АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1177/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визнання правочину нікчемним,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є онуком ОСОБА_10, який помер 03 грудня 2014 року.

25 травня 2001 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів позивачу належну йому земельну ділянку.

Після смерті ОСОБА_10 позивач звернувся до Тихохутірської сільської ради з метою отримання спадкового майна, однак дізнався, що 25 лютого 2011 року померлий ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_11.

Позивач вважає, що померлий ОСОБА_10 був незрячою особою і цей факт був відомий секретарю Тихохутірської сільської ради, яка посвідчила заповіт від 25.02.2011 року. Однак, заповіт було складено не в присутності свідків, як це передбачено законом, а тому ОСОБА_10 не міг бачити і не знав який документ він підписує.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати нікчемним заповіт, складений 25.02.2011 року ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 11 Тихохутірською сільською радою Жашківського району Черкаської області.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2016 року позов задоволено.

Заповіт 25 лютого 2011 року, посвідчений секретарем Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області ОСОБА_8 від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 визнано нікчемним.

Стягнуто солідарно з Тихохутірської сільської ради та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 судові витрати в розмірі 2147,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, та посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Встановлено, що 25 травня 2001 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_9 земельний сертифікат ЧР№ 0271680, виданий свк Тихий Хутір (а.с. 6).

25 лютого 2011 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_11 належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6 зворот). Заповіт посвідчено секретарем сільської ради с. Тихий Хутір, Жашківського району Черкаської області ОСОБА_8.

ОСОБА_10 помер 03 грудня 2014 року (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_9 звернувся із даним позовом, мотивуючи нікчемність складеного 25.02.2011 року заповіту неправомірними діями секретаря Тихохутірської сільської ради ОСОБА_8, яка посвідчила зазначений заповіт, щодо необхідності прочитання вголос заповіту заповідачем із зазначенням про це в заповіті, або ж посвідчення заповіту при свідках із зазначенням їхніх даних в тексті заповіту, зачитування заповіту ними в голос та проставлення підписів у ньому.

Відповідачами у справі ОСОБА_9 вказав Тихохутірську сільську раду та ОСОБА_8.

При цьому ОСОБА_11, на користь якого було складено спірний заповіт, взагалі не був залучений до участі у справі, чим було порушено його права та інтереси на спадкове майно.

Згідно розяснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

В ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 грудня 2007 року у справі N 6-16344св07 висловлена наступна правова позиція: "Відповідно до ст. 26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК).

Нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення».

Ст. 1251 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Таким чином, при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування (у даному випадку секретар сільської ради) фактично виконує функції нотаріуса.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8, яка є секретарем Тихохутірської сільської ради та посвідчувала спірний заповіт, не є належним відповідачем у справі про визнання нікчемним заповіту.

Так само, не є належним відповідачем і Тихохутірська сільська рада Жашківського району, оскільки спірні правовідносини жодним чином не зачіпають її права та інтереси.

Отже, належним відповідачем у даній справі повинен бути ОСОБА_11, на користь якого було складено спірний заповіт. Секретар Тихохутірської сільської ради може бути лише третьою собою без самостійний вимог на предмет спору.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Таке розяснення викладене у ОСОБА_12 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

За таких обставин, оскільки ОСОБА_13 предявлено позов до неналежних відповідачів, та клопотання про заміну відповідача у справі позивачем не заявлялось, суд повинен був відмовити в задоволенні позовних вимог до Тихохутірської сільської ради та ОСОБА_8 про визнання заповіту нікчемним.

Суд першої інстанції не звернув уваги та не взяв до уваги заперечення ОСОБА_8, у якому вона вказувала на зазначені обставини, а тому виніс рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не розглядає питання про доведеність позову по суті за відсутністю для цього правових підстав, оскільки відмовляє в задоволенні позову у звязку з неналежними відповідачами по справі.

Колегія суддів також звертає увагу суду першої інстанції на те, що чинним законодавством не передбачено солідарне стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визнання правочину нікчемним скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визнання правочину нікчемним відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :