Справа № 136/1379/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" вересня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря БЕЛІНСЬКОЇ С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Липовці цивільну справу за заявою

ОСОБА_1, заінтересована особа - НОВОПРИЛУЦЬКА СІЛЬСЬКА РАДА ЛИПОВЕЦЬКОГО РАЙОНУ ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ про встановлення фактів, що мають юридичне значення

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_3, 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року - є рідними сестрами; а також факту, що вона, ОСОБА_1, перебувала на утриманні ОСОБА_3, 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року з 1995 року по час їх смерті, тобто не менше 1 року до їх смерті. Встановлення цього факту необхідно для оформлення спадщини після їх смерті . При цьому заявниця послалась на наступні обставини.

ОСОБА_4 прийняла спадщину фактично після смерті своєї сестри ОСОБА_3, оскільки безпосередньо перед її смертю проживала разом з нею в одному житловому будинку та залишилась проживати в ньому та бути зареєстрованою в період 6 місяців після її смерті, однак не встигла оформити своїх спадкових прав на це майно. Заявниця, в свою чергу, у силу діючого на час відкриття спадщини законодавства - прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 як особа, що перебувала на її утриманні , фактично, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки безпосередньо перед її смертю проживала разом з нею в одному житловому будинку, протягом 6 місяців після її смерті обробляла присадибну ділянку та проводила поточний ремонт її житлового будинку і господарських споруд, користувалась речами померлої. Тобто, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку заявниця прийняла і бажає оформити, а в її спадщину включилась спадщина рідної сестри по матері ОСОБА_3, яку ОСОБА_4 прийняла, однак не встигла оформити своїх спадкових прав на майно, що належало за життя покійній сестрі. Спадкове майно спадкодавця складається із двох земельних ділянок. Оформити спадщину ОСОБА_5 не має можливості, оскільки потрібно підтвердити родинні відносини між покійними та перебування на утриманні померлих не менше 1 року до їх смерті.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними сестрами по матері. Свідоцтва про народження обох сестер до сьогодні не збереглось, як і не збереглись свідоцтва про укладення шлюбів їх матір»ю з ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Однак, у всіх без виключення документах, що зберігаються у сільській раді, на території якої проживали покійні, - вони значаться як рідні сестри.Доказом, що підтверджує факт родинних відносин, крім вищевикладеного, є виписки із погосподарських книг Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області на підставі яких вбачається, що ОСОБА_3 була головою сім»ї, а ОСОБА_4 по відношенню до неї - сестрою. Крім цього, довідками Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області №№ 639, 640, 644, 643 від 03.08.2016 року - констатовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували між собою у родинних відносинах як рідні сестри..

Стосовно факту перебування на утриманні померлих не менше 1 року до їх смерті заявниця вказує на наступні обставини. Починаючи з 1995 року, вона, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1. До кінця 1999 року проживала там разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Заявниця є матір»ю двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Обидва її сини - є інвалідами з дитинства , проживають разом з нею з дитинства. 3 1991 року по 2013 рік змоги працювати та отримувати дохід ОСОБА_1 не мала, оскільки з 1991 року по 1997 рік перебувала у декретній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку; також з 1991 року по 2012 рік - здійснювала догляд за дітьми-інвалідами. Будь-якої фінансової підтримки в зазначений період не мала, оскільки вимушено не мала можливості працювати, а соціальну допомогу на дітей почала отримувати починаючи з 03.10.2006 року. Єдиним, постійним та основним джерелом до існування для неї з 1995 року по 1999 рік, тобто до часу смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - була їх допомога . Зазначені особи були одинокими, весь цей час підтримували її як фінансово, так і морально, а заявниця, в свою чергу, допомагала їм по господарству. В останні роки перед їх смертю доглядала за ними, а після смерті провела похорон. Доглядає їх могилки. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допомагали їй здійснювати догляд за дітьми , вкладали в її проживання, лікування і реабілітацію дітей свої кошти. Тобто до 1999 року фінансова допомога під померлих була для заявниці єдиним джерелом засобів до існування та лікування дітей. Спадкодавці мали можливість її утримувати, оскільки отримували пенсії.

В судове засідання заявниця не з»явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності , в якій свої вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи від Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області не заперечує проти встановлення факту, про встановлення якого просить заявниця, і просить справу розглянути без участі представника сільської ради, про що надав суду відповідну заяву.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд задовольняє зазначене клопотання та розглядає справу без участі представника заінтересованої особи та заявниці, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає вимоги заявниці такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_3, 1906 року народження, а ОСОБА_4, 1918 року народження , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Згідно з довідками виконкому Новоприлуцької сільської ради Липовецького району від 03.08.2016 року № 639, 640, 643, 644, ОСОБА_3, 1906 року народження, та ОСОБА_4, 1918 року народження , були рідними сестрами, спільно проживали за однією адресою в АДРЕСА_1. ОСОБА_4дійсно фактично прийняла спадщину в 6-місячний термін після смерті рідної сестри ОСОБА_3( а.с. 8-10).

Виписки з погосподарської книги за 1958-1960, 1996-1999 роки також підтверджують, що ОСОБА_3, 1906 року народження, та ОСОБА_4, 1918 року народження , були рідними сестрами ( а.с20 )

Встановлення судом факту перебування фізичної особи на утриманні передбачено ст.256 ч.1 п.2 ЦПК України.

Ст. ст.. 524, 527 Цивільного кодексу Української PCP 1964 року ( що діяв на час відкриття спадщини) закріплено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно, ст.. 531 Цивільного кодексу Української PCP 1964 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України: до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

В силу ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, констатовано, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юриличне значення", чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 Цивільного кодексу України (1964 р.) не менше одного року.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров»я України від 09.04.2008 року № 189 «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності» у п.1.3 визначено, серед інших, поняття тимчасової непрацездатності: Здатність до трудової діяльності (працездатність) - сукупність фізичних, розумових та емоційних можливостей, яка дає змогу працівникові виконувати роботу визначеного обсягу, характеру та якості.

Непрацездатність (утрата працездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я.

Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.

Із роз»яснення Головного спеціаліста Департаменту соціального, трудового та гуманітарного законодавства Міністерства юстиції ОСОБА_8 на офіційному веб-сайті МЮУ: « Під тимчасовою втратою працездатності розуміють неспроможність особи виконувати свою трудові обов'язки внаслідок короткотривалих обставин об'єктивного характеру. Тимчасова непрацездатність може бути спричинена:

1. фізичною нездатністю особи здійснювати трудову діяльність (хвороба, травма, вагітність та пологи);

2. неможливістю працювати у зв'язку із необхідністю здійснювати догляд за іншим членом сім'ї (хворою дитиною; хворим членом сім'ї; за дитиною до трьох років; за дитиною до досягнення трьох річного віку або дитиною-інвалідом до 16 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною);

3. неможливістю працювати у зв'язку із настанням обставин, спричинених діями державних органів (карантин, накладений органами санітарно-епідеміологічної служби). Тимчасова непрацездатність має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.»

Судом встановлено, що , починаючи з 1996 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1. До кінця 1999 року проживала там разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ( а.с 46, 47). Заявниця є матір»ю двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5( а.с.44). Обидва її сини - є інвалідами з дитинства , проживають разом з нею з дитинства. 3 1991 року по 2013 рік змоги працювати та отримувати дохід ОСОБА_1 не мала, оскільки з 1991 року по 1997 рік перебувала у декретній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку; а також з 1991 року по 2012 рік - здійснювала догляд за дітьми-інвалідами( а.с. 23 -43, 45, 48-52). Будь-якої фінансової підтримки в зазначений період не мала, оскільки вимушено не мала можливості працювати, а соціальну допомогу на дітей почала отримувати починаючи з 03.10.2006 року (а.с.45). Єдиним, постійним та основним джерелом до існування для неї з 1996 року по 1999 рік, тобто до часу смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - була їх допомога ( а.с47, 53-55) . Зазначені особи були одинокими, весь цей час підтримували її фінансово, оскільки отримували пенсії, та, починаючи з 1997 року - мали дохід від належних їм земельних часток (паїв).

Тобто, з урахуванням викладеного вище, судом установлено, що з травня 1991 року та на час смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, і ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року , ОСОБА_1 , згідно з чинним законодавством , мала статус особи з тимчасовою непрацездатністю, чого й вимагає ст.. 531 ЦК УРСР (1964 року).

Судом також установлено, що заявниця в цей період ( з 1991 по 2012 рік) ніде не працювала, будь-якого доходу не мала, здійснювала догляд за дітьми-інвалідами. В той час, як ОСОБА_3 та ОСОБА_4, отримували пенсію, надали заявниці та її дітям для проживання з 1996 року власне житло, починаючи з 1997 року - отримували дохід від земельної частки (паю).

Зазначені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: свідоцтвами про смерть ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року ( а.с12,66); копіями свідоцтв про народження дітей заявниці ( а.с.44); копіями пенсійних посвідчень та лікарських документів щодо дітей-інвалідів з дитинства ( а.с. 23 -43, 45, 48-52); копією трудової книжки заявниці ( а.с. 21,22); копією витягу з по господарської книги ( а.с.20); копіями сертифікатів на право на земельну частку ( пай), виданих на ім.»я покійних ( а.с18, 19); довідкою пенсійного фонду у Липовецькому районі від 20.09.2016 року (а.с.75), довідками виконкому Новоприлуцької сільської ради Липовецького району ( а.с.9,13-17,45); актами, затвердженими сільським головою с.Нова Прилука ( а.с.46,47); письмовими свідченнями жителів с.Нова Прилука, справжність підпису під якими засвідчена нотаріально ( а.с53-55).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року - є рідними сестрами. А, починаючи з 1996 року , ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, тобто не менше 1 року до їх смерті, оскільки їх допомога являлась для неї основним і постійним джерелом засобів до існування.

Встановлення даних фактів необхідно для оформлення спадщини. Іншого порядку їх підтвердження законодавством не передбачено.

На підставі ст.256 ч.1 п.1, 2 ЦПК України , керуючись ст.ст.209-215 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року - є рідними сестрами.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 перебувала на утриманні ОСОБА_3, 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_4, 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року з 1996 року по час їх смерті, тобто не менше 1 року до їх смерті.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів. Після закінчення цього строку, рішення суду набирає законної сили, якщо не буде подано апеляційної скарги.

Суддя: Л. Т. Мочульська