У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Коціпак З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1 , погодженого з начальником Ужгородського МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 , керівника ТзОВ «Медздрав» м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 31, офіс 1,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1 з поданням погоджене начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 , керівника ТзОВ «Медздрав», м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 31, офіс 1. В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в міському відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №1 - 50186430 про примусове виконання удового наказу №904/1833 від 03.06.2014 р. виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТзОВ «Медздрав» на користь ТОВ «Долфі-Україна» заборгованість у сумі 33410,32 грн. та вимоги №Ю-357-25 від 05.05.2014 р. виданої ДПІ у м. Ужгороді Міндоходів у З/о про стягнення з ТзОВ «Медздрав» на користь ДПІ у м. Ужгороді Міндоходів у З/о заборгованість у сумі 38252,02 грн.

22.07.2015 року та 23.12.2015 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження. 04.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. Та оголошення заборони на відчуження майна. Станом на 05.02.2015 р. рішення суду боржником не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення. З посиланням на викладене, а також на те, що ним було вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення зокрема, надіслані запити в центр надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів, управління Держземагенства в Ужгородському районі, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, ДПС України та ПФУ, для виявлення джерел отримання боржником доходів та наявні рахунки у банках, а також з посиланням на норми ЗУ Про виконачве провадження, ст. 377-1 ЦПК України, вважаючи що боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього рішенням просить суд подання задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, розгляд справи просив провести без його участі, про що зазначив у поданні.

Згідно матеріалів подання, встановлено, що у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на примусовому виконанні знаходяться виконавче провадження ВП №48202243 відкрите державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ 22.07.2015 р. з примусового виконання вимоги №Ю-357-25 від 05.05.2014 р. виданої ДПІ у м. Ужгороді Міндоходів у З/о про стягнення з ТзОВ «Медздрав» на користь ДПІ у м. Ужгороді Міндоходів у З/о заборгованість у сумі 4841,70 грн. та виконавче провадження ВП № 49709997 відкрите державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ 23.12.2015 р. з примусового виконання судового наказу №904/1833 від 03.06.2014 р. виданої Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТзОВ «Медздрав» на користь ТОВ «Долфі-Україна» заборгованість у сумі 33410,32 грн.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 22.07.2015 року було зобов'язано боржника самостійно виконати вимоги виконавчого документу та надано строк для самостійного виконання до 29.07.2015 р.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 23.12.2015 року було зобов'язано боржника самостійно виконати вимоги виконавчого документу та надано строк для самостійного виконання до 30.12.2015 р.

З подання державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ вбачається, що вимоги виконавчого документа не виконані станом на 05.02.2015 р.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі аліментних, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок,випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Разом з тим, діюче законодавство не розкриває визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Судом встановлено, що 22.07.2015 року та 23.12.2015 року, державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, боржником по якому є ТзОВ «Медздрав».

Однак державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник керівник ТзОВ «Медздрав» ОСОБА_2 ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим наказом, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника керівника ТзОВ «Медздрав» ОСОБА_2 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон. Наявність відповідей на запити державного виконавця з бази даних управління Держземагенства в Ужгородському районі, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, реєстру обтяжень рухомого майна, тощо, не є доказом ухилення боржника керівника ТзОВ «Медздрав» ОСОБА_2 від виконання зобов'язань перед стягувачем.

В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник керівника ТзОВ «Медздрав» ОСОБА_2 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і йому відомо про наявність виконавчого провадження та отримав виклик до державного виконавця.

Єдиним доказом належного повідомлення боржника про виклик або про вручення йому процессуальних документів можуть бути дані про його розпис про отримання виклику, документів, тощо , що підтверджує факт вручення йому виклику, документів, тощо .

Крім того у поданні відсутні відомості про те, чи громадянин ОСОБА_2 є документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон або ні.

Із подання вбачається, що керівник ТзОВ «Медздрав» ОСОБА_2 не виконує вимогу.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника керівника ТзОВ «Медздрав» ОСОБА_2 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а тому подання як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1 , погодженого з начальником Ужгородського МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, керівника ТзОВ «Медздрав» м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 31, офіс 1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4