Ухвала

іменем україни

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

ФаловськоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 26 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - ВАТ «Астра Банк»), найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк»), та акціонерним товариством закритого типу «Агро-Союз» (далі - АТЗТ «Агро-Союз»), найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариство «Агро-Союз» (далі - ПрАТ «Агро-Союз»), було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановлено кредитний ліміт на перший рік користування кредитною лінією у розмірі 4 900 000 грн, з терміном дії 36 місяців, зі платою 22 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань АТЗТ «Агро-Союз» за вказаним кредитним договором 26 грудня 2008 року між ВАТ «Астра Банк», АТЗТ «Агро-Союз» та ОСОБА_5, а також між ВАТ «Астра Банк», АТЗТ «Агро-Союз» та ОСОБА_6 були укладені договори поруки.

Вказувало на те, що у період з 25 грудня 2009 року по 30 серпня 2013 року між сторонами було укладено додаткові угоди до вказаного кредитного договору, відповідно до яких вносились зміни до умов кредитного договору.

Також зазначало, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло право вимоги за вищевказаними кредитним договором та договорами поруки.

Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на 27 серпня 2015 року становить 8 369 408 грн 50 коп. та складається з: 6 000 000 грн - заборгованість за кредитом; 991 291 грн 40 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 11 969 грн 85 коп. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 1 056 328 грн 75 коп. - заборгованість за процентами; 198 039 грн 37 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 11 779 грн 13 коп. - 3% річних від суми прострочених відсотків, яку позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2008 року в сумі 8 369 408 грн 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6 000 000 грн, пені у розмірі 999 291 грн 40 коп., 3 % річних у розмірі 11 969 грн 85 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 1 056 328 грн 75 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом 198 039 грн 37 коп., 3 % річних від суми прострочених відсотків у розмірі 11 779 грн 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2008 року в сумі 8 369 408 грн 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6 000 000 грн, пені у розмірі 999 291 грн 40 коп., 3 % річних у розмірі 11 969 грн 85 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 1 056 328 грн 75 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом 198 039 грн 37 коп., 3 % річних від суми прострочених відсотків у розмірі 11 779 грн 13 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

У касаційних скаргах ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що між ВАТ «Астра Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Астра Банк», та АТЗТ «Агро-Союз», найменування якого було змінено на ПрАТ «Агро-Союз», 26 грудня 2008 року було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив ліміт на перший рік користування кредитною лінією в розмірі 4 900 000 грн, а позичальник зобов'язався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими коштами та комісії.

Строк дії кредитної лінії був встановлений з 26 грудня 2008 року по 23 грудня 2011 року (п. 1.2 договору). Відсоткова ставка за користування кредитом була встановлена із розрахунку 22 % річних; комісія за перерахування коштів на поточний рахунок встановлена одноразова із розрахунку 1 % від суми перерахування кредитних коштів, але не більше 1 % від загальної суми кредитного ліміту (п. 1.1 договору); встановлена комісія за резервування кредитних коштів щомісячно із розрахунку 0,5 % річних.

У разі прострочення строку повернення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом, за період прострочення до моменту повного повернення кредиту.

На забезпечення виконання зобов'язань АТЗТ «Агро-Союз» за вказаним кредитним договором між ВАТ «Астра Банк», АТЗТ «Агро-Союз» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 26 грудня 2008 року, а також між ВАТ «Астра Банк», АТЗТ «Агро-Союз» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 26 грудня 2008 року, за умовами яких поручителі несуть солідарну з позичальником відповідальність перед кредитором за кредитним договором.

25 грудня 2009 року між ВАТ «Астра Банк» та АТЗТ «Агро-Союз» було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до вказаного кредитного договору від 26 грудня 2008 року за умовами якого процентна ставка встановлена із розрахунку 24 % річних, комісія з резервування коштів щомісячно, із розрахунку 0,015 % від суми невикористаного ліміту в день, позичальник зобов'язався щомісячно та разом з повним поверненням кредиту сплачувати проценти за користування кредитом та комісій за цим договором.

За умовами додаткового договору про внесення змін та доповнень № 2 від 18 жовтня 2010 року до вищезазначеного кредитного договору починаючи з 18 жовтня 2010 року проценти за користування кредитом сплачуються позичальником із розрахунку 18 % річних, у разі порушення умов п.п.4.2.4-4.2.7 кредитного договору процента ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 27 % річних; у раз порушення п.п. 4.2.16-4.2.17 кредитного договору процентна ставка встановлюється у розмірі 20 % річних (а. с. 30).

Відповідно до додаткового договору про внесення змін та доповнень № 3 від 30 грудня 2010 року до зазначеного кредитного договору з 30 грудня 2010 року кредитний ліміт встановлюється в розмірі 4 900 000 грн, встановлений максимальний рівень заборгованості за графіком до 25 жовтня 2011 року 3 267 000 грн, до 25 листопада 2011 року 1 634 000 грн, до 23 грудня 2011 року 0,00 грн. (а. с. 31).

За додатковим договором про внесення змін та доповнень № 4 від 08 квітня 2011 року до зазначеного кредитного договору, строк кредитної лінії встановлений з 26 грудня 2008 року по 23 грудня 2014 року включно, 08 квітня 2011 року кредитний ліміт встановлюється у розмірі 9 800 000 грн.

За додатковим договором про внесення змін та доповнень № 5 від 06 травня 2011 року проценти за користування кредитом сплачуються із розрахунку 15 % річних, у разі порушення умов п. п. 4.2.4-4.2.7 кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно з п. 1 цього договору встановлюється процентна ставка у розмірі 22,5 % річних, за порушення умов п. п. 4.2.16-4.2.17 кредитного договору процентна ставка встановлюється у розмірі 17 % (а. с. 34).

За додатковим договором про внесення змін та доповнень № 6 від 27 грудня 2011 року з 27 грудня 2011 року встановлюється кредитний ліміт в розмірі 12 090 000 грн.

За додатковим договором про внесення змін та доповнень № 7 з 15 листопада 2012 року встановлюється кредитний ліміт в розмірі 12 090 000 грн, та починаючи з 15 листопада 2012 року проценти за користування кредитом становитимуть 23 % річних.

Згідно з додатковим договором про внесення змін та доповнень № 8 від 25 грудня 2012 року зміни до умов кредитування внесені не були.

Відповідно до додаткового договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17 квітня 2013 року з 17 квітня 2013 року проценти за користування кредитом сплачуються із розрахунку 15 % річних, у разі порушення умов п. п. 4.2.4-4.2.7 кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно п.4 цього договору, встановлюється процентна ставка у розмірі 27 % річних, за порушення умов п. п. 4.2.16-4.2.17 кредитного договору, яка сплачується позичальником згідно з п. 4 цього договору, процентна ставка встановлюється у розмірі 21 %.

За додатковим договором про внесення змін та доповнень № 10 від 30 серпня 2013 року з 15 листопада 2012 року кредитний ліміт за кредитною лінією не може перевищувати 9 672 000 грн.

Відповідні зміни були внесені до договорів поруки за договорами про внесення змін та доповнень від 08 квітня 2011 року № 1, від 27 грудня 2011 року № 2, від 15 листопада 2012 року № 3, від 17 квітня 2013 року № 4.

З виписки за особовими рахунками, а також з меморіальних ордерів, вбачається, що ПАТ «Астра Банк» належним чином виконало свої зобов'язання за кредитним договором від 26 грудня 2008 року, надавши позичальнику кредит у погодженому розмірі.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло право вимоги вказаним кредитним договором та договорами поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням АТЗТ«Агро-Союз» умов кредитного договору від 26 грудня 2008 року з повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, станом на 27 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 8 369 408 грн 50 коп., яка складається із: 6 000 000 грн - заборгованість за кредитом; 991 291 грн 40 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 11 969 грн 85 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту; 1 056 328 грн 75 коп. - заборгованість за процентами; 198 039 грн 37 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 11 779 грн 13 коп. - 3 % річних від суми прострочених відсотків.

Судами також було встановлено, що 21 січня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» було направлено на адреси відповідачів повідомлення-вимоги про наявну кредитну заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2008 року та необхідність її погасити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк надав суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Скасовуючи рішення районного суду в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 та з поручителя ОСОБА_4 та ухвалючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог банку до останніх, суд апеляційної інстанції виходив з того, що додатковими угодами були внесені зміни до кредитного договору, якими збільшено обсяг відповідальності поручителів, при цьому ОСОБА_3 згоди на збільшення своєї відповідальності перед кредитором не надавав, а ОСОБА_4 щодо збільшення його відповідальності заперечував.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про припинення поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитним договором від 26 грудня 2008 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦПК України.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язання, судами необхідна надаватися належна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 листопада 2014 року у справі № 6-101цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з п. 1.2. договорів поруки, що були укладені між банком та ОСОБА_3, а також між банком та ОСОБА_4, поручителі на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору від 26 грудня 2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 25 грудня 2009 року по 30 серпня 2013 року між сторонами було укладено додаткові угоди до вказаного кредитного договором, зокрема змінювався кредитний ліміт та процентна ставка за користування кредитними коштами.

При цьому відповідачем не надано доказів того, що поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були повідомлені про укладення вказаних додаткових угод та надавали свою згоду на внесенні змін цими угодами до основаного кредитного договору, за виконання зобов'язань за яким вони поручались,

За таких обставин сторони кредитного договору змінили умови договору зі збільшенням об'єму відповідальності без згоди поручителів за відсутності в договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителів.

Твердження банку про достатність попередньої згоди поручителів на зміну умов основного договору є безпідставним, оскільки положення зазначених договорів не містять інформації про те, що така зміна та доповнення умов основного договору повинні були здійснюватися без повідомлення поручителів, і не свідчать про відмову поручителів від узгодження можливих змін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-100цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що збільшення обсягу відповідальності поручителів за вказаним кредитним договором відбулося без згоди останніх, а отже наявні правові підстави для припинення поруки за вимогами до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваних рішень, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими, а доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська

М.Є. Червинська