АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 липня 2016 року м. Дніпро Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого Романюк М. М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 02 лютого 2012 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилався на те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 02 жовтня 2008 року було укладено кредитний договір №МІ-81-08, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у сумі 63 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 01 жовтня 2013 року. В забезпечення належного виконання умов договору, 02 жовтня 2008 року укладено договори поруки з відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та 20 жовтня 2010 року з ПАТ "Акцент - Банк".
У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору, станом на 13 травня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 2 228 751 грн.44 коп. та складається з:
- заборгованості за кредитом в розмірі 53 619,96 дол. США, що становить в еквіваленті - 624 493 грн. 23 коп.;
- заборгованості за відсотками в розмірі 81 495,67 дол. США, що становить в еквіваленті - 948 797 грн. 04 коп.;
- заборгованості з комісії в розмірі 35 605,33 дол. США, що становить в еквіваленті - 414 683 грн. 03 коп.;
- заборгованості з пені в розмірі 47 115,42 дол. США, що становить в еквіваленті 548 737 грн. 09 коп.;
- штраф відсоток від суми - 9 111,55 дол. США, що становить в еквіваленті 106 119 грн. 09 коп.
З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 228 751 грн. 44 коп. та стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ПАТ "Акцент-Банк" солідарно на свою користь 10 000 грн. і судові витрати.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог. Крім того, позивач зазначив, що в позовній заяві допущено арифметичну помилку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

З даним висновком судова колегія не погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №МІ-81-08, відповідно до умов якого, останній, отримав кредит в сумі 63 000 долари США зі сплатою 18% на рік на суму залишку заборгованості за користування грошима, з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2013 року.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору №МІ-81-08, 02 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній поручився перед банком, у разі неналежного виконання умов вказаного вище кредитного договору відповідати, як солідарний боржник.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору №МІ-81-08, 02 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній поручився перед банком, у разі неналежного виконання умов вказаного вище кредитного договору відповідати, як солідарний боржник.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору №МІ-81-08, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній поручився перед банком, у разі неналежного виконання умов вказаного вище кредитного договору відповідати, як солідарний боржник в межах 10 000 грн.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки позичальником умови кредитного договору виконувалися неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом, однак ставлячи вимогу про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів банк помилково виходив з наявності підстав для такого.

Відповідно до ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу 07 квітня 2010 року, кредитор ще у 2010 році звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором №МІ-81-08.

Отже, звернення кредитора до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису з метою дострокового погашення заборгованості за кредитом спричинило зміну строку виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим строк виконання зобов'язання настав ще у 2010 році.

Пунктом 10 договорів поруки №МІ-81/2-08 та №МІ-81/1-08 від 02 жовтня 2008 року встановлено, що вказані договори вступають в силу з моменту їх підписання сторонами і діють до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки договором поруки не визначено строк його дії, а кредитором змінено дату виконання зобов'язань за кредитним договором шляхом звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, то позивач звернувшись до суду з позовом 02 лютого 2012 року пред'явив вимогу до поручителів поза межами строку визначеного ч.4 ст.559 ЦК України, у зв'язку з чим підстави для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_2М та ОСОБА_4 відсутні, так як зобов'язання за даними договорами поруки, на момент звернення до суду, є припиненими.

Так як неналежне виконання зобов'язань призвело до утворення заборгованості за кредитним договором, приймаючи до уваги відсутність підстав для її солідарного стягнення з відповідачів, з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №МІ-81-08 від 02 жовтня 2008 року в розмірі 2 537 011 грн. 38 коп. яка складається з: заборгованості за кредитом - 53 619, 96 доларів США, що становить в еквіваленті 624 493 грн. 23 коп.; заборгованості за відсотками - 81 495, 67 доларів США, що становить в еквіваленті 949 152 грн. 03 коп.; заборгованості з комісії - 35 605, 33 доларів США, що становить в еквіваленті 414 683 грн. 03 коп. та заборгованості з пені - 548 737 грн. 09 коп.

Згідно ч.1 ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

З аналізу вказаних норм права випливає, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання), засобом погашення відповідальності яка утворилась у зв'язку з неналежним їх виконанням є національна валюта України - гривня.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню пеня в національній валюті, яка становить - 548 737 грн. 09 коп.

Що ж вимоги про стягнення штрафу.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, в той час як пенею згідно ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

Умовами кредитного договору, а саме пунктом 6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно пункту 6.2 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Оскільки законом заборонено подвійне застосування цивільно-правової відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги положення ст.61 Конституції України, вимоги позивача щодо стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог банку щодо стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Правова позиція з даного питання висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-745 цс15).

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між суб'єктами господарювання, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим, на підставі ч.1 ст.205 ЦПК України, в цій частині провадження підлягає закриттю.

Висновок суду з приводу недоведеності позову через відсутність будь-яких документів на підтвердження отримання ОСОБА_2 грошей за кредитним договором №МІ-81-08 не відповідає фактичним обставинам, оскільки сам факт часткового погашення заборгованості свідчить про зворотне, крім того ОСОБА_2 в своїх запереченнях від 01 березня 2012 року висловив пропозицію щодо можливості укладення мирової угоди у разі реструктуризації заборгованості, тобто фактично визнав наявність між сторонами правовідносин виниклих з підстав укладення кредитного договору.

Твердження відповідача ОСОБА_2 щодо неможливості стягнення заборгованості, оскільки на задоволення вимог кредитора 07 квітня 2010 року було вчинено виконавчий напис, не заслуговує на увагу так як на день розгляду справи він не виконаний.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом та становлять 5 046 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №МІ-81-08 від 02 жовтня 2008 року в розмірі 2 537 011 грн. 38 коп. та складається з: заборгованості за кредитом - 53 619, 96 доларів США, що становить в еквіваленті 624 493 грн. 23 коп.; заборгованості за відсотками - 81 495, 67 доларів США, що становить в еквіваленті 949 152 грн. 03 коп.; заборгованості з комісії - 35 605, 33 доларів США, що становить в еквіваленті 414 683 грн. 03 коп. та заборгованості з пені - 548 737 грн. 09 коп.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 - відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 5 046 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна