Дата документу 08.09.2016
Справа № 334/2533/16-ц
Провадження № 2/334/2002/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Алєйніковій О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що не прийняв спадщину,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що не прийняв спадщину. В позовній заяві зазначив, що 18 жовтня 2003 року помер дідусь позивача, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-ЖС № 270263 від 19.10.2003 року. Майже 54 роки дідусь проживав разом з бабусею, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія ІІ-ЖС № 486351.

В 1993 році, дідусь приватизував квартиру АДРЕСА_1, згідно з технічним паспортом та свідоцтвом про право власності на житло. За документами, вище зазначена квартира на праві спільної власності належала ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 в рівних частинах.

Ще за життя, 09 грудня 1998 року, дідусь склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, за яким вище вказану квартиру АДРЕСА_2, заповів позивачу, ОСОБА_1.

07 липня 2015 року померла його бабуся, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія Ї-ЖС № 331433 від 08.07.2015 року.

Бабуся також за життя, а саме 14 березня 2014 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, за яким всю належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 (стара назва Спортивна) у м. Запоріжжя заповіла своєму сину ОСОБА_2 та донці ОСОБА_7 в рівних частках кожному.

Посвідчення заповіту № 55848571 та його реєстрація підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36873410, який було видано 14 березня 2014 року.

Після смерті бабусі, тітка, ОСОБА_7 написала відмову від спадщини на користь батька позивача, ОСОБА_2 У встановлений законом строк батько звернувся до нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_4

Після чого, 18 грудня 2015 року йому було надано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 58385070, за якою спадкодавцем виступала ОСОБА_4

З 2000 року, позивач почав виїжджати на заробітки до іншої країни. Після поїздок, та до сьогодні він повертається в квартиру до дідуся та бабусі, оскільки проживав разом з ними. Після смерті ОСОБА_3 став значно рідше з'являтись в квартирі, залишаючись в іншій країні значні проміжки часу. Коли знову опинився вдома, то дізнався від батька, що дід написав заповіт.

Як зазначалось раніше, згідно заповіту, дід заповів мені свою частину квартири АДРЕСА_4. Так як позивач більше часу проводить на заробітках, то вирішив відмовитись від спадщини, оскільки не має наміру залишатись довгий час в Україні. Тому попросив батька дізнатись у нотаріуса, що необхідно зробити, щоб відмовитись від спадщини. Батько, ОСОБА_8 звернувся до нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори, з вищезазначеним питанням, на що нотаріус пояснила, що такого виду відмова можлива лише в межах шести місяців після смерті спадкодавця, а оскільки син постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається, що він прийняв її, оскільки не заявляв про відмову від неї.

Позивач просив визнати його, ОСОБА_1, таким, що не прийняв спадщину після смерті, померлого 18 жовтня 2003 року, ОСОБА_3.

Сторони до суду не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Від відповідача до суду надійшла заява, у якій він зазначив, що позов він визнає у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2003 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-ЖС №270263 від 19.10.2003 року.

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 21.10.1993 р. квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах.

09 грудня 1998 року, ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, за яким вище вказану квартиру АДРЕСА_2, заповів ОСОБА_1.

07 липня 2015 року померла, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія Ї-ЖС № 331433 від 08.07.2015 року.

14 березня 2014 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, за яким всю належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 (стара назва Спортивна) у м. Запоріжжя заповіла своєму сину ОСОБА_2 та донці ОСОБА_7 в рівних частках кожному.

Посвідчення заповіту № 55848571 та його реєстрація підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36873410, який було видано 14 березня 2014 року.

ОСОБА_7 написала заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2.

ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_4

Відповідно довідки №1186 від 21.12.2015 р. ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.05.1970 по день смерті 18.10.2003 р. Разом з померлим проживали та продовжують проживати та зареєстровані онук ОСОБА_1 з 17.08.1998 р. по теперішній час та дружина ОСОБА_4 з 06.05.1970 р. померла 07.07.2015 р.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід права і обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України, встановлено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а уразі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Даний факт підтверджують положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не заявляв про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_3 протягом шести місяців, то відповідно до норм законодавства, вважається таким, що прийняв спадщину.

Враховуючи викладені обставин, суд вважає необґрунтованими та недоведеними в судовому засіданні вимоги позивача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,30, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що не прийняв спадщину відмовити в повному обсязі

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Добрєв М. В.