У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати загальної працездатності та стягнення додаткових витрат, пов'язаних з необхідністю стороннього догляду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 27 липня 2002 року внаслідок паління військового літака СУ-27УБ під час демонстраційних польотів на аеродромі «Скнилів» м. Львова йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. За висновком МСЕК від 28 лютого 2004 року ОСОБА_3 встановлена III група інвалідності з втратою 100 % професійної працездатності, після переоглядів за висновком МСЕК від 06 червня 2006 року - встановлена І група інвалідності. Вказував, що він не здатний до самообслуговування та потребує стороннього догляду. Просив суд стягнути з відповідача 15 576 грн на відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, у розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01 березня 2015 року по 29 лютого 2016 року; 11 682 грн на відшкодування витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду у розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на побутову допомогу та ј мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на звичайний догляд, за період з 01 березня 2015 року по 29 лютого 2016 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 15 576 грн заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності за період з 01 березня 2015 року по 29 лютого 2016 року та 11 682 грн додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду за період з 01 березня 2015 року по 29 лютого 2016 року.

У касаційній скарзіМіністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суди обґрунтовано задовольнили позов відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України, оскільки згідно з висновком медичної експертизи від 28 грудня 2007 року № 150 позивач отримав черепно-мозкову травму у виді забою головного мозку важкого ступеня з крововиливами в речовину та під оболонку головного мозку з переважним ураженням лівої його половини, перелом правої ключиці. У зв'язку з наслідками перенесеної черепно-мозкової травми стійка втрата працездатності ОСОБА_2 склала 100 % безстроково. Відповідно до витягу з акта серії ЛВА-1 № 134481 від 28 лютого 2004 року ОСОБА_2 встановлена ІІІ група інвалідності безстроково, у діагнозі МСЕК зазначено, що захворювання є наслідком травми 2002 року, отриманої при аварії військового літака (Скнилівська авіакатастрофа); згідно з довідкою серії ЛВА-1 № 188551 від 14 травня 2004 року після повторного переогляду позивачеві встановлена ІІ група інвалідності; довідки серії ЛВА-1 № 290854 від 06 червня 2006 року, ОСОБА_2 встановлена І група інвалідності, у якому вказано, що позивач потребує постійного стороннього догляду та допомоги.

Потреба позивача у постійному сторонньому догляді та його нездатність до самообслуговування підтверджуються також висновками лікарської комісії Львівського міського психоневрологічного диспансеру від 08 липня 2005 року № 160 та від 09 червня 2006 року № 170.

Обставини отримання ОСОБА_2 травм, що стали причиною втрати працездатності, встановлені рішеннями Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2008 року, 23 липня 2009 року, 29 вересня 2010 року. 16 травня 2011 року, 10 квітня 2012 року, 28 травня 2013 року, 30 квітня 2014 року, 10 квітня 2015 року і мають преюдиційне значення в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати загальної працездатності та стягнення додаткових витрат, пов'язаних з необхідністю стороннього догляду, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік