Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Кравченко Л.Ю. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 467/1358/15
12 травня 2016 року Справа № 22ц/778/2148/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі-Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором від 28.04.2007 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 85 000 доларів США зі сплатою 11,04% річних на термін до 27.04.2017 року. Проте, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом на виконував. У зв'язку з цим, станом на 16.04.2015 року, виникла заборгованість на загальну суму 344 345,48 доларів США, із яких: 81080,35 доларів США заборгованість за кредитом, 88372,20 доларів США заборгованість за процентами, 13260 доларів США заборгованість із комісії, 161 632,93 долара США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Виконання умов Договору, відповідач ОСОБА_2 забезпечив Договором поруки на суму 1000 грн. Посилаючись на викладене, заявник прохав стягнути з відповідачів, з кожного окремо, на його користь зазначені суми.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2016 року позов до позичальника задоволено частково. Суд стягнув на користь Банку з відповідача ОСОБА_1 заборгованість з урахуванням строку позовної давності у розмірі 168457,93 долара США та не зарахував до зазначеної суми 1918,43 долара США сплачені банком на оплату страхових платежів, передбачених договором.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням Банк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду наданим доказам, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, щодо відмови у стягнені страхових платежів сплачених банком й покликав оскаржуване рішення змінити в цій частині, залишив решту рішення без змін.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі стверджувала на тому, що суд невірно вирахував розмір пені за спірними правовідносинами й на її думку сума пені становить 36319,73 долара США, а не 38985,77 доларів США, як це визначив суд. Окрім того, наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за спірним кредитним договором, може свідчити про подвійне притягнення до юридичної відповідальності за заявленим позовом.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті у цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга відповідача ОСОБА_1 має бути відхилена, а скарга Банку підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції може скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в звязку з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального права чи змінити його.

Судом встановлено, що за кредитним договором від від 28.04.2007 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 85 000 доларів США зі сплатою 11,04% річних на термін до 27.04.2017 року (а.с.11).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Позичальник не сумлінно виконував прийняті зобов'язання й на 16.04.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 344 345,48 доларів США, із яких: 81080,35 доларів США заборгованість за кредитом, 88372,20 доларів США заборгованість за процентами, 13260 доларів США заборгованість із комісії, 161 632,93 долара США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором ( розрахунок а.с.5-9).

До суми заборгованості включені кошти, які Банк сплатив як страхові платежі за рахунок кредитних коштів за договором особистого страхування Позичальника.

При укладенні договору сторони домовились, що Позичальник мав застрахувати заставлене майно, уклавши відповідний договір з Страховою компанію за погодженням Банку (п.2.2.7 Договору).

Цим же пунктом договору передбачено, що у випадку не подання Позичальником підтверджувального документу про сплату чергового страхового платежу, Банк сплачує страхові внески за рахунок отриманих кредитних коштів відповідно до п.2.1.3 Договору.

У п.2.1.3 договору йдеться, що Банк зобовязується перераховувати чергові страхові кошти, передбачені договором страхування.

Договір особистого страхування позичальник уклав з Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "ІГОСТРАХ" 28.04.2007 року (а.с.96).

Із виписки рахунку слідує, що Банк виконував свої зобов'язання щодо сплати страхових платежів на рахунок Страхової компанії (а.с.132).

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про не підтвердження сплати страхових платежів не є виправданими, а тому заперечення Банку з цього питання є обґрунтованими.

В такому разі, окрім сум визначених судом до стягнення на користь банку необхідно включити 1918,43 долара США.

Відповідач застережуав у апеляційній скарзі на тому, що заявленими вимогами він може бути притягнутий вдруге до юридичної відповідальності, що суперечить ст.61 Конституції України.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Судом встановлено, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.03.2011 року, яке в апеляційному порядку залишено без змін, звернуто стягнення на предмет іпотеки, предметом якого була квартира належна позичальнику № 9 по вул.Лермонтова,2 у м.Запоріжжі (а.с.78,84).

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ст.12 Закону).

У зазначеному рішенні, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення звернув стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а не як задоволення самостійної позовної вимоги про стягнення заборгованості, що не є подвійним стягненням.

Що стосується заперечень щодо визначеної судом суми пені до стягнення.

При ухваленні рішення в цій частині, суд застосував наслідки спливу позовної давності й межах одного року присудив за заявленими вимогами на користь Банку - 38 985,77 доларів США.

Як видно із матеріалів справи, Банк звернувся до суду 27.07.2015 року. Згідно окремого розрахунку заборгованості, пеня вирахувана з 27.07.2014 року по 27.04.2015 року, а отже в межах одного року й становить - 38 985,77 доларів США.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи скарги Банку є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Аргументи скарги відповідача ОСОБА_1 є немотивованими.

Керуючись ст.307,308,309,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2016 року у цій справі в частині відмови у стягненні на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 1918,43 долара США скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 1918,43 долара США.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 4019 грн. 40 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: