АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 липня 2016 року м. Дніпро
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Романюк М.М.,

суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2015 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-я особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом задоволено частково, а саме: до вирішення спору по суті заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з розпорядження домоволодінням АДРЕСА_1 заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам проводити будь-які будівельні роботи за зазначеною вище адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального закону та постановлення нової про відмову в задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ст.152 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, про що суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, однак не повинні спричиняти порушення прав жодної зі сторін провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогами до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого остання набула у право власності 43/300 частини домоволодіння АДРЕСА_1

З урахуванням того, що предметом позову є свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_2 набуває у власність частку домоволодіння, приймаючи до уваги роз'яснення дані в постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, до вирішення спору по суті, вчиняти будь-які дії з розпорядження домоволодінням АДРЕСА_1

Однак встановлюючи заборону ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, до вирішення спору по суті, проводити будь-які будівельні роботи в домоволодінні 54 по вул.Червоній в м.Дніпропетровську, суд першої інстанції не звернув уваги, що даний захід суттєво звузить права відповідача щодо користування належній їй наразі частці домоволодіння, оскільки позбавить останню можливості підтримки майна в належному для життя стані, у зв'язку з чим, в цій частині, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Твердження апелянта з приводу того, що заходи забезпечення позову є не доречними, оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з пропуском строку позовної давності не заслуговують на увагу, так як не мають правового значення для вирішення питання про доцільність забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, що є підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про задоволення заяви про забезпечення позову підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2015 року в частині задоволення заяви ОСОБА_3 щодо заборони ОСОБА_2, до вирішення спору по сіті, та будь-яким іншим особам проводити будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 в частині заборони ОСОБА_2, до вирішення спору по сіті, та будь-яким іншим особам проводити будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна