Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

336/3848/16-ц

2/336/2191/2016

м. Запоріжжя 26 вересня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Чернишової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.

В заяві вказує, що 14.10.2015 року о 18-00 годині ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2104», держномер АР 2761 АК, здійснюючи рух через при будинкову територію будинку № 66 по вул.. 8 Березня в м. Запоріжжі, не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Хюндай», держномер 8262 АР, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив п. 2.9, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2015 року відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП.

Розмір спричиненої матеріальної шкоди згідно з експертним висновком № 52 від 09.06.2016 року складає 31975,05 грн.

Відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована у жодній страховій компанії, у звязку з чим матеріальну шкоду частково у розмірі 26645,88 грн. потерпілому відшкодувало Моторно транспортне страхове бюро України.

Окрім матеріальної шкоди, особисто позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 30 000,00 грн. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав через пошкодження майна, через протиправну поведінку особи, яка вчинила ДТП, крім того, позивач вказує, що у добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати завдані збитки, принести побачення.

Саме з вини відповідача був порушений звичайний уклад життя позивача, він на протязі 6 місяців проводив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача наполіг на позові за вищевикладеними обставинами, а сторона відповідача на позов визнала частково, вказуючи на завеликий розмір стягнення, про який просить позивач.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши всі обставини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 14.10.2015 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_2 по вул. 8 Березня в м. Запоріжжі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, водій ОСОБА_1, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2015 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00.

Розмір спричиненої матеріальної шкоди,спричиненої позивачу через пошкодження керованого ним автомобіля, згідно з експертним висновком № 52 від 09.06.2016 року складає 31975,05 грн.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи даний спір суд виходить з вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за якими шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

При цьому ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Суд належним чином упевнився у відсутності обставин, які за законом виключають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки встановив відсутність як непереборної сили так і умислу потерпілого.

Отже, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Так, судом встановлено, що в результаті ДТП, що сталася, позивач зазнав значної матеріальної шкоди.

Отже, по факту душевних страждань позивача, суд не має сумнівів, в тому числі і щодо порушення нормального способу його життя.

Вказане є підставою для відшкодування моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 5000 гривень.

Визнаючи такий розмір відшкодування моральної шкоди суд ураховує суть позовних вимог, характер дій особи, яка спричинила шкоду, ступінь моральних страждань позивача, бере до уваги й негативні тривалі наслідки для його життя.

Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень, а також судові витрати у сумі 551,20 гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін