Справа № 695/1373/15-ц
У Х В А Л А

13.05.2016 м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреус В.С.

розглянувши матеріали цивільної справи за поданням ВДВС Золотоніського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, -

ВСТАНОВИВ

Державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.

Державний виконавець мотивує своє подання тим, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує рішення Золотоніського міськрайонного суду від 26.06.2015 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором, а згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянину України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає що дане подання не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ст.11 ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», на законодавчому рівні, закріплено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до матеріалів подання, відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязання за виконавчим листом № 695/1373/15-ц виданим Золотоніським міськрайонним судом, а державним виконавцем надані докази відсутності саме майна боржника на яке можливо здійснити стягнення, що на думку суду не свідчить про саме ухилення боржника від виконання зобовязання. Також, в матеріалах подання відсутні докази того, що боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про строки добровільного виконання боргових зобовязань та про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду. Суд бере до уваги, що державний виконавець надав докази того, що ним було відправлена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження, однак відомості про отримання її чи відмову в її отриманні боржником відсутні.

При цьому суд також приймає до уваги, що сума заборгованості, відповідно до клопотання, становить 17022,15 грн., що є незначною. Крім того, не надано суду переконливих доказів щодо можливого виїзду боржника за кордон з метою ухилення від виконання зобовязання.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається обовязок доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги той факт, що державний виконавець не надав суду жодного доказу щодо ухилення від виконання зобовязання ОСОБА_1, то суд приходить до висновку, що подання державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 210 ЦПК України , -

УХВАЛИВ

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Савенко В.Г.