Провадження №2/748/473/16
Єдиний унікальний № 748/1187/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Ребенок Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади села Кархівка в особі Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3; ОСОБА_4 -

В с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просять визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вулиця Дружби, будинок 199, село Кархівка Чернігівського району Чернігівської області, по 1/2 частині за кожним із позивачів як за спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вони позбавлені можливості оформити спадщину на своє імя, а тому вимушені звернутись з позовом до суду.

Позивачі в судове засідання не зявилися. Надали повноваження на представлення своїх інтересів представнику ОСОБА_6 (а.с.6 - 7). Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву про проведення судового засідання без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та їх задоволення. ( а.с.78).

Представник позивачів ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити ( а.с.88).

Відповідач - територіальна громада села Кархівка в особі Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, зазначаючи, що проти задоволення позову не заперечують та одночасно вирішення позову відносять на розсуд суду (а.с.85).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує ( а.с.87).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про свою згоду на участь у справі не заявила, тому відповідно до ст.36 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи.

Керуючись ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не зявившихся сторін.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_1, про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року (№ 6-54цс12), прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, в якій зазначено, що відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на обєкт нерухомого майна, збудований до набрання зазначеним Законом чинності, не породжує в особи цього права, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обєкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва.

Статтею 12 Закону України "Про власність", який був чинним на час будівництва спірного будинку, визначено, що у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Судом встановлено, що згідно погосподарських книг за 1986-1995 роки, господарство по вулиця Дружби, будинок 199, в селі Кархівка Чернігівського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року відносилось до категорії „колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_5, а членами колгоспного двору були: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Земельна ділянка за вказаною адресою згідно земельно-кадастрової книги була надана ОСОБА_5 під будівництво ( а.с.61).

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/4 частині.

ОСОБА_5 помер 11 вересня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 318426 ( а.с. 8).

Отже, після смерті ОСОБА_5, до спадкового майна належить 1/4 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд.

На день смерті 11.09.1996 року ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_4, та мав наступний склад сім"ї: колишня дружина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначені обставини підтверджуються довідкою виконкому Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.62).

Згідно записів у копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕЛ №008253, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було розірвано 29 березня 1996 року ( а.с.73).

Відповідно до копії спадкової справи, яка надійшла від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_3 (а.с.64-69), після померлого 11 вересня 1996 року ОСОБА_5, спадкоємцями за законом є його діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини і прийняли спадщину за законом. Родинні відносини позивачів зі спадкодавцем підтверджуються копіями їх свідоцтв про народження серії ІІ-ЕЛ №422209 та серії І-ЕЛ №282084.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, позивачі стали мати право на вказане вище домоволодіння - на 1/8 частину кожний, як спадкоємці першої черги за законом та кожний на 1/4 частку, що належала їм, як колишнім членам колгоспного двору, а всього, кожний по 3/8 частині.

З довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 67а від 29.08.2016 року вбачається, що право власності на будинок по вул. Дружби,199, в с. Кархівка, Чернігівського району, не зареєстровано (а.с.83).

Як вбачається з копії технічного паспорту, спірний будинок має загальну площу 43,9 кв. м., в тому числі площа житлового приміщення - 19,3 кв.м, вартість домоволодіння станом на 23.12.2015 р. становить 40912,00 грн. ( а.с.40-42).

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

У зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім.»я спадкодавця ОСОБА_5, позивачам було відмовлено у видачі на їх імя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Кархівка, Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 199, що відображено в постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 10.05.2016 року (а.с. 79-80).

Підставою звернення позивачів до суду з даним позовом є неможливість оформлення ними свого права на спадщину за законом в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Суд вважає, що в даному випадку наявністю вказаних постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 доведено неможливість позасудового оформлення права на спадщину на вказаний будинок через відсутність на нього правовстановлюючих документів.

Отже, суд приходить до висновку, що за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 та як членами колгоспного двору, можливо визнати право власності за кожним, на 3/8 частини спірного домоволодіння.

За таких обставин, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково.

Факт визнання відповідачем позову, судом, не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, а згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд має право ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась до набрання чинності новим Цивільним кодексом України, тому виходячи з Прикінцевих положень ЦК України та постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року, до даних правовідносин застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року ), суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади села Кархівка в особі Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вулиця Дружби, будинок 199, село Кархівка Чернігівського району, Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вулиця Дружби, будинок 199, село Кархівка Чернігівського району, Чернігівської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8