Справа № 305/1536/16-ц
Провадження по справі № 2/305/1064/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок внаслідок спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок внаслідок спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.12.2010р. ОСОБА_2, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2424, згідно якого все майно останнього, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі житло за адресою: смт. Великий Бичків вул. Козацька, 33 Рахівського району Закарпатської області, з надвірними спорудами, земельними ділянками, вкладами ,та все те, що він за законом буде мати право заповідає їй, ОСОБА_1, 21.03.1964р.н. Ще у 1963 році гр.ОСОБА_2 побудував вказаний житловий будинок, а в кінці 1964 року готував документи про оформлення права власності на вказаний житловий будинок. Згідно генерального плану (схеми) ділянки по вул. Пархоменко, 25, гр. ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку загальною площею 706 кв.м., з яких: 401 кв.м. під городом, 71 кв.м. під будівлями та 234 кв.м. під двором. Згідно плану поверхів будівлі літери «А» вказаний житловий будинок містив у собі 4 кімнати загальною площею 39,23 кв.м. житловою площею 16,38 кв.м. У відповідності до рішення 15-ї сесії 22-го скликання Великобичківської селищної ради від 30.03.1994р. вулиця «Пархоменко» перейменована на вулицю «Козацька». У звзяку з впорядкуванням нумерації дворогосподарств будинок під № 25 по вул. Пархоменка в теперішній час знаходиться за №33 по вул. Козацька. 17.02.2016року помер ОСОБА_2, про що виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради 18.02.2016р. складено відповідний актовий запис №25 від 18.02.2016р. 17.05.2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини. В той же день позивачу було видано ОСОБА_4 про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 43865963 по спадковій справі №58969113. Вона фактично прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. Таким чином, вона як фактичний власник майна, позбавлена права вільно, на свій розсуд володіти користуватися та розпоряджатися переданим їй будинком внаслідок спадкування за заповітом. На підставі наведеного, просила визнати за нею, ОСОБА_1, право власності, внаслідок спадкування за заповітом, на житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами, що розташований за адресою: 90615 Закарпатська обл., Рахівський р-н.,смт. Великий Бичків, вул. Козацька, 33загальною площею -39,23м2, житловою площею 16,38м2.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Селищний голова ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши обставини справи та наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 17 лютого 2016 року.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №33 по вул.. Козацька в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області, і відносно якого останній розпорядилася шляхом складення заповіту 13 грудня 2010 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 належний йому житловий будинок №33 разом з надвірними спорудами по вул.. Козацька в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області і все його майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_1.

При цьому, встановлено, що у відповідності до рішення 15-ї сесії 22-го скликання Великобичківської селищної ради від 30.03.1994р. вулиця «Пархоменко», яка зазначена в будівельному паспорті на забудову вказаного житлового будинку, перейменована у вулицю «Козацька». У звзяку з впорядкуванням нумерації дворогосподарств будинок під № 25 по вул. Пархоменка в теперішній час знаходиться за №33 по вул. Козацька.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №33 по вул.. Козацька в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області виданої КП «БТІ» Рахівської районної ради, спадковий будинок побудований в 1963 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №1086/05-02 від 20 вересня 2016 року житловий будинок №33 по вул.. Козацька в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області дійсно належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, подавши у встановлений ст.. 1270 ЦК України, шестимісячний строк після відкриття спадщини, до нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, свідченням чого є Інформаційн6а довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45018857 від 09.09.2016 року.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіт, складений ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 є чинним ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого є Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45018769 від 9 вересня 2016 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45018857 від 9 вересня 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,21.03.1964р.н.,уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою смт. В.Бичків, вул. Дібровська,14 Рахівського району Закарпатської області, р.н.о.к.п.п. право власності, внаслідок спадкування за заповітом, на житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами, що розташований за адресою: 90615 Закарпатська обл., Рахівський р-н.,смт. Великий Бичків, вул. Козацька, 33, загальною площею -39,23м2, житловою площею 16,38м2.

Судовий збір в сумі 551,20 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.