У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Карпенко С.О.,

суддів: Закропивного О.В., Іваненко Ю.Г.,

Кадєтової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 квітня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 05/2008, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 124 600 доларів США.

6 червня 2014 року між ПАТ «Банк Кіпру», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків АБ «АвтоЗАЗбанк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким позивач набув статусу нового кредитора за кредитним договором від 25 квітня 2008 року.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 21 вересня 2014 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 74 768,04 доларів США, що еквівалентно 1 004 443,80 грн, за відсотками у сумі 11 396,72 доларів США, що еквівалентно 153 105,05 грн. Розмір пені становить 1 066,87 доларів США, що еквівалентно 14 332,47 грн, однак, керуючись ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, позивач просив стягнути зменшений її розмір у сумі 615,15 доларів США, що еквівалентно 8 264,01 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 165 812,86 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню за розрахунком, наданим позивачем.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає встановленим судами обставинам і вимогам закону.

Так, судами встановлено, що 25 квітня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 05/2008, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 124 600 доларів США.

6 червня 2014 року між ПАТ «Банк Кіпру», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків АБ «АвтоЗАЗбанк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким позивач набув статусу нового кредитора за кредитним договором від 25 квітня 2008 року.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 21 вересня 2014 року виникла заборгованість: за кредитом - 74 768,04 доларів США, що еквівалентно 1 004 443,80 грн, за відсотками - 11 396,72 доларів США, що еквівалентно 153 105,05 грн, за пенею - 1 066,87 доларів США, що еквівалентно 14 332,47 грн, яку позивач просив стягнути у зменшеному розмірі, а саме у сумі 615,15 доларів США, що еквівалентно 8 264,01 грн.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За вимогами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку.

Встановивши, що боржник зобов'язань за кредитним договором належно не виконувала, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості, виходячи з наданого позивачем розрахунку, який відповідач не спростувала.

Оскільки відповідач належними та допустимими доказами не спростувала набуття позивачем права вимоги за кредитним договором, укладеним з ним, що довів позивач, своїх зобов'язань ні попередньому кредитору, ні новому не виконувала і не довела порушення позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та законодавства, яке регулює здійснення валютних операцій, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: О.В.Закропивний Ю.Г.Іваненко О.В.Кадєтова І.М.Фаловська