 надавались консультаційні послуги з питань чинного законодавства України про працю в частині стягненні індексації заробітної плати за травень 2014 року, юридичні послуги по складанню позовної заяви, послуги по копіюванню позовної заяви та додатків. На вказані дії затрачено 2 години робочого часу та вартість робіт складає 500 грн. (а.с.96).

З акту виконаних робіт по договору про надання послуг в сфері права №2 від 09 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_7 надавались послуги по складанню заяви про збільшення позовних вимог та послуги по копіюванню заяви. На вказані дії затрачено 1 годину робочого часу та вартість робіт складає 250 грн. (а.с.97).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково на 18,29% від заявлених, з відповідача на користь позивачки у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України слід стягнути у відшкодування судових витрат, повязаних з розглядом справи судом першої інстанції 137 грн. 18 коп., скасувавши рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду від 16 червня 2016 року скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в сумі 113 грн. 59 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: