Справа № 524/486/16-ц
Провадження № 2/524/714/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та комірного приміщення ІІІ між 4-5 поверхами. З часу набуття у власність зазначених об'єктів нерухомості, комірним приміщенням він так і не користувався, оскільки його ОСОБА_2 На неодноразові звернення до неї про звільнення приміщення вона не реагує, чим чинить йому перешкоди у користуванні його власністю.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд усунути перешкоди у користування комірним приміщенням, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити зазначене комірне приміщення.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, позов підтримав. Просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_2, проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що після придбання квартири у будинку 15/1 по вул. Генерала Ірінеєва у м.Кременчуці вона звернулась до ТОВ «ЖЕП Перспектива» з питання надання їй у користування комірки у вказаному будинку. 06.02.2012 року вона уклала договір з ТОВ «ЖЕП Перспектива» про надання їй у користування комірного приміщення між 4-5 поверхами. Вважає, що вказане комірне приміщення є об'єктом спільної сумісної власності і належить усім власникам квартир даного будинку на праві спільної власності. Не заперечувала, що у спірному комірному приміщенні зберігаються її речі і вона не має наміру звільнити його добровільно.

Третя особа ТОВ «ЖЕП Перспектива» в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника. Позов ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №17, в буд.15/1, по вул. Ірінеєва, загальною площею 48,8 кв.м. та комірного приміщення між 4-5 поверхами, загальною площею 2,65 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року, серії САЕ №263624, витягом про державну реєстрацію прав від 24.04.2012 року, серії СЕЕ №288807, копіями технічних паспортів від 25.10.2011 року та 07.02.2012 року(а.с.4-8), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, посилання відповідача на те, що вказане комірне приміщення є об'єктом загального користування і належить власникам усіх квартир багатоповерхового будинку №15/1 по вул. Генерала Ірінеєва у м.Кременчуці не відповідає дійсності.

Відповідно до відповіді ТОВ «ЖЕП «Перспектива» від 31.03.2014 року вих.№64 працівниками ТОВ «ЖЕП «Перспектива» було складено акт огляду комірного приміщення між 4-5 поверхами в буд. 15/1 по вул. Генерала Ірінеєва, у якому зафіксовано факт його незаконного зайняття ОСОБА_2 із зазначенням необхідності його звільнення. Акт надано ОСОБА_2Д.(а.с.12)

За захистом свого порушеного права ОСОБА_1 звертався до Кременчуцького міського відділу УМВС України та Прокуратури міста Кременчука (а.с. 13-14), однак за результатами проведених перевірок вказаними органами не вживались заходи щодо відновлення порушених прав ОСОБА_1.

Порушення прав ОСОБА_1, як власника нерухомого майна підтверджується листом ТОВ «ЖЕП «Перспектива» від 18.09.2014 року за вих.229 з якого слідує, що спірне комірне приміщення надавалось вказаним товариством в оренду ОСОБА_2 і 23.05.2014 року з нею було припинено дію договору про надання у використання нежитлового приміщення №15/112 від 06.02.2012 р..

Статтями 317, 319, 321 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з абз.2 п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння (відповідно до ст.391 ЦК України) підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої Законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що права ОСОБА_1, як власника нерухомого майна порушуються діями відповідача, яка зайняла належне позивачу комірне приміщення, тим самим позбавила останнього можливості вільно, на власний розсуд володіти та користуватися його власністю.

У пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазачено, що за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

З огляду на вищевказане, зява ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

За таких обставин, порушені права ОСОБА_1 підлягають судовому захисту, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити вказане комірне приміщення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 14, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні комірним приміщенням між 4-5 поверхами житлового будинку №15/1, по вул.Генерала Ірінеєва, загальною площею 2,65 кв.м шляхом зобов'язання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити комірне приміщення між 4-5 поверхами житлового будинку №15/1, по вул. Генерала Ірінеєва, загальною площею 2,65 кв.м

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати пов'язані з оплатою судового збору у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Андрієць Д.Д.