АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4827/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Ладиченко С.В.
справа №752/8875/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-110» Голосіївського району м.Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

УСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 21843,55 грн. у рахунок відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, 5000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 1200 грн. витрат за проведення дослідження з визначення розміру збитків.

Вимоги обґрунтовують тим, що є власниками квартири АДРЕСА_1

04 липня 2013 року з вини ОСОБА_2, який є власником особового рахунку та проживає у квартирі НОМЕР_1 цього ж будинку, відбулось залиття належної позивачам квартири (стелю та стіни у кімнаті, стелю у ванній кімнаті), чим спричинено шкоду у розмірі 6800 грн.

05 серпня 2013 року сталося повторне залиття кімнати та ванної кімнати, чим спричинено шкоду у розмірі 7100 грн.

18 жовтня 2014 року втретє відбулось залиття, яким пошкоджено кімнату та вбиральню, чим спричинено шкоду у розмірі 7943,55 грн.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням систематичності залиттів та бездіяльністю відповідача у відшкодуванні шкоди, спричиненням суттєвих незручностей, позивачі зазнали моральних страждань.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 22 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь кожного із позивачів по 10921,77 грн. у рахунок відшкодування шкоди, по 2500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, по 600 грн. витрат на проведення дослідження та 479,04 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору на користь ОСОБА_4

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що про факти залиття його не повідомляли, акти про залиття експлуатуючою організацією складені через тиждень, без фактичного огляду квартири, з якої сталося залиття, яка, в свою чергу, не містить будь-яких ознак витікання води. Зазначає, що працівники експлуатуючої організації не вправі встановлювати причини залиття, оскільки це є компетенцією кваліфікованого експерта. З цих підстав також вважає, що висновки експлуатуючої організації можуть бути не об»єктивними, оскільки водопровідні та каналізаційні труби потребують ремонту, і тим самим здійснені висновки є спробою перекласти вину.

В судовому відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях.

Відповідач є власником квартири НОМЕР_1 у цьому ж будинку, яка розташована вище, на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 13 травня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстровий №1068.

04 липня 2013 року з квартири НОМЕР_1 відбулось залиття квартири НОМЕР_2. Відповідно до даних Акту комісії від КП «ЖЕО-110» від 11 липня 2013 року, внаслідок залиття пошкоджено кімнату площею 10,9 кв.м (стіна 0,9 кв.м з відставанням шпалер) та ванну кімнату площею 2,6 кв.м (стеля 0,7 кв.м). Згідно із висновками комісії причиною залиття є пошкодження сифону у ванній кімнаті, який за час експлуатації прийшов у непридатний для користування стан.

05 серпня 2013 року відбулось чергове залиття. Відповідно до даних Акту комісії від КП «ЖЕО-110» від 08 серпня 2013 року внаслідок залиття пошкоджено кімнату площею 10,9 кв.м (стіна 1,5 кв.м з відставанням шпалер) та ванну кімнату площею 2,6 кв.м. Причини залиття зазначені ті самі.

18 жовтня 2014 року втретє відбулось залиття. Відповідно до даних Акту комісії від КП «ЖЕО-110» від 24 жовтня 2014 року внаслідок залиття пошкоджено вбиральню площею 1,2 кв.м (вологі сліди води внаслідок залиття на стіні та стоякових трубах в приміщені вбиральні). Причини залиття зазначено пошкодження туалетного раструбу у вбиральні квартири НОМЕР_1, який був самовільно закладений кахельною плиткою та вчасно не наданий доступ для усунення причин залиття.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановлення фактів залиття, які спричинили матеріальні збитки та моральну шкоду власникам у зв»язку із пошкодженням їхнього майна, розмір яких суд уважав доведеним.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведеного убачається, що обов»язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

З матеріалів справи убачається, що на підтвердження наявності шкоди позивачами надано Акти про залиття від 11 липня 2013 року, 08 серпня 2013 року, 24 жовтня 2014 року, які складені комісією КП «ЖЕО-110».

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що працівники ЖЕО не вправі в акті встановлювати причини залиття, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Акт про залиття - це документ, який підтверджує подію, що трапилась.

Форму Акту про залиття встановлено Наказом від 17 травня 2005 року №76 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, який зареєстровано в МЮ України 25 серпня 2005 року №927/11207 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Згідно затвердженої форми в акті мають бути зазначені такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття (адреса); подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття.

Надані позивачем Акти за формою та змістом відповідають установленій формі, не суперечать іншим доказам у справі, а наведені в них дані відповідачем не спростовані.

При цьому, відсутність вини в заподіянні шкоди відповідачем не доведено.

За клопотанням відповідача судом апеляційної інстанції призначено судову будівельно-технічну експертизу, проте згідно даних Висновку експерта №1-17/06 від 17 червня 2016 року встановити причини та джерело залиттів квартири АДРЕСА_1, які стались 04 липня 2013 року, 05 серпня 2013 року, 18 жовтня 2014 року, не виявилось можливим.

Доводи відповідача про те, що залиття сталося з квартири, що розташована поверхом вище, відхиляються колегією суддів, оскільки є безпідставними та не підтверджені доказами.

Надані відповідачем на підтвердження таких доводів копії актів про залиття від 26 грудня 2006 року, 31 грудня 2015 року, 02 лютого 2016 року не мають доказового навантаження у цій справі, оскільки містять відомості про події іншого періоду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлення вини відповідача в заподіянні шкоди, оскільки належних та допустимих доказів на спростування цієї обставини відповідачем не надано.

На підтвердження розміру матеріальних збитків позивачами надано Звіт №209/14 від 29 грудня 2014 року, складений оцінювачем - суб»єктом підприємницької діяльності ОСОБА_12

Згідно даних Звіту №209/14 від 29 грудня 2014 року розмір матеріального збитку, який завдано внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 7943,55 грн.

Висновок суду першої інстанції про визначення розміру матеріального збитку в сумі 21843,55 грн. (зокрема, 6800 грн. за перше залиття, 7100 грн. за друге залиття, 7943,55 грн. за третє залиття) ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними доказами.

Натомість із даних Звіту №209/14 від 29 грудня 2014 року убачається, що при дослідженні об»єкту та проведенні оцінки ураховувались дані всіх трьох Актів про залиття та кошторис затрат на відновлення пошкоджених елементів квартири не містить розмежувань відповідно до дати кожного залиття.

Дані Звіту №209/14 від 29 грудня 2014 року не суперечать даним Актів про залиття від 11 липня 2013 року, 08 серпня 2013 року, 24 жовтня 2014 року, які складені комісією КП «ЖЕО-110» та узгоджуються з іншими доказами у справі.

Згідно даних Висновку експерта №1-17/06 від 17 червня 2016 року встановити вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення недоліків залиттів квартири АДРЕСА_1, які стались 04 липня 2013 року, 05 серпня 2013 року, 18 жовтня 2014 року, не виявилось можливим.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що розмір матеріального збитку, який є доведеним, становить 7943,55 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях є чотири особи: позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також треті особи у справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, які з вимогами до суду не звертались.

Відтак, стягненню з відповідача на користь кожного з позивачів на відшкодування матеріальних збитків підлягає по 1985,88 грн. відповідно до частки у власності.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправною поведінкою та наставшими наслідками.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів уважає, що внаслідок залиття позивачам завдано моральної шкоди, у рахунок відшкодування якої підлягає стягненню по 500 грн. на користь кожного позивача, яка є достатньою для відновлення втрат немайнового характеру, а визначений судом розмір 2500 грн. є завищеним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення оцінки збитків по 600 грн. на користь кожного з позивачів, а також на користь позивача ОСОБА_4 479,04 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з»ясування судом обставин справ, а також недоведеність що мають значення для справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 вересня 2015 року касувати та ухвалити нове наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1985,88 грн. на відшкодування матеріальних збитків, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 600 грн. на відшкодування витрат, пов»язаних із проведенням оцінки, 479,04 грн. на відшкодування витрат, пов»язаних із сплатою судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 1985,88 грн. на відшкодування матеріальних збитків, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 600 грн. на відшкодування витрат, пов»язаних із проведенням оцінки.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов