Справа № 296/6962/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"22" листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.

при секретарі Івашко Т.А.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Благо Інвест" про визнання недійсним договору позики, повернення коштів ,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ "Благо Інвест" про визнання недійсним договору позики № 003707 від 28.02.2008 року, повернення коштів у розмірі 16916,76 грн., а також 3% річних інфляційних витрат від знецінення коштів та моральної шкоди в розмірі заборгованої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.02.2008 року ОСОБА_2 було укладено договір № 003707 з ТОВ «Благо-Інвест» на суму 200000 грн. підставою для укладення вказаного договору стало оголошення в газеті, в якому було вказано, що ТОВ «Благо-Інвест» пропонує програму, яка передбачає «вигідне дострокове погашення», «фіксований щомісячний платіж у гривнях», «відсутність прихованих платежів». Однак, вказане повністю не відповідає дійсності.

Позивач зазначила, що їй, перед укладенням вказаного договору не було розяснено всіх умов отримання позики, не було надано сам договір для ознайомлення в домашніх умовах. Також зазначила, що відповідач порушує законодавство у сфері фінансових послуг та ліцензування, оскільки інформація в газеті та індивідуальне консультування передбачає не договір позики, я зазначається в оголошені, а договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі, а діяльність ТОВ «Благо-Інвест» в цьому випадку надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі. Таким чином, така діяльність підпадає під регулювання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та передбачає отримання ліцензії на здійснення діяльності, тому, на думку позивача є всі підстави для визнання укладеного договору недійсним на підставі ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 227 ЦК України, як такого що вчинені юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

ОСОБА_2 також зазначила, що 18.07.2008 року вона звернулась до відповідача із заявою про розірвання договору по повернення коштів. У відповідь ТОВ «Благо-Інвест» прислало повідомлення в якому зазначило, що договір розірвано та після слати кількості платежів останнього Учасника у групі адміністратор починає повертати сплачені чисті внески. Оскільки за весь час з 2008 року Товариство не повідомляло позивача про сплату останнього з учасників групи, так кошти не перераховані на її рахунок, ОСОБА_2А вважає правовідносини з відповідачем триваючими та такими, згідно яких відповідач безпідставно збагатився.

Позивач в судове засідання не зявилась. Шостим пунктом прохальної частини позовної заяви та заявою від 14.10.2016 року просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки договір позики не укладався, а з умовами укладеного договору позивач погодилась та була ознайомлена, що підтверджується її підписом та ще у 2008 році звернулась із заявою про розірвання договору не дочекавшись своєї черги на отримання коштів. Представник відповідача також зазначив, що товариство мало право здійснювати свою діяльність без отримання ліцензії до 2012 року, доки не були внесені зміни до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» та після набрання чинності вказаним законом товариство припинило свою діяльність шляхом ліквідації, відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області, однак позивач не звернулась до суду з проханням визнання її кредитором. Також просив застосувати строк позовної давності та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 28.02.2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Благо-Інвест» було укладено договір № 003707 (а.с. 11).

Відповідно до статті 1 Договору адміністратор, за згодою учасника, зобовязується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару зазначеного у додатку № 1 до договору, на умовах діяльності програми «Інвест», що міститься в додатку № 2 до договору, в тому числі: сформувати групу учасників, зберегти її адміністрування, присвоїти і повідомити учаснику його код у групі; організувати та проводити асигнаційні заходи, здійснити оплату Товару на користь Учасника або надати Учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим Договором та Додатками до нього.

Відповідно до п. п. 2.1.1, 2.1.2 статті 2 Договору учасник зобовязується одноразово сплатити Реєстраційний платіж у день підписання Сторонами даного Договору та Адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 (пятнадцяти) календарних днів з моменту отримання Дозволу; своєчасно, не пізніше 15 (пятнадцятого) числа кожного місяця, сплачувати Загальний платіж, який включає в себе Чистий внесок, за рахунок якого Адміністратор здійснює оплату Вартості Товару чи надає відповідні суми у позику та Адміністративні витрати, що є платою за послуги Адміністратора з організації діяльності Програми.

Відповідно до додатку № 1 до договору вартість товару за договором складає 200000,00 грн., адміністративні витрати становлять 583,34 грн., реєстраційний платіж 7000,00 грн., мінімальний платіж 1000,00 грн. (а.с. 12).

Пунктом 1.1 статті 1 Умов програми «Інвест» передбачено, що умови даного Додатку є обовязковими для виконання Сторонами у випадках: учасник прочитав і підписав Договір, Додатки №1 та №2 до нього; учасник прийняв оплатив послуги шляхом перерахування Реєстраційного платежу на розрахунковий рахунок Адміністратора в сумі та строк, передбачені Договором; представник адміністратора підписав даний Договір і Додатки до нього та вручив Учаснику один примірник цих документів. Послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування груп Учасників Програми «Інвест», метою яких є придбання Товару, зазначеного у Додатку №1 до Договору. ОСОБА_3 присвоюється номер. Договір активується на восьмий день з моменту його підписання, після цього Учасник реєструється в Програми «Інвест» і йому присвоюється код у ОСОБА_3.

Пунктом 1 статті 5 Умов програми «Інвест» передбачено, що адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність Учаснику або надає відповідну суму в позику для придбання товару самим Учасником, який отримав Дозвіл, протягом 60 (шістдесяти) банківських днів після того, як Учасником будуть виконані всі вимоги цієї статі.

Згідно п. 8.1 Умов програми «Інвест» учасник, який виявив бажання розірвати Договір протягом 7 (семи) календарних днів з моменту його підписання, зобовязаний письмово повідомити Адміністратора про свій намір шляхом подання заяви до центрального офісу Адміністратора, що знаходиться за адресою: вул.Перемоги, 75, оф.24, м.Житомир, 10003. Україна. У цій заяві має бути чітко зазначено рішення Учасника щодо розірвання укладеного Договору, прохання про повернення сплаченого Реєстраційного платежу та повідомлення власних банківських реквізитів, згідно з якими Адміністратор має здійснити повернення сплачених Учасником коштів. Разом із заявою Учасник надає копію платіжного документу про сплату Реєстраційного платежу, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та копію довідки з банку про відкриття поточного рахунку. За таких умов Адміністратор здійснює повернення сплаченого Учасником Реєстраційного платежу протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту реєстрації заяви в офісі Адміністратора. Після повернення коштів Учаснику, обовязки Адміністратора по даному Договору та Додатках до нього вважаються виконаними. Сторони дійшли згоди, якщо Учасник або Адміністратор виявить бажання розірвати Договір в односторонньому порядку після встановленого в п.8.1. даної статті терміну, то Реєстраційний платіж та Адміністративні витрати Учаснику не повертаються. Враховуючи те, що сплачені кожним Учасником Чисті внески були використані для оплати Товарів, які були передані відповідним Учасникам, які отримали Дозвіл, Адміністратор здійснить повернення сплачених Учасником Чистих внесків протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дня закриття ОСОБА_3.

У відповідності з ч.1 ст. 626 та ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Так, із спірного Договору вбачається, що відповідач здійснює діяльність по адмініструванню придбання товарів в групах і такий договір пов'язаний із наданням відповідачем зазначених послуг.

Дослідивши спірний Договір суд дійшов до висновку, що такий спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків сторін у ньому; укладений із дотриманням порядку укладення таких угод; ґрунтується на вільному виборі сторін, вільному визначенні умов цього договору та з врахуванням всіх обов'язкових вимог цивільного законодавства. Позивач як сторона Договору і споживач послуг під час його укладення мав реальну інформацію про послуги, що йому будуть надаватися і умови їх надання; права, обов'язки, відповідальність сторін, і відповідно, здійснив свідомий вибір.

Таким чином, твердження позивача, що між ним та відповідачем було укладено договір позики не відповідає дійним обставинам справи.

Вимога позивача про визнання Договору недійсним обґрунтована твердженням про те, що такий суперечить вимогам ст. 203, 227 ЦК України, відповідач обманув його та заволодів його коштами.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст.203 цього Кодексу.

У відповідності з ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Так, відповідно до постанови Господарського суду Житомирської області від 04.03.2013 року ТОВ «Благо-Інвест» визнано банкрутом (а.с. 51-59).

З позовної заяви вбачається, що договір був укладений 28.02.2008 року та розірваний з 01.08.2008 року. Також, позивачем не надано доказів звернення до суду з заявою про визнання її кредитором боржника у випадку його ліквідації.

ОСОБА_2 зазначила, що ТОВ «Благо-Інвест» не мало ліцензії на здійснення діяльності. При цьому позивач посилається на розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.10.2012 року № 1676, тобто на нормативно-правовий акт, який був виданий після припинення зобовязань між сторонам та після оголошення відповідача банкротом.

Аналіз показань позивача про обставини та мету укладення спірного Договору та зміст самого Договору № 003707 від 28.02.2008 року, укладеного між позивачем та представником ТОВ «Благо-Інвест», свідчить, що такий укладений з ініціативи позивача, у відповідності з його волею, не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, які діяли на момент його укладення; сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи наведене суд не знаходить підстав для визнання оспорюваного Договору недійсним та стягнення з відповідача в користь позивача 16916,76 грн., сплачених на виконання умов згаданого Договору.

Також, слід зазначити, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, укладений договір між позивачем та відповідачем був розірваний у 2008 році, однак до суду з позовом позивач звернулась лише в 2016 році, тобто через вісім років після припинення зобовязань за договором.

Керуючись ст.10,11,209,212,214-215,218,224 ЦПК України, ст.91, 203, 638 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ТОВ "Благо Інвест" про визнання недійсним договору позики, повернення коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю. І. Драч