Справа № 243/5999/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2016 року м.Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючої судді Неженцевої О.В.
при секретарі Куцик Н.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
25 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач з 2008 року не проживає у спірному домоволодінні, за цією адресою відсутні її особисті речі, поштова кореспонденція на її ім?я на цю адресу не надходить.
Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі /а.с.39/.
У позовній заяві зазначено, що позивач 08 квітня 2008 року купив житловий будинок № 128 по вул.Урицького у м.Словянську. Колишнім власником цього будинку є ОСОБА_2, яка і продала йому зазначений будинок. За умовами договору купівлі-продажу ОСОБА_2 зобовязувалася особисто знятися з реєстрації до 01.09.2008 р., але у квітні 2008 року вона повідомила позивачу, що виїжджає до Російської Федерації на постійне місцепроживання. До виїзду позивач неодноразово звертався до позивачки з проханням знятися з реєстраційного обліку, однак нею це так і не було зроблено. З квітня 2008 року по теперішній час ОСОБА_2 у зазначеному домоволодінні не проживає, там відсутні її особисті речі, поштова кореспонденція на її адресу не надходить. Враховуючи ту обставину, що відповідач більше року не проживає у спірному домоволодінні, її місцезнаходження невідоме, на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 128 по вул.Урицького у м.Словянську.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 23.07.2016 року за місцем реєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 03.08.2016 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.20/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 06.07.2016 року судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 09.08.2016 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України, але відповідач не зявилася до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутому конверті /а.с.35,36/.
Відповідач ОСОБА_2, місце проживання якої на даний час невідоме, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень частини 9 статті 74 ЦПК України була повідомлена судом шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий курєр» /а.с.38/. Окрім того, відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційній веб-сторінці Словянського міськрайонного суду /а.с.18,37/.
Відповідач ОСОБА_2, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася, від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Відповідно до положень статей 169, 224 ЦПК України та враховуючи згоду представника позивачки, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно з договором купівлі-продажу від 08.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 та зареєстрованим у реєстрі за № 1632, ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продала житловий будинок № 128 по вул.Урицького у м.Словянську /а.с.4/. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 10777827 від 12.10.2013 р. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок № 128 по вул.Урицького у м.Словянську, загальною площею 135,2 кв.м. /а.с.7/.
Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10778038 від 12.10.2013 р. за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 12.10.2013 року зареєстровано право власності відносно будинку № 128 по вул. Урицького у м.Слов?янську Донецької області /а.с.8/. Аналогічні за змістом відомості зазначені в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 64545823 від 28.07.2016 р. /а.с.15-16/.
З копії домової книги будинку № 128 по вул.Урицького у м.Словянську вбачається, що у будинку з 10 серпня 1998 року зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.10-11/. Як вбачається з довідки про склад сімї від 25.07.2016 року, виданої начальником Центру з надання адміністративних послуг виконавчого комітету Словянської міської ради, у будинку № 128 по вул.Урицького у м.Словянську зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.12/.
Згідно акту б/н від 27 липня 2016 року, складеного керівником комітету самоорганізації населення мікрорайону «Лимани» ОСОБА_7, в присутності сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 з квітня 2008 року /а.с.29/.
Під час розгляду справи судом було зроблено ряд запитів щодо зясування поважності причин відсутності відповідача за місцем реєстрації більше восьми років. Так, за відомостями КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Словянська» № 2/122-16 від 29.07.2016 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на диспансерному обліку чи під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває /а.с.25/. Як вбачається з інформації КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м.Словянська» від 01.08.2016 р., ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні не знаходиться, на диспансерному обліку не перебуває /а.с.26/.
Пунктом 12 договору купівлі-продажу житлового будинку № 128 по вул.Урицького у м.Словянську передбачено, що ОСОБА_2 зобовязується особисто знятися з реєстраційного обліку до 01.09.2008 року /а.с.4/.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.346 ЦК України підставою припинення права власності є відчуження власником свого майна.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування спірним житлом у звязку із тим, що більше восьми років не мешкає в ньому без поважних причин.
Відповідно до п.2.76 розпорядження міського голови від 19.02.2016 р. № 53-р вулицю Урицького у м.Словянську перейменовано на вулицю ОСОБА_10.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 29, 60, 79, 169, 319, Цивільного процесуального кодексу України, статтею 72, 150 Житлового кодексу України, ст.405 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 128, розташованим по вулиці Ярослава Мудрого (раніше Урицького) у місті м.Слов?янську Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Неженцева