Справа № 524/7232/16-ц
Провадження № 2-з/524/69/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

з участю заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів по забезпеченню позову, -

В С Т А Н О В И В

26 вересня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Заявник просив суд: - накласти арешт на нерухоме майно, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області № 11858/2 від 26 вересня 2003 року, № 09-6/821 від 09 червня 2010 року та яка наразі належить на праві власності ОСОБА_2; - заборонити будь-яким юридичним чи фізичним особам здійснювати дії, направлені на відчуження та переоформлення 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Крменчуцької міської Ради Полтавської області № 11858/2 від 26 вересня 2003 року, № 09-6/821 від 09 червня 2010 року та яка наразі належить на праві власності ОСОБА_2.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, які були викладені у цій заяві. Підтвердив, що провадження у цивільній справі за його позовом не відкрито, заставу на відшкодування збитків у звязку з подання позову на рахунок суду не сплачував.

Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, встановив наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, а відповідно ч. 3 ст. 151 цього Кодексу, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У ч.3 ст.152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, у заяві про забезпечення позову міститься прохання до невизначеного кола (переліку) фізичних та юридичних осіб, на яких необхідно покласти відповідні обовязки у звязку з накладенням арешту.

Всупереч вимогам ч. 4 ст. 153 ЦПК України заявник не сплатив заставу на відшкодування збитків завданих забезпеченням позову. При цьому, як постає з копії позовної заяви, заявник у позові не визначив ціну позову та не подав відповідні докази на підтвердження розміру частини нерухомого майна щодо яких заявник оспорює результати електронних торгів. Звідси, суд не може визначити розмір застави, яку заявник не погодився внести на рахунок суду для відшкодування збитків завданих забезпеченням позову.

Крім того, суд враховує, що провадження по цивільній справі за позовом заявника до ДП «Сетам», Автозаводського ВДВС міста Кременчука ГТУЮ у Полтавській області про визнання недійсними результатів електронних торгів станом на день розгляду даної заяви не відкрито.

Суд також вважає, що заявником не надано доказів та відомостей про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За таких обставин, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151,152, 153, 168, 208 210, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж пяти діб з дня проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: