Справа № 128/4723/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Свистун Н.Л.

та учасників процесу:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого авансу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, який згідно поданої 09.02.2016 року заяви про зміну підстав позову і зменшення розміру позовних вимог мотивує його тим, що 06.10.2014 року між нею і ОСОБА_3 на вільних умовах та за домовленістю сторін був укладений письмовий договір про завдаток, спрямований на виконання укладеної між ними з відповідачем усної угоди про купівлю-продаж житлового будинку та двох земельних ділянок загальною площею 0,3636 га за адресою: с. Майдан, вул. Лугова, буд. 4, Вінницького району Вінницької області. Згідно договору предметом його укладення визначено гарантію продажу ОСОБА_3 їй за договором купівлі-продажу вищезазначених житлового будинку та земельних ділянок. На підтвердження наміру придбати зазначені житловий будинок і земельні ділянки вона 06.10.2014 року передала відповідачу ОСОБА_3 4935 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні до долара США на момент передачі коштів складало 64155 гривень. Термін дії договору був встановлений з моменту його підписання і до моменту укладення договору купівлі-продажу зазначеного в договорі майна. Припинення (закінчення) терміну дії даного договору спричиняє припинення зобов'язань сторін, але не звільняє сторони договору від відповідальності за його порушення. За усною домовленістю з відповідачем частина отриманих від нього коштів мала бути використана відповідачем для проведення косметичного ремонту будинку, зокрема, поштукатурити і пошпаклювати стіни будинку із внутрішньої сторони, підключити до будинку природний газ, виготовити необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу житлового будинку. 10.08.2015 року відповідачу було направлено претензію з проханням виконати умови договору і укласти з нею договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та двох земельних ділянок, а у випадку неможливості або небажання виконати умови укладеного договору повернути в добровільному порядку подвійну суму отриманого завдатку до 10.09.2015 року, однак до цього часу відповідачем не надано відповіді. Укладення договору купівлі-продажу не відбулося у зв'язку з небажанням відповідача укласти договір, тобто з вини відповідача, який навмисно ухиляється від укладання цього договору. В зв'язку з вищезазначеним позивач звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користьсуму, еквівалентну 4935 доларам США відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України, в сумі 127682 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач також суду пояснила, що з відповідачем домовилися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок. Вона заплатила відповідачу кошти в сумі 4935 доларів США. Відповідач мав оформити документи та зробити деякий ремонт в будинку, але цього так і не було. Вона зверталася до ОСОБА_3 з відповідною претензією, але вона залишилася без відповіді, тому бажає, щоб ОСОБА_3 повернув їй сплачені кошти, які вона вважає авансом.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач суду пояснив, що він не відмовляється укласти договір купівлі-продажу. Він лише недавно оформив всі документи на будинок та земельні ділянки. Після оформлення документів виявилося, що розмір земельної ділянки трохи менший, ніж зазначено в договорі завдатку, тому позивач відмовляється з ним укладати договір купівлі-продажу. Договір завдатку він підписував, але нотаріально його не посвідчували.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.10.2014 року між сторонами було укладено договір про завдаток, згідно умов якого в момент підписання вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв суму грошей в сумі 4935 доларів США в рахунок оплати за договором купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок загальною площею 0,3636 га за адресою: с. Майдан, вул. Лугова, 4 , Вінницького району Вінницької області (а.с.8).

Зазначені в пункті 1 даного договору кошти використовуються як завдаток, внесений з метою забезпечення виконання покупцем зобов'язання по оплаті договору купівлі-продажу майна (п.2 договору).

Згідно з п.п.6, 7 вказаного договору, термін дії договору був встановлений з моменту його підписання і до моменту укладення договору купівлі-продажу зазначеного в договорі майна. Припинення (закінчення) терміну дії даного договору спричиняє припинення зобов'язань сторін, але не звільняє сторони договору від відповідальності за його порушення.

Позивачем, як покупцем, виконані всі передбачені вищевказаним договором обов'язки та дії. Відповідач в порушення умов договору про наміри належним чином свої обов'язки не виконав.

10.08.2015 року позивачем відповідачу було направлено претензію з проханням виконати умови договору і укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок, а у випадку неможливості або небажання виконати умови укладеного договору повернути в добровільному порядку подвійну суму отриманого завдатку до 10.09.2015 року, що підтверджується копією відповідної претензії та фіскальним чеком Вінницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» (а.с.9, 47).

Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Однак, як вбачається із обставин, встановлених судом, фактично купівля-продаж не була укладена в письмовій формі, що унеможливлює нотаріальне її посвідчення.

Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом ч.2 ст.570 ЦК України завдатком може забезпечуватися тільки дійсне зобов'язання, тому правила ч.2 ст.571 цього Кодексу, де зазначено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості, застосовується у випадках, коли договір було укладено, але сторона ухиляється від його виконання.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке мало б виникнути на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу не було укладено сторонами, кошти, передані за попереднім договором відповідачу повинні бути повернуті позивачу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13.02.2013 року № 6-176 цс12 та від 25.09.2013 року № 6-82цс13, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов`язковими для усіх судів України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною 2 пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України.

Тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача сплаченого авансу в розмірі, еквівалентному 4935 доларів США станом на момент подачі заяви про зміну підстав позову, а саме: 127682 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на сплату судового збору в сумі 1276,82 грн.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно укладеного договору на надання правової допомоги від 01.02.2016 року між позивачем і ОСОБА_2 та квитанцій № 4 від 01.02.2016 року позивач сплатила за правову допомогу 3000 грн.

Суд, враховуючи затрати часу роботи адвоката ОСОБА_2, пов'язаної з розглядом даної справи, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн. судових витрат за надання правової допомоги, що в межах тієї суми, яка може бути компенсована стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.15, 526, 570, 571, 635, 657 ЦК України, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 84, 88, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений аванс в сумі 127 682 (сто двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят дві) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір в сумі 1276 (одна тисяча двісті сімдесят шість) грн. 82 коп. та 3000 (три тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська