Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5153/15 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/641/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності від 05 вересня 2013 року йому належить на праві власності 1/2 частина комплексу будівель, розташованих на земельній ділянці загальною площею 0,2348 га. по вул. Макарова, 16-в у м. Бердянську. Інша половина зазначеного комплексу належить відповідачу.

На підставі договору оренди землі від 12 квітня 2012 року він користується земельною ділянкою і побудував готель. Відповідач без його дозволу самовільно побудував будівлю, що розташована на його земельній ділянці, чим порушує його права власника, оскільки він не має можливості володіти та розпоряджатися нерухомим майном.

Зменшення площі земельної ділянки за рахунок самовільного будівництва відповідачем порушує його права землекористувача, оскільки він не може використовувати земельну ділянку в повному обємі.

На підставі зазначеного просив усунути перешкоди в користування земельною ділянкою, загальною площею 0,2348 га, що розташована по вул. Макарова, 16-в у м. Бердянську шляхом знесення побудованих ОСОБА_4 будівель.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці по вул. Макарова,16 в у м. Бердянську, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин справи.

Проте з таким висновком суду не погоджується колегія суддів.

Згідно зі ст. 116 ЗК України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За положеннями ст. 125 цього Кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

За приписами ч.ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" (далі - Постанова) позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Судом першої інстанції встановлено, що за договором оренди землі від 10.05.2012 року, укладеним між Бердянською міською радою та ОСОБА_3, останньому надано у строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 0,2348 га для розміщення та обслуговування готелю, яка знаходиться в м. Бердянську, Запорізької області по вул. Макарова,16 - «В». Договір укладено строком до 01.04.2017 року. (а.с.9-12).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.09.2013 року готель з належними до нього господарчими будівлями та спорудами по вул. Макарова,16 в у м. Бердянську належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_3 - 1/2 частка; ОСОБА_4 - 1/2 частка (а.с.6).

Право власності на 1/2 частку зазначеного майна зареєстровано за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.08.2013 року (а.с.7-8).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухоме майно по вул. Макарова,16 в в м. Бердянську розташована будівля, нежитлова, готель з належними до нього господарчими будівлями та спорудами. Нерухоме майно складається з основної будівлі з прибудовами «А, а, а1» загальною площею 955,3 кв.м. (а.с.7-8).

За змістом ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011р., архітектурно-будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

У пункті 3 вказаного Положення зазначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Як вбачається з ОСОБА_1 перевірки, проведеної 18.05.2015 року Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області за зверненням ОСОБА_3, дані, наведені ОСОБА_4 у декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.04.2015 року №ЗП 23 є недостовірними, а саме у декларації зазначено договір оренди землі від 10.05.2012р., яка не належить ОСОБА_4, на час перевірки відсутні документи: проект, розроблений ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації», договір на проектування здійснення авторського нагляду від 28.10.2014 року №86-ан.п, наказ ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» від 28.10.2014 року №86-ан.п, про призначення головного інженеру проекту та відповідального за здійснення авторського нагляду від 01.12.2014 року №121тн, від 29.01.2015 року №01-29 тн, наказ ТОВ «ІНЖИНІРІНГКОМПАНІ» про призначення відповідальної особи за здійснення технічного нагляду від 29.01.2015р. №01-29 тн.

Також дані, наведені у декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.01.2015 року № ЗП 520, є недостовірними, а саме: зазначений в декларації договір оренди землі від 10.05.2012 року на оренду земельної ділянки за адресою: вул.Макарова, 16г, м.Бердянськ, Запорізька область не видавався, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: вул.Макарова, 16г, м.Бердянськ, Управлінням містобудовання та архітектури виконавчого комітету Бердянської міської ради не видавалися, на час перевірки відсутні документи, зазначені в декларації, а саме: проект, розроблений ТОВ «Регіональне бюро технічної інвентаризації», договір на проектування здійснення авторського нагляду від 28.10.2014 року №86-ан.п, наказ «Регіональне бюро технічної інвентаризації» від 28.10.2014 року №86-ан.п, договір на здійснення авторського нагляду, наказ про призначення відповідальної особи за здійснення технічного нагляду.

За висновками зазначеного акту перевірки, обєкт «Будівництво готелю за адресою: вул.Макарова, 16г, м.Бердянськ» є самочинним будівництвом (а.с.75-76).

Наказом Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області № 46 від 18.05.2015р. скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на обєкт «Будівництво готелю за адресою: вул.Макарова, 16г, м.Бердянськ Запорізької області» від 27.01.2015 року № ЗП 520, декларації про готовність об'єкта до експлуатації на обєкт «Будівництво готелю за адресою: Запорізька область м.Бердянськ, вул.Макарова, 16г» від 29.04.2015 року №ЗП 23 до експлуатації від 29.04.2015 року №ЗП 23, замовником якого є ОСОБА_4, та визнано об'єкт самочинним будівництвом (а.с.73-74). Вказаний наказ № 46 від 18.05.2015р. на час ухвалення судом рішення по справі не скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено поняття належності та допустимості доказів.

Таким чином, за результатами проведеної Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області перевірки встановлено,

-що саме договір оренди землі від 10.05.20012 року, укладений між Бердянською міською радою та ОСОБА_3, згідно якому позивачу надано у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в м. Бердянську, Запорізької області по вул. Макарова,16 - «В», був використаний відповідачем для оформлення декларації про готовність спірного об'єкта нерухомості до експлуатації;

-договір оренди землі від 10.05.2012 року на оренду земельної ділянки за адресою: вул.Макарова, 16г, м.Бердянськ, Запорізька область не видавався;

-обєкт «Будівництво готелю за адресою: Запорізька область м.Бердянськ, вул.Макарова, 16г», замовником якого є ОСОБА_4, визнаний самочинним будівництвом.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник відповідача не заперечував, що обєкт самочинного будівництва побудований саме на земельній ділянці, яка на підставі договору оренди землі від 10.05.2012 рокузнаходиться в користуванні ОСОБА_3

Суд першої інстанції на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав та ухвалив помилкове рішення про недоведеність позовних вимог. Тому рішення суду відповідно до п.2,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За матеріалами справі з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 633 грн. 37 коп.(а.с.1,2,125).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення, задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,2348 га, що розташована по вул. Макарова, 16-в у м. Бердянську Запорізької області шляхом знесення самочинних споруд побудованих ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 633 грн. 37 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: