Справа № 185/211/16-ц
Провадження № 2/185/870/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання - Мерцалової Н.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Гордиченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради про розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за водоспоживання та водовідведення та визнання його недійсним -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за водопостачання та водовідведення та визнання його недійсним.

В подальшому він письмово уточнив позовні вимоги і просив суд визнати договір №091011 від 10 жовтня 2011 року Про реструктуризацію заборгованості за водопостачання та водовідведення, укладений між ним та КП ПВУВКГ недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 10 жовтня 2011 року звернувся до відповідача з метою встановлення водного лічильника та укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 Але відповідач не дозволяв йому встановлювати лічильники води поки він не підпише договір про реструктуризацію боргу. У вказаній квартирі він довго не проживав, тому не визнає заборгованість.

10 жовтня 2011 року під тиском та погрозами позивачем був підписаний договір про реструктуризацію заборгованості.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_3, кожен окремо, позов підтримали та просили його задовольнити. Позовні вимоги обґрунтовували викладеними в позові обставинами. Позивач пояснив, що спірний договір вважає незаконним.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає і просить в його задоволенні відмовити. Договір укладався зі згоди позивача і тиску на нього з боку відповідача не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем за вказаною адресою надаються послуги з водопостачання та водовідведення, у зв'язку із чим, на абонента ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, на який повинна здійснюватися плата за користування послугами (а.с. 5-6).

10 жовтня 2011 року між позивачем та Комунальним підприємством "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради було укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 091011, відповідно до якого було надано розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 4675,52 грн., що утворилась станом на 01.10.2011 року, строком з 10.10.2011 року по 10.10.2015 року (а.с. 4).

Згідно розрахунку по особовому рахунку НОМЕР_1, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01 жовтня 2011 року становить 4675,52 грн. (а.с.5-6).

На підтвердження укладення договору про реструктуризацію боргу позивач в жовтні 2011 року оплатив частину заборгованості в сумі - 416,00 грн., що підтверджується роздруківкою особового рахунку.

17 квітня 2012 року між позивачем та Комунальним підприємством "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради було укладено договір про №1035690 про надання населенню послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, де в п. 6.5. вказано, що на момент укладення договору сума заборгованості Споживача складає - 4342,58 грн. Тобто, підписуючи і цей договір позивач визнав, що у нього була наявна заборгованість перед відповідачем. (а.с.17-18).

Позивачем не надано належних доказів того, що на нього здійснювався тиск з приводу підписання спірного договору реструктуризації заборгованості.

Крім того, позивач не звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій посадових осіб КП "Павлоградводоканал", щодо примушення до укладення спірного договору.

Посилання позивача на те, що договір про реструктуризацію заборгованості було підписано не директором КП "Павлоградводоканал", а іншою особою, що є підставою для визнання договору недійсним, суд до уваги не приймає, оскільки посадовою інструкцією заступника керівника зі збуту КП "Павлоградводоканал" - п. 3.8. передбачено, що він має право підписувати та візувати документи з питань погашення заборгованості (угоди, акти, рахунки тощо) (а.с.55-56,57).

Таким чином, директор КП "Павлоградводоканал" надав право підпису при укладенні договору реструктуризації заборгованості заступнику директора зі збуту ОСОБА_4, що підтверджується посадовою інструкцією та відповідним наказом №111 від 16.03.2009 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

За ч.2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що строк дії договору закінчився 10 жовтня 2015 року.

Крім того, суд приймає до уваги, що у відповідності до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ст.203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідними для чинності правочину - є зміст правочину, який не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

В п.8 постанови зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Отже, не зважаючи на покладений обов'язок доказування обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведено та не надано жодних доказів того, що договір був укладений незаконно, а також те, що він був підписаний ним під тиском та погрозами представників відповідача.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованим, безпідставними та в повному обсязі недоведеними з його боку, а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, судовій збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради про розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за водоспоживання та водовідведення та визнання його недійсним - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні при його оголошенні, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. О. Головін