Рішення

Іменем України

Справа № 712/12817/15-ц

Провадження № 2/712/227/16

01 лютого 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Марцішевській О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КС «Кредит-Союз» про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 25.04.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № Че-1588, відповідно до якого позивач отримав кошти в сумі 25000 грн. строком до 25.04.2009 року. Відповідно до п.3 кредитного договору загальна вартість кредиту становить 24,97 % від суми виданого кредиту, що складає 6 243,61 грн. та плата за користування кредитом виходячи з денної відсоткової ставки 0,12603% складає 46% річних від суми залишку кредиту. На виконання кредитного договору позичальником було сплачено 36470 грн. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2013р., яке набрало законної сили 12.08.2013р., визнаний недійсним пункти 3.1, 3.2 п.3 «Плата за кредит» договору № Че-1588 від 25.04.2008р. з підстав порушення прав споживача шляхом визначення розміру відсоткової ставки за кредитним договором у двозначний спосіб. Однак після набрання законної сили даного судового рішення в порядку застосування наслідків недійсності правочину відповідач не повернув 27 386,30 грн. оплачених позивачем відсотків та не зарахував їх в рахунок сплати кредиту, продовжуючи безпідставно їх утримувати, чим завдає позивачу матеріальної шкоди. Крім того, вказує, що відповідач в момент укладення кредитного договору ввів позичальника в оману двозначним способом надання інформації про вартість кредиту, тому на підставі ст.230 ЦК України, ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» просить визнати правочин недійсним в цілому, в порядку застосування наслідків недійсності правочину стягнути завдані реальні матеріальні збитки 27 386,30 грн. в подвійному розмірі з урахування інфляції за період з моменту їх сплати в 2008, 2011 роках в загальній сумі 105 625,82 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити. Вказував, що після визнання недійсними в 2013 році положень кредитного договору щодо сплати відсотків позивач не ставив питання про застосування наслідків недійсності правочину, оскільки вважав, що шляхом сплати на виконання договору 36470 грн. ним повністю погашена заборгованість щодо отриманого кредиту в сумі 25 000 грн.. Однак відповідачем отримані в 2008, 2011 році відсотки 27 386,30 грн. не були зараховані в оплату боргу по кредиту, в звязку з цим в даний час з нього за позовом кредитної спілки стягнутий борг по кредиту з урахуванням інфляції в сумі 25 341,83 грн. та 1056,64 грн. 3% процентів за прострочення повернення кредиту, в той час як відповідач без законних підстав утримує у себе 27 386,30 грн. отриманих відсотків, чим завдана матеріальна шкода, дані кошти підлягають поверненню позивачу в порядку застосуванню наслідків часткової недійсності правочину згідно з рішенням суду від 03.06.2013р. Крім того, вказував на наявність передбачених ст.230 ЦК, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» підстав для визнання правочину недійсним в цілому та застосування наслідків недійсності правочину, вчиненого під впливом обману шляхом зобовязання відповідача відшкодувати завдані збитки у подвійному розмірі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові у повному обсязі, в наданій суду заяві просив застосувати строк позовної давності щодо заявлених вимог, вказуючи, що до суду з даним позовом позивач звернувся в листопаді 2015 року з пропуском трирічного строку позовної давності з моменту, коли міг довідатись про порушення своїх прав 25.04.2008р. в день укладення оспорюваного правочину та оплати відсотків 04.06.2008р., 08.09.2008р., 24.01.2011р. Також зазначив, що позивач вже звертався до суду в 2012 році з позовом про захист прав споживачів і за заявленими вимогами постановлене рішення про визнання кредитного договору частково недійсним та відмовлено у визнанні даного правочину недійсним у повному обсязі. Також вказував, що позивач до даного часу не повернув у повному обсязі отриманий кредит та рішеннями Канівського міськрайонного суду від 28.11.2013р. та 19.05.2014р. з нього стягнута заборгованість по тілу кредиту з урахуванням інфляції та 3% річних згідно з ст.625 ЦК України.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Встановлено, що 25.04.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № Че-1588, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 25000 грн. строком до 25.04.2009 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі згідно з п.3 «Плата за кредит» договору № Че-1588 від 25.04.2008р. Відповідно до п.3.1 кредитного договору загальна вартість кредиту становить 24,97 % від суми виданого кредиту, що складає 6 243,61 грн. та плата за користування кредитом виходячи з денної відсоткової ставки 0,12603% складає 46% річних від суми залишку кредиту.

Згідно особової картки КС «Кредит Союз», копій квитанцій в матеріалах справи, на виконання кредитного договору позивачем сплачувались наступні суми 04.06.2008р. - 3469,30 грн., 08.09.2008р. 2000 грн., 24.01.2011р. 24 000 грн., 31.01.2011р. 7000 грн., всього сплачено 36470 грн., з яких на повернення кредиту - 9083,70 грн., на погашення відсотків - 27386,30 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2013р., яке залишене без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 серпня 2013 року визнаний частково недійсним кредитний договір № Че-1588 від 25.04.2008р. Витлумачено двозначні умови договору кредиту № Че-1588 від 25.04.2008р. п.3.1. речення 1 і 2 плату за кредит. Визнано умови договору про визначення плати за послугу (двозначна процентна става, зміна денної процентної ставки, подвоєння процентної ставки, а саме п.3.1 речення 1 і 2 та п.3.2 недійсною. Положення кредитного договору про встановлення відсоткової ставки по кредитному договору були визнані недійсними з підстав порушення прав споживача, яке виразилось у визначенні розміру відсоткової ставки за кредитним договором у двозначний спосіб. У вимогах про визнання кредитного договору в іншій частині відмовлено.

Згідно з ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Відповідно до ч.6 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. ( ч.3 ст.267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

В судовому засіданні не знайшли підтвердження обєктивними доказами доводи позивача про те, що при укладенні оспорюваного кредитного договору відповідачем позичальник був введений в оману і що такий обман дійсно мав місце, зокрема, що саме кредитною спілкою було замовчено. Позивачем не доведено наявності умислу у діях кредитної спілки в момент укладення кредитного договору щодо введення в оману позичальника, оскільки позичальник мав можливість перед підписанням ознайомитись з умовами кредитного договору, особисто підписав його, отримав кредит та примірник кредитного договору, спір з приводу неоднозначності узгоджених сторонами умов щодо розміру відсоткової ставки виник між сторонами в ході виконання договору що мало наслідком визнання в цій частині оспорюваного правочину в судовому порядку недійсним, за таких обставин позовні вимоги про визнання кредитного договору № Че-1588 від 25.04.2008р. недійсним на підставі ст.230 ЦК України не підлягають до задоволення.

Вимоги щодо визнання правочину недійсним в цілому відповідно до ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» позивачем заявлялись в ході розгляду в 2012-2013 році справи за його попереднім позовом до КС «Кредит Союз» про захист прав споживачів та рішенням Канівського міськрайонного суду від 03.06.2013р. в цій частині залишені без задоволення за недоведеністю. В ході розгляду даної справи позивачем не було надано суду нових доказів щодо наявності підстав для задоволення даних вимог. Визнання недійсним кредитного договору в частині визначення плати за кредит зумовлює відсутність юридичних наслідків в частині оплати відсотків, в іншій частині договірних зобовязань з повернення кредиту підстави визнання кредитного договору недійсним відсутні. Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності щодо вимог про визнання оспорюваного правочину недійсним в цілому можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності,а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

В іншій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки між сторонами виник спір щодо застосування наслідків часткової недійсності кредитного договору № Че-1588 від 25.04.2008р. відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2013р., яким визнано недійсними умови щодо встановлення відсоткової ставки з підстав порушення прав споживача, питання про застосування наслідків недійсності правочину не вирішувалось.

Відповідно до ст.1057-1 ЦК України у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

Суд виходить з того, що визнання кредитного договору недійсним своїм наслідком має двосторонню реституцію, передбачену ст.216 ЦК України. У разі недійсності окремих частин правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання визнаних недійсними частин правочину.

Отже, внаслідок визнання в судовому порядку кредитного договору № Че-1588 від 25.04.2008р. недійсним в частині визначення відсоткової ставки позивач зобовязаний повернути кредитній спілці лише суму тіла кредиту без виплати відсотків. Натомість кредитна спілка зобовязана повернути всю суму сплачених позивачем відсотків за договором кредиту в сумі 27 386,30 грн., однак відповідачем вказана сума не була повернута позивачу та не була зарахована в рахунок повернення кредиту, що вставлено рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2013 року та рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2014р., зміненому рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014р., якими стягнуто за позовом кредитної спілки з позивача суму неповернутого кредиту з урахуванням інфляції 25341,83 грн. та 3% річних за період прострочення в сумі 1056,64 грн. згідно з ст. 625 ЦК України.

Доводи представника відповідача про те, що не визнаний недійсним пункт 8.5 кредитного договору, в якому зазначена сума процентів 6243,61 грн. з посиланням на п.3.1 суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки рішенням Канівського міськрайонного суду від 03.06.2013р. визнаний недійсним пункт 3.1 речення 1 і 2 кредитного договору про те, що загальна вартість кредиту складає 6 243,61 грн. Визнані недійсними положення кредитного договору не тягнуть за собою юридичних наслідків, оскільки відповідно до п.7 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Разом з тим, суд вважає обгрунтованим на законі доводи позивача про те, що після набрання законної сили рішення Канівського міськрайонного суду від 03.06.2013р. про визнання недійсним кредитного договору в частині відсоткової ставки, відповідачем в порядку застосування часткової недійсності кредитного договору № Че-1588 від 25.04.2008р. підлягають поверненню 27386,63 грн. оплачених позивачем відсотків. Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна з сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, відмова в цьому відповідача завдає матеріальних збитків та порушує майнові права позивача, які підлягають до поновлення.

Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення з кредитної спілки матеріальних збитків, суд враховує, що позивач з вимогами про стягнення коштів в порядку застосування наслідків недійсності правочинузвернувся до суду з даним позовом в листопаді 2015 року в межах трирічного строку з моменту набрання 12.08.2013р. законної сили рішення суду про визнання кредитного договору частково недійсним, так як позивач з цього моменту набув права на вимогу про застосування наслідків недійсності частини правочину.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів в розмірі 27386,63 грн. в порядку застосування наслідків часткової недійсності правочину з урахуванням інфляції підлягають до часткового задоволення з розрахунку, виходячи з індексів інфляції за офіційно оприлюдненими даними Державного Комітету статистики України та періоду прострочення з 12.08.2013р. дати набрання судового рішення про часткову недійсність правочину по грудень 2015 року в межах уточнених позовних вимог: 27386,63 грн. * 1,0 *1,004 *1,002 *1,005 *1,249 *1,423 = 48857,15 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,11,214-215, 223 ЦПК України, Законом України Про захист прав споживачів», ст. ст. 203, 215, 216, 230, 257,261,267, 1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з кредитної спілки "Кредит Союз" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 48 857,15 грн. в порядку застосування наслідків часткової недійсності правочину.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з моменту проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: