СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/187/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Семаніва Ю.В., розглянувши матеріалами скарги Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

В С ТА Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із скаргою з проханням визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів ВП №49698673 від 18.03.2016 року, прийняту Оболонським районним відділом державної виконавчої служби. Скаргу в провадження головуючого судді було передано 30.08.2016 року (а.с.5).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року вищевказану скаргу залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків, з підстав порушення вимог ст. 119, 120 ЦПК України.

Скаржнику направлялась копія ухвали суду, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення від 22.09.2016, про отримання поштового повідомлення.

Станом на 7 листопада 2016 року зазначені в ухвалі суду недоліки не усунуті, позивач до суду не з'явився та не цікавився результатами розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним ( Рішення Суду у справі " Жоффре де ля Прадель проти Франції " від 16 грудня 1992 року).

У відповідності до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає у повному обсязі вимоги викладені в ухвалі про усунення недоліків, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовною заявою.

Керуючись ч. 2 ст. 121, п.3 ч.1 ст. 293, 294, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Семаніва