АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5158/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Укрсоцбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: Публічне акціонерне товариство КБ «Укрсоцбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 08 жовтня 2008 року між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01, обєктом якого є автомобіль «Додж Нітро», реєстраційний номер НОМЕР_1.

На виконання умов договору в жовтні 2008 році ним сплачено на користь страхової компанії 9565,63 грн., а також в жовтні 2009 року - 9 284,01 грн., у звязку з чим термін дії договору продовжено до 07 жовтня 2010 року.

02 вересня 2010 року відбувся страховий випадок, а саме невстановлена особа находячись біля буд. 41/2 по пр. Гагаріна в м. Харкові, діючи навмисно, шляхом підпалу пошкодила його автомобіль «Додж Нітро», спричинивши матеріальну шкоду.

З даного приводу він звертався із заявою про кримінальне прапорушення до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, відповідні відомості слідчим внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться досудове розслідування.

02 вересня 2010 року про даний факт було повідомлено ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

З 2010 року по теперішній час він неодноразово звертався із заявами до відповідача з проханням виплатити страхове відшкодування внаслідок вчиненого злочину.

Однак до теперішнього часу матеріальну шкоду страховою компанією не відшкодовано. Відповідач відмовляє у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що не виявляється можливим встановити суму матеріальної шкоди.

Відповідно до умов договору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку страховик або вповноважена ним особа складає Кошторис видатків та ремонтних робіт, робіт по дефектовці на підставі експертного висновку автотоварознавчої експертизи або рахунку СТО.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 7632 в.д 11 листопада 2013 року вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля складає 111410,25 грн.

Оскільки франшиза становить 500 грн., то розмір належного до виплати страхового відшкодування становить 110910,25 грн.

З моменту встановлення суми до виплати страхового відшкодування по теперішній час пройшло 358 днів, у звязку з чим станом на 04 листопада 2014 року розмір пені за період прострочення з 11 листопада 2013 року по 04 листопада 2014 року складає 110910,25 грн. х 0,1% х 358 днів = 39 705,86 грн.

Розмір процентів у грошовому виразі за весь час несвоєчасного здійснення виплати страхового відшкодування, тобто за 358 днів становить: 3263,49 грн.

Крім того, через те, що відповідач досить тривалий час не відшкодовує завдану матеріальну шкоду, не виплачує суму страхового відшкодування, в нього інколи виникає почуття безвихідності, у зв'язку з чим почав виникати головний біль, безсоння, він став дратівливим, що вкрай негативно відображається на його близьких родичах.

Вважає, що діями відповідача йому також завдано моральну шкоду, яку оцінює в 50000,00 грн.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги.

Вважає, що оскільки відповідач до теперішнього часу заборгованість не відшкодував, то підлягає стягненню індекс інфляції за весь час прострочення. Сукупний індекс інфляції за період з листопада 2013 року до 24 лютого 2016 року становить 180,23%.

Сума інфляційних втрат складає 147314,16* 180,23 /100 147314,16 = 118190,15 грн.

Також вважає необхідним перерахувати розмір пені та процентів, оскільки з дня предявлення позову минуло 835 днів. Розмір пені складає 123007,32 грн., проценти - 10110,19 грн.

Остаточно просить стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 110910,25 грн. пеню в розмірі 123007,32 грн. внаслідок несвоєчасної виплати страхового відшкодування, 3% річних від простроченої суми у розмірі 10110,19 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 118190,15 грн. моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 30 березня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ КБ «Укрсоцбанк».

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що днем отримання останнього документу необхідного для здійснення страхового відшкодування, є 28 листопада 2011 року, а тому саме з цієї дати починає свою дію п. 7.1.3 договору, на виконання вимог якого 30 листопада 2010 року складено страховий акт №3868-02. Актом визнано пошкодження застрахованого ТЗ як страховий випадок, за яким на вимогу на рахунок вигодонабувача виплачене страхове відшкодування в розмірі 36409,39 грн. Товариством належно та своєчасно виконано обовязки відповідно до умов договору. У позивача відсутнє право вимоги у звязку з тим, що він не є вигодонабувачем відповідно до укладеного договору.

Представник третьої особи ПАТ КБ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 110904,77 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 40480,24 грн., три відсотки річних в розмірі 7611,41 грн., інфляційні втрати в розмірі 89947,78 грн., а всього 248944 грн. 20 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь держави судовий збір у розмірі 1554,66 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що відповідно до умов договору страхування вигодонабувачем є Комунальне Відділення Харківського ОФ АКБ «Укрсоцбанк», який висловив свій намір скористатися правом за Договором та розпорядився виплатити страхове відшкодування за страховим випадком що мав місце із застрахованим транспортним засобом на рахунок Банку для погашення кредитної заборгованості.

Той факт, що Банк не заявляє самостійний позов не свідчить про те, що Вигодонабувач відмовився від предявлення позову до страховика, що в свою чергу позбавляє ОСОБА_1 права на пред'явлення позову на свою користь на загальних підставах, тому він не є належним позивачем у вказаній справі.

Також, розрахунок суми матеріального шкоди є невірним, а має відповідати ст. 629, 979 ЦК України, ч. 17 ст. 9 ЗУ «Про страхування» та п. 10.8, 10.20 укладеного Договору, а тому він міг би бути проведений в наступному порядку: 137 639, 27 * 0,68 - 500,00 гри. - 36 409, 39 грн. = 56 685, 31 грн.

Штрафні санкції мали би бути обраховані з суми 56 685, 31 грн., а тому стягнута сума є значно завищеною по трьох окремих вимогах.

Про наявність експертизи проведеної позивачем, висновки якої відрізняються від висновків Звіту № 43/11/10, товариству стало відомо тільки після отримання такої експертизи разом з позовною заявою 21 листопада 2014 року, а тому процесуально невірним є розрахунок періоду прострочення з дати 11 листопада 2013 року, оскільки період незадоволення (невизнання) вимог Позивача починає обраховуватись саме з дати 21 листопада 2014 року.

Загальний розмір інфляційного збільшення боргу за весь період прострочення становить: 15445.21 + 680, 15 = 16 125, 36 грн.. а не 89 947, 78 грн. Загальний розмір 3% річних, що підлягали би до стягнення: 1027.32 + 395.32 = 1 422, 64 грн., а не 7611, 41 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 08 жовтня 2008 року між ЗАТ СК «ВУСО»( правонаступником якого є ПрАТ СК «ВУСО») та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №39415-02-21-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Dodge Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

За п 2 договору вигодонабувачем є комунальне відділення Харківського ОФ АКБ «Укрсоцбанк».

02 вересня 2010 року внаслідок пожежі пошкоджено автомобіль Dodge Nitro, про що складені відповідні акти інспектором групи ГПН 2 ПГПЧ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області та спеціалістом ЗАТ СК «ВУСО».

За попередньою оцінкою страхової компанії від 30 листопада 2011 року матеріальна шкода складає 60000 грн.

Страховим актом №3868-02 від 30 листопада 2011 року визначено суму страхового відшкодування, яка складає 36409,39 грн. та отримувачем зазначено ПАТ «Укрсоцбанк», якому перераховано ці кошти, про що повідомлено ОСОБА_1Г.(а.с. 111-113 том 1)

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985 ЦК України, стаття 3 Закону України «Про страхування»). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК України, статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.

За таких обставин посилання страхової компанії, що кошти ними виплачені вигодонабувачу -ПАТ КБ «Укрсоцбанк», а тому ОСОБА_1 не може предявляти позов на загальних підставах безпідставне.

Страхове відшкодування проведене страховою компанією Банку у листопаді 2011 року; ОСОБА_1 позов предявлено у 2014 році; Банк притягнутий до участі у справі,повідомлений неодноразово про розгляд такої справи, однак жодного заперечення щодо позову не висловив; своє право на предявлення позову не реалізував.

З наявних матеріалів вбачається, що страховою компанією проводилося своє оцінювання спричиненої ОСОБА_1 шкоди та встановлено її розмір 71010 грн. 68 коп.; в межах кримінального провадження проведена експертиза та визначено розмір шкоди у сумі 111410 грн. 25 коп.; за клопотанням представника страхової компанії в межах даної цивільної справи проведено експертизу та встановлено розмір шкоди у сумі 137639 грн. 27 коп.

Оскільки вартість відновлювального ремонту становить 137639 грн. 27 коп., а не 147814 грн. 16 коп. як визначає позивач, то всі розрахунки слід проводити саме з цієї суми.

Отже, з суми 137639 грн. 27 коп. вираховується сума франшизи 500 грн.,перераховані Банку 36409 грн. 39 коп. і стягненню підлягає сума страхового відшкодування у сумі -100729 грн. 88 коп.

Розмір пені в межах річного строку становить 36766 грн. 41 коп. (100729, 88 * 0,1*365).

3% річних підлягають розрахунку за 811 днів станом на 02 лютого 2016 року час уточнення позовних вимог, а не станом на 24 лютого 2016 року і становить 6714 грн. 41 коп.( 100729, 88*0,03/365*811).

Сума інфляції становить 80815 грн. 58 коп. (100729, 88 *180,23/100 - 100729,88).

Тобто, рішення суду підлягає зміні та зменшенню стягнутих сум.

Що стосується посилання страхової компанії щодо необхідності застосування коефіценту пропорційності відповідальності згідно п. 10.11 договору у розмірі 0,68, то колегія вважає, що даних пункт договору не стосується зазначених обставин.

Безпідставне посилання страхової компанії щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки 22 грудня 2010 року починає спливати строку позовної давності, а позивач звернувся тільки у листопаді 2014 року.

На даний час кримінальне провадження не закінчено; в межах кримінального провадження було проведено експертизу 11 листопада 2013 року, на проведення якої страхова компанія викликалася і тільки з цього часу ОСОБА_1 довідався про порушення саме його права.

Відносно сплати страховою компанією страхового відшкодування, то як пояснив представник страхової компанії в суді апеляційної інстанції вони самі проводили збір необхідних для виплати документів, самі визначали суму відшкодування і без заяви ОСОБА_1 виплатили його.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Судом першої інстанції неправильно визначено розмір судового збору, який підлягав стягненню з відповідача уу розмірі 1554 грн. 66 коп., оскільки виходячи з суми задоволених вимог стягненню підлягає судовий збір у сумі 2489 грн. 44 коп.

Пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги з урахуванням проїзних документів стягненню з страхової компанії підлягає судовий збір у сумі 1586 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 червня 2016 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування з 110904 грн. 77 коп. до 100729 грн. 88 коп., пені за прострочення виплати страхового відшкодування з 40480 грн. 24 коп. до 36766 грн. 41 коп., трьох відсотків річних з 7611 грн. 41 коп. до 6714 грн. 41 коп., інфляційних втрат з 89947 грн. 78 коп. до 80815 грн. 58 коп. та загальної суми стягнення з 248944 грн. 20 коп. до 225026 грн. 28 коп. (двісті двадцять пять тисяч двадцять шість гривень двадцять вісім копійок).

Змінити суму судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь держави з 1554 грн. 66 коп. до 1586 грн. 30 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: