н/п 2/490/3159/2016 Справа № 490/194/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва до ОСОБА_3 про стягнення суми пенсій, виплачених надміру, третя особа Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідач перебуває у позивача на обліку та отримував пенсію за віком.У результаті надання відповідачем документів, які містили недостовірні відомості, за період 01.06.2010 року по 30.09.2013 року їй були надміру виплачені пенсії, на які вона не мала права, внаслідок чого Пенсійному фонду України спричинено матеріальну шкоду у розмірі 49217,71 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не з*явилася, направила свого представника.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем не враховано строки позовної давності, передбачені ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України, та не надано достеменних доказів невідповідності дійсності довідок для обчислення заробітної плати.

Представник третьої особи до судового засідання не з*явився, вважав заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності відповідача, третьої особи.

Обставини справи, встановлені судом.

06.07.2000 року ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва призначено пенсію за віком.

24.09.2013 року відповідач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва із заявою про витребування пенсійної справи з УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва у зв*язку зі зміною місця проживання.

З 01.10.2013 року УПФУ в Ленінському районі на підставі довідок від 03.10.2013 року №91-7-84 та №91-7-85 визначено найбільш вигідний варіант заробітної плати для обчислення пенсії відповідачу за період з 01.07.1992 року по 30.06.1997 року (індивідуальний коефіцієнт для обчислення 1,42410, заробіток для обчислення 1705,94 грн.), у з*язку з чим розмір пенсійної виплати з 01.10.2013 року склав 1074,90 грн.

13.03.2014 року ОСОБА_3 звернулась до УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва із заявою, в якій просила проаналізувати довідку про заробітну плату №91-7-15 від 13.03.2014 року, видану Інститутом імпульсних технологій.

31.03.2014 року УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва проведено зустрічну перевірку Інституту імпульсних процесів та технологій щодо документального підтвердження достовірності довідки №91-7-15 від 13.03.2014 року.

Згідно акту №311 від 31.03.2014 року, довідка про заробітну плату (дохід) ОСОБА_3 за період з липня 1992 року по червень 1997 року надана в гривнях відповідно до Постанови КМУ від 26.08.1996 року №1002. За період з липня 1992 року по червень 1997 року між даними довідки №91-7-15 від 13.03.2014 року та даними особових рахунків розбіжностей не встановлено.

Спеціалістами управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва проведено перевірку електронної пенсійної справи відповідача, в результаті якої встановлено, що за період з 01.06.2010 року по 30.09.2013 відповідач отримувала пенсію, із розрахунку заробітку за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 року.

Відповідно до розпоряджень, що містяться в матеріалах пенсійної справи, суми заробітної плати, врахованої для обчислення пенсії відповідачу, не відповідають даним довідок №91-7-85 від 03.10.2013 та №91-7-15 від 13.03.2014 року.

Як зазначає позивач, у 2010 році відповідачем надано довідку про заробітну плату для перерахунку пенсії, відомості у якій не відповідали первинним документам особовим рахункам, внаслідок чого виникла передплата у розмірі 49217,71 грн.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Саме такі правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженийпостановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15 травня 2003 року.

При первинному отриманні документів на призначення (перерахунок) пенсії орган Пенсійного фонду керується «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (затверджено Постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстровано в Мін'юсті 27.12.2005 року за № 1566/11846). В момент надання особою документів орган Пенсійного фонду може лише визначити відповідність довідки встановленій формі, правильність вказування прізвища, ім'я та по батькові особи, правильність відображення періодів і сум заробітку, відсутність виправлень й інші формальні аспекти (тобто проводить попередню правову експертизу, як того вимагає вищезгаданий Порядок). Достовірність самих даних, що наведені в таких довідках, управління в момент призначенні пенсії перевірити не має змоги через стислість терміну для первинного призначення пенсії, встановленого ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Даною нормою встановлено право органу Пенсійного фонду провести перевірку даних про заробіток.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як роз'яснено в п.27 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Довідки №91-7-84 від 03.10.2013 року та №91-7-15 від 13.03.2014 року Інститутом імпульсних технологій і процесів, мають всі належні реквізити, печатки та інше, видані вказаним підприємством ОСОБА_3, доказів втручання пенсіонера в цей процес не надано, а п.38 порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 р, орган що призначає пенсію має право перевіряти обґрунтованість видачі документів, проводити попередню правову експертизу їх змісту, чого не зробило Управління при призначенні пенсії.

Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідача щодо подання недостовірних даних. Належних та достовірних доказів, які б вказували на те, що видані довідки були підроблені або сфальсифіковані, позивачем суду не надано.

Доказів зловживання з боку відповідача, зокрема подання ним документу з явно неправильними та недостовірними відомостями, а також доказів недостовірності даних, на підставі яких розраховувалась пенсія, позивачем не надано. Факту підроблення відповідачем чи будь-якими іншими особами довідок про заробітну плату відповідним судовим рішенням не встановлено, тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Аналіз наданих суду письмових доказів свідчить про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що переплата пенсії відповідачці виникла внаслідок програмної ( рахункової) помилки.

Твердження позивача про те, що відмова відповідачки у добровільному порядку повернути зайво сплачені Управлінням Пенсійного фонду кошти, доводить недобросовісність поведінки відповідачки, не узгоджуються з положеннями ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 1215 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 611 ЦК України, ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва до ОСОБА_3 про стягнення суми пенсій, виплачених надміру, третя особа Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва відмовити.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова