Єдиний унікальний номер 719/287/15-ц
Номер провадження 2/719/2/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новодністровськ Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктами права спільної сумісної власності подружжя, визначення часток кожного з подружжя та розподіл майна в натурі, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна обєктами права спільної сумісної власності подружжя, визначення часток кожного з подружжя та розподіл майна в натурі, в якій просила визнати спільною сумісною власністю подружжя майно загальною вартістю 659108 грн., а саме: гараж № 96 та земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля загальною вартістю 76933 грн. 00 коп.; легковий автомобіль марки «KIA Rio», 2013 року випуску - вартістю 147200 грн. 00 коп.; кухонний набір меблів, витяжку «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку «Interline FZ 690 X», газову поверхню «Interline PM 606 XT», мийку «Interline ECD 163» - загальною вартістю 24415 грн. 40 коп.; ліжко «Аннушка» 160 x 200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт. - загальною вартістю 8080 грн. 00 коп.; розсувні двері 2400 x 2400 4 шт. - вартістю 7184 грн. 00 коп.; шафу-купе вбудовану - вартістю 5920 грн. 00 коп.; кронштейн настінний «X-DIGITAL 30-52 PLB 109 M Black» 1 шт., крісло Новий стиль «Comfort GTP C-11» 1 шт., телевізор марки «SONY KDL-40 HX 853» 1 шт., кабель марки «Extra Digital HDMI to HDMI 1.5 m v 1.3 (KD00AS 1500)» 1 шт. - загальною вартістю 12397 грн. 01 коп.; холодильник «HITAHI R-W 570AUC8» - вартістю 8000 грн. 00 коп.; мультиварку «REDMON» - вартістю 3500 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч «SAMSUNG» - вартістю 1000 грн. 00 коп.; хлібопіч «REDMON RBM-M1900» - вартістю 3500 грн. 00 коп.; кухонний комбайн «BOSCH» - вартістю 1800 грн. 00 коп.; телевізор «PHILIPS» - вартістю 2039 грн. 00 коп.; ноутбук «Apple MacBook Pro 15 with Retina display 2013 (Z0PT0003A)» - вартістю 52523 грн. 00 коп.; диван - вартістю 6500 грн. 00 коп.; пилосос «THOMAS» - вартістю 3500 грн. 00 коп.; авто-навігатор «Palmann 612 A с Libelle» - вартістю 800 грн. 00 коп.; електрочайник «Zekmer» - вартістю 350 грн. 00 коп.; грошові кошти в сумі 3900 дол. США, які знаходились на депозитному рахунку; грошові кошти в сумі 214000 грн. 00 коп., що були витрачені на ремонт трикімнатної квартири, належної на праві приватної власності ОСОБА_2

Оскільки вважала, що сторонам належить по ? частці усього спільного рухомого та нерухомого майна, просила також все вищевказане майно розділити в натурі наступним чином: залишити у її власності: гараж № 96; земельну ділянку, на якій він розташований; та легковий автомобіль марки «KIA Rio», 2013 року випуску, а всього майна загальною вартістю 222 299 грн. 00 коп.; натомість у власності відповідача - кухонний набір меблів, витяжку «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку «Interline FZ 690 X», газову поверхню «Interline PM 606 XT», мийку «Interline ECD 163»; ліжко «Аннушка» 160 x 200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт.; розсувні двері 2400 x 2400 4 шт.; шафу-купе вбудовану; кронштейн настінний «X-DIGITAL 30-52 PLB 109 M Black» 1 шт., крісло Новий стиль «Comfort GTP C-11» 1 шт., телевізор «SONY KDL-40 HX 853» 1 шт., кабель «Extra Digital HDMI to HDMI 1.5 m v 1.3 (KD00AS 1500)» 1 шт.; холодильник «HITAHI R-W 570AUC8»; мультиварку «REDMON»; мікрохвильову піч «SAMSUNG»; хлібопіч «REDMON RBM-M1900»; кухонний комбайн «BOSCH»; телевізор «PHILIPS»; ноутбук «Apple MacBook Pro 15 with Retina display 2013 (Z0PT0003A)»; диван; пилосос «THOMAS»; авто-навігатор «Palmann 612 A с Libelle»; електрочайник «Zekmer»; грошові кошти в сумі 3900 дол. США та 214000 грн. 00 коп., а всього майна загальною вартістю 436879 грн. 00 коп.

Окрім того, просила припинити право власності відповідача на легковий автомобіль марки «KIA Rio», 2013 року випуску, та стягнути з нього понесені позивачем судові витрати, які складаються із 3817,54 грн. судового збору та 1000 грн. оплати послуг експертів за оцінку майна.

Під час судового розгляду 13.04.2016 року позивач та її представник, неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно уточнили їх, зокрема, просили визнати спільною сумісною власністю подружжя майно загальною вартістю 499 557 грн. 02 коп., а саме: гараж № 96 та земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля загальною вартістю 76933 грн. 00 коп.; легковий автомобіль марки «KIA Rio», 2013 року випуску - вартістю 283548 грн. 70 коп.; кухонний набір меблів, витяжку «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку «Interline FZ 690 X», газову поверхню «Interline PM 606 XT», мийку «Interline ECD 163» - загальною вартістю 24415 грн. 40 коп.; ліжко «Аннушка» 160 x 200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт. - загальною вартістю 8080 грн. 00 коп.; розсувні двері 2400 x 2400 4 шт. - вартістю 7184 грн. 00 коп.; шафу-купе вбудовану - вартістю 5920 грн. 00 коп.; кронштейн настінний «X-DIGITAL 30-52 PLB 109 M Black» 1 шт., крісло Новий стиль «Comfort GTP C-11» 1 шт.; телевізор марки «SONY KDL-40 HX 853» 1 шт., кабель марки «Extra Digital HDMI to HDMI 1.5 m v 1.3 (KD00AS 1500)» 1 шт. - загальною вартістю 12397 грн. 01 коп.; холодильник «HITAHI R-W 570AUC8» - вартістю 8000 грн. 00 коп.; мультиварку «REDMON» - вартістю 3500 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч «SAMSUNG» - вартістю 1000 грн. 00 коп.; хлібопіч «REDMON RBM-M1900» - вартістю 3700 грн. 00 коп.; кухонний комбайн «BOSCH» - вартістю 1800 грн. 00 коп.; телевізор «PHILIPS» - вартістю 2039 грн. 00 коп.; ноутбук «Apple MacBook Pro 15 with Retina display 2013 (Z0PT0003A)» - вартістю 52523 грн. 00 коп.; диван - вартістю 6500 грн. 00 коп.; пилосос «THOMAS» - вартістю 3500 грн. 00 коп.; електрочайник «Zekmer» - вартістю 350 грн. 00 коп.; персональний комп'ютер "Бравіа" - вартістю 10000 грн. 00 коп.; кухонний комбайн "Zelmer" - вартістю 1800 грн. 00 коп.

Так як, кожному з подружжя належить ? частки в усьому спільному рухомому та нерухомому майні, вважала за необхідне розділити дане майно, таким чином, щоб залишити за відповідачем все спільне майно подружжя, окрім, персонального комп'ютера "Бравіа", кухонного комбайна "Zelmer" та мультиварки «REDMON», а на її користь стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію за ? частки майна, що залишилось за ним, на загальну суму 231464,24 грн.

Просила також залишити за собою персональний комп'ютер "Бравіа", кухонний комбайн "Zelmer", мультиварку «REDMON» та стягнути з відповідача судові витрати, а саме: 3117,54 грн. судового збору, 2536 грн. витрат на оплату послуг експертів, 375 грн. транспортних витрат експерта для забезпечення огляду автомобіля.

Представник позивача ОСОБА_1 уточнений первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач та її представник вказали, що все вище перелічене майно було придбано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за спільні кошти під час шлюбу, а також в період перебування у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2011 року до реєстрації шлюбу. Пояснили, що позивач із серпня 2011 року вже почала проживати із ОСОБА_2, однак у звязку з тим, що офіційно розірваний шлюб між нею та її колишнім чоловіком був 02.12.2011 року, представник ОСОБА_4 вважає початком перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах 2-ге грудня 2011 року. Окрім того, зазначає, що підтвердженням даних обставин є реєстрація ОСОБА_4 28.12.2011 року за адресою реєстрації ОСОБА_2

Оскільки з відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу спільно нажитого майна, бажала його розділити таким чином, щоб отримати грошову компенсацію за свою частку у спільному майні, так як меблі, побутова техніка знаходяться в особистій квартирі відповідача, гаражем із земельною ділянкою та автомобілем фактично користується тільки ОСОБА_2, а ОСОБА_4 проживає з батьками та спільною з відповідачем дитиною в м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, і не має власного житла, а тому потребує лише грошової компенсації.

Також зазначила, що припинила фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 з травня 2015 року, забравши із собою персональний комп'ютер "Бравіа", кухонний комбайн "Zelmer", мультиварку «REDMON».

ОСОБА_2 уточнений первісний позов визнав частково (а.с. 176-177, т. 2), зокрема, визнав певне майно спільною сумісною власністю подружжя, погодившись із вказаною позивачем вартістю такого майна, а саме: гараж № 96 та земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля; легковий автомобіль марки «KIA Rio», 2013 року випуску; кухонний набір меблів, витяжку «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку «Interline FZ 690 X», газову поверхню «Interline PM 606 XT», мийку «Interline ECD 163»; ліжко «Аннушка» 160 x 200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт.; мультиварку «REDMON»; мікрохвильову піч «SAMSUNG»; ноутбук «Apple MacBook Pro 15 with Retina display 2013 (Z0PT0003A)»; диван; персональний комп'ютер "Бравіа"; кухонний комбайн "Zelmer".

Щодо визнання розсувних дверей 2400 x 2400 4 шт. (вартістю 7184 грн. 00 коп.) та шафи-купе вбудованої (вартістю 5920 грн. 00 коп.) спільною сумісною власністю подружжя заперечував, оскільки вважав, що дані речі є невідємною частиною його квартири і не підлягають поділу у звязку з тим, що при їхньому демонтажі вони втратять своє цільове призначення.

Окрім того, вказав, що кронштейну настінного «X-DIGITAL 30-52 PLB 109 M Black» 1 шт., крісла Новий стиль «Comfort GTP C-11» 1 шт.; телевізора «SONY KDL-40 HX 853» 1 шт., кабелю «Extra Digital HDMI to HDMI 1.5 m v 1.3 (KD00AS 1500)» 1 шт. (загальною вартістю 12397 грн. 01 коп.), хлібопечі «REDMON RBM-M1900» (вартістю 3700 грн. 00 коп.), кухонного комбайну «BOSCH» (вартістю 1800 грн. 00 коп.), телевізора «PHILIPS» (вартістю 2039 грн. 00 коп.), пилососу «THOMAS» (вартістю 3500 грн. 00 коп.), електрочайника «Zekmer» (вартістю 350 грн. 00 коп.) в наявності на час припинення фактичних шлюбних відносин (з травня 2015 року) не було, так як деяке майно ще під час шлюбу із позивачем через пошкодження було викинуто, а деяке взагалі не придбавалось подружжям. Оскільки холодильник «HITAHI R-W 570AUC8» (вартістю 8000 грн. 00 коп.) був придбаний до реєстрації шлюбу із позивачем за особисті кошти ОСОБА_2, вважав, даний холодильник своєю особистою власністю, хоча погоджувався із визначеною ОСОБА_4 його вартістю.

Відтак, на думку відповідача, вищевказане майно не може бути визнано спільною сумісною власністю, внаслідок чого поділу не підлягає.

Стосовно стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації за частку в спільному майні заперечував з підстав, викладених ним в зустрічній позовній заяві.

Пояснив також, що проживав разом з ОСОБА_4 з жовтня 2011 року по грудень 2012 року за адресою: АДРЕСА_1, проте у вказаній квартирі сторони проживали з жовтня 2011 року до реєстрації шлюбу не однією сімєю, а лише як знайомі, в різних кімнатах. Окрім того, дане житло було службовим, в ньому проживали також інші особи, в тому числі ОСОБА_4 Оскільки остання мала особисті проблеми із батьками, ОСОБА_2 зареєстрував ОСОБА_4 28.11.2011 року на її прохання в своїй особистій квартирі за адресою: АДРЕСА_2, куди в грудні 2012 року вони переїхали, будучи вже в офіційно зареєстрованому шлюбі.

09 липня 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя персональний компютер марки «Бравіа» - вартістю 10000 грн. 00 коп., кухонний комбайн марки «Zelmer» - вартістю 1800 грн. 00 коп., грошові кошти, які були внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок у Новодністровському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк»; здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя із врахуванням зазначеного ним у цьому позові майна.

Під час судового розгляду 13.04.2016 року позивач за зустрічним позовом та його представник, неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно уточнили їх, зокрема, просили визнати спільною сумісною власністю подружжя персональний компютер марки «Бравіа» - вартістю 10000 грн. 00 коп.; кухонний комбайн марки «Zelmer» - вартістю 1800 грн. 00 коп.; грошові кошти, які були внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок у Новодністровському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», в розмірі 4155 грн.; боргові зобовязання подружжя перед ОСОБА_5 у сумі 423250 грн., що виникли на підставі боргових розписок від 12.08.2012 року та 09.09.2013 року.

Спільне майно подружжя загальною вартістю 892550,10 грн. просили розділити наступним чином: залишити за ОСОБА_2 гараж № 96 та земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля; легковий автомобіль марки «KIA Rio», 2013 року випуску; кухонний набір меблів, витяжку «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку «Interline FZ 690 X», газову поверхню «Interline PM 606 XT», мийку «Interline ECD 163»; ліжко «Аннушка» 160 x 200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт.; мікрохвильову піч «SAMSUNG»; ноутбук «Apple MacBook Pro 15 with Retina display 2013 (Z0PT0003A)»; диван; зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по поверненню спільного боргу подружжя у розмірі 423250 грн. ОСОБА_5 згідно боргових розписок від 12.08.2012 року та 09.09.2013 року; залишити за ОСОБА_4 мультиварку «REDMON»; персональний комп'ютер "Бравіа"; кухонний комбайн "Zelmer".

Окрім того, просили припинити право власності ОСОБА_4 на автомобіль, земельну ділянку та гаражну будівлю, що на ній розташована, та стягнути із відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_2 судовий збір.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали уточнений зустрічний позов та просили його задовольнити.

В обґрунтування заявлених вимог вказали, що 12.08.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позичили у ОСОБА_5 15000 дол. США на обмеблювання відремонтованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, оскільки коштів, що заробляло подружжя, не вистачало на купівлю одразу всіх меблів та побутової техніки. Також повідомив суду, що ОСОБА_4 знала про даний борг, була присутня при передачі коштів ОСОБА_5, а тому 15000 дол. США були отримані за її згодою та в інтересах сімї.

В подальшому, позивач за зустрічним позовом зазначив, що 15000 дол. США витрачались також на лікування ОСОБА_4, придбання туристичних путівок в Йорданію та побутові потреби сімї, при цьому повідомив, що ноутбук «Apple MacBook Pro 15» був придбаний ним за рахунок коштів, які подружжя накопичило на валютному депозитному рахунку.

За борговою розпискою від 09.09.2013 року подружжя отримало від ОСОБА_5 40000 грн. на часткову оплату автомобіля марки «KIA Rio», 2013 року випуску, при цьому позикодавець передав 40000 грн. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 шляхом перерахування даної суми із відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Ковель на рахунок автосалону ТОВ «Буковина-Авто».

Позивач за зустрічним позовом вказав, що за жодною із боргових розписок грошові зобовязання виконані не були, позикодавець вимог до подружжя ще не предявляв, оскільки чекає на вирішення питання щодо розподілу майна подружжя.

Стосовно грошових коштів в сумі 4155 грн., ОСОБА_2 пояснив, що останні були витрачені ОСОБА_4 не в інтересах сімї, так як були використані на оплату оренди квартири, де проживала відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин.

Представник відповідача ОСОБА_1 уточнений зустрічний позов визнав частково, зокрема, підтвердив належність до обєктів спільної сумісної власності подружжя персонального комп'ютера марки "Бравіа" та кухонного комбайна марки "Zelmer", та погоджувався із залишенням даного майна разом із мультиваркою «REDMON» за ОСОБА_4, оскільки воно на даний час перебуває у її фактичному володінні.

Заперечував щодо віднесення грошових коштів в сумі 4155 грн. до спільного майна подружжя, однак визнав в подальшому (а.с. 250, т.1), що дані кошти були витрачені відповідачем не в інтересах сімї.

Окрім того, ОСОБА_4 повідомила, що про позику від ОСОБА_5 вона не знала, згоди не надавала, про наявність боргових розписок їй стало відомо під час судового розгляду, заперечила щодо відсутності коштів на придбання меблів та побутової техніки, пояснивши, що вона та ОСОБА_2 заробляли достатньо коштів для того, щоб придбати вищевказане спільне майно. Також повідомила, що подружжя не здійснювало ніяких витрат на придбання туристичних путівок та її лікування.

Зазначила при цьому, що, якби вона знала про наявність таких значних боргових зобовязань перед ОСОБА_5, подружжя витрачало б значно менше коштів, не придбавало би новий автомобіль та повернуло би певну частину боргу позичальнику.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши в сукупності письмові докази, висновок експерта, покази свідків, повно та всебічно зясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2, 10 серпня 2012 року, зареєстрували шлюб, від якого сторони мають спільну дитину, а саме, неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 082181 від 10.08.2012 року (а.с. 11, т. 1) та свідоцтва про народження серії 1-МИ № 189241 від 23.11.2013 року (а.с. 12, т. 1).

Сторони визнали, що фактичні шлюбні відносини були припинені з травня 2015 року, хоча шлюб офіційно розірвано в судовому порядку вже в липні 2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи, а також визнано позивачем і відповідачем, за час спільного подружнього життя вони придбали за спільні кошти гаражно-господарську будівлю № 96 (вартістю 75099 грн.), земельну ділянку, на якій розташований гараж, (вартістю 1834 грн.), які згідно договорів купівлі-продажу від 29.10.2013 року зареєстровані на імя ОСОБА_4 (а.с. 15,17, т. 1); легковий автомобіль марки «КІА RIO» (вартістю 283548 грн. 70 коп.), 2013 року випуску, який відповідно до договору купівлі-продажу № 614515-Y00636 від 10.09.2013 року зареєстрований на імя ОСОБА_2 (а.с. 7-9, т.1); кухонний набір меблів, витяжку марки «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку марки «Interline FZ 690 X», газову поверхню марки «Interline PM 606 XT», мийку марки «Interline ECD 163» (загальною вартістю 24415,40 грн.), що підтверджується видатковою накладною № ФОП-000038 від 29.10.2012 року (а.с. 23, т. 1); ліжко марки «Аннушка» 160*200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт. (загальною вартістю 8080 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 00194 від 15.02.2013 року (а.с. 26, т. 1); мікрохвильову піч «SAMSUNG» (вартістю 1000 грн.); диван (вартістю 6500 грн.); стаціонарний персональний компютер марки "Бравіа" (вартістю 10000 грн.); кухонний комбайн марки "Zelmer" - вартістю 1800 грн., мультиварку марки «REDMON RBM-M1900» (вартістю 3500 грн.); ноутбук марки «APPLE Macboоk Pro 15 (МЕ293)» (вартістю 52523 грн.), що підтверджується накладною №6601 від 26.03.2015 року (а.с. 162, т.1).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частина 1 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відтак, з урахуванням положень чинного сімейного законодавства, визнання сторонами по справі певного майна обєктами спільної сумісної власності і погодження щодо його вартості, суд дійшов висновку, що гаражно-господарська будівля, земельна ділянка, легковий автомобіль «КІА RIO», 2013 року випуску, кухонний набір меблів, витяжка «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовка «Interline FZ 690 X», газова поверхня «Interline PM 606 XT», мийка «Interline ECD 163», ліжко «Аннушка» 160*200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові 2 шт., матрац «Evolution Sensetiv 160 x 200» 1 шт., мікрохвильова піч «SAMSUNG», диван, персональний компютер "Бравіа", кухонний комбайн "Zelmer", мультиварка «REDMON RBM-M1900», ноутбук «APPLE Macboоk Pro 15 (МЕ293)» є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу.

Також, судом встановлено, що 17.04.2015 року з особового рахунку 7070980 ОСОБА_4 було знято суму коштів, в тому числі, в розмірі 4155 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 196-199, т. 1), які, як пояснила сама позивач, були витрачені нею на оплату оренди квартири, де вона проживала після припинення фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_2

Відповідно до ст.. 63, ч. 1 ст. 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Абзацом 1-2 п. 30 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 (надалі Постанова №11) передбачено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при

поділі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що, оскільки спільні кошти подружжя в сумі 4155 грн. були витрачені на оплату оренди квартири, в якій проживала ОСОБА_4 після припинення фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_2, без згоди останнього, дане майно (грошові кошти) використане не в інтересах сімї, а тому повинно враховуватись при поділі спільного майна подружжя.

Згідно із п. 23 Постанови №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_2 заперечує існування на час припинення фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_4 кронштейну настінного «X-DIGITAL 30-52 PLB 109 M Black» 1 шт., крісла Новий стиль «Comfort GTP C-11» 1 шт., телевізора марки «SONY KDL-40 HX 853» 1 шт., кабелю марки «Extra Digital HDMI to HDMI 1.5 m v 1.3 (KD00AS 1500)» 1 шт., хлібопечі «REDMON RBM-M1900», кухонного комбайну «BOSCH», телевізору «PHILIPS», пилососу «THOMAS», електрочайника «Zekmer», а позивач не надала суду належні та допустимі докази фактичного існування вищепереліченого майна станом на травень 2015 року, суд дійшов висновку, що дане майно не може бути визнано спільною сумісною власністю і не підлягає відповідно поділу через фактичну відсутність останнього на час припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами.

Разом з тим, суд не бере до уваги як докази наявності майна у відповідача товарний чек від 20.02.2013 року (а.с. 27, т.1), оскільки він підтверджує лише факт придбання кронштейну настінного «X-DIGITAL 30-52 PLB 109 M Black» 1 шт., крісла Новий стиль «Comfort GTP C-11» 1 шт., телевізора марки «SONY KDL-40 HX 853» 1 шт., кабелю марки «Extra Digital HDMI to HDMI 1.5 m v 1.3 (KD00AS 1500)» 1 шт. 20 лютого 2013 року, а не існування даного майна станом на травень 2015 року, окрім того, не містить вказівки на належність даного майна саме ОСОБА_2 чи ОСОБА_4, як і гарантійний талон на хлібопіч №285018 (а.с.32, т.1), пилосос «THOMAS» (а.с. 34, т.1), електрочайник «Zekmer» (а.с. 35, т.1).

Також, судом встановлено, що розсувні двері 2400 x 2400 4 шт. та шафа-купе вбудована знаходяться в квартирі відповідача, виготовлені на замовлення під індивідуальні розміри приміщення та втратять своє цільове призначення внаслідок їх демонтажу, що визнано самими сторонами та їх представниками.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Відповідно до ст.. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розсувні двері 2400 x 2400 4 шт. та шафа-купе вбудована є складовими частинами квартири №25 в буд. 5 м-ну «Сонячний» в м. Новодністровськ, яка є особистою приватною власністю ОСОБА_2, а тому позовні вимоги в частині визнання даного майна обєктами права спільної сумісної власності та поділу їх в натурі задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Судом встановлено, що 02.12.2011 року ОСОБА_4 (ОСОБА_7Д.) розірвала шлюб зі своїм попереднім чоловіком ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.12.2011 року серії 1-ФП №062486 (а.с. 59, т.2), а з 28 грудня 2011 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4, за погодженням з відповідачем, який являється власником даної квартири.

Сторони визнали, що ОСОБА_4 проживала з грудня 2011 року по грудень 2012 року разом із ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_5, оскільки в особистій квартирі відповідача здійснювався ремонт.

12 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, а 23.11.2013 року у них народилася спільна дитина - ОСОБА_6

Як вбачається із показів свідка ОСОБА_9, яка живе в сусідній із ОСОБА_2 квартирі, ОСОБА_4 брала активну участь з 2011 року у ремонті квартири 25, що розташована в буд. 5, м-н «Сонячний», м. Новодністровськ, діти ОСОБА_2 називали ОСОБА_4 «мамою», а відносини між сторонами виглядали як відносини сімї.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах між собою з 02.12.2011 року по 09.08.2012 року включно.

Окрім того, суд відхиляє доводи ОСОБА_2 щодо відсутності у відносинах із ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу характеру сімейних, так як вони спростовуються показами свідка ОСОБА_9 та копією паспорта позивача за первісним позовом (а.с. 10-а, т.1), із якої вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі ОСОБА_2 ще до реєстрації шлюбу, окрім того, в подальшому подружжя зареєструвало офіційно шлюб, в якому в 2013 році народилась спільна дитина.

Разом з тим, ст. 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до правових висновків, викладених в Постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, які на підставі ст. 360-7 ЦПК України обовязкові для суду, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Так, судом встановлено, що з 14.10.2011 року по 09.10.2012 року ОСОБА_4 офіційно не працювала, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 184, т.2). Окрім цього, сторони визнали, що позивач не навчалась та не перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а ОСОБА_4 вказала, що доказів на підтвердження отримання нею в даний період часів неофіційних доходів у неї немає.

Статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що холодильник «HITAHI R-W 570AUC8», вартістю 8000 грн., який був придбаний сторонами під час спільного проживання , а саме, 09.08.2012 року, не є спільною власністю подружжя, оскільки ОСОБА_4 не довела суду, що дане майно придбане внаслідок спільної праці сторін чи за спільні кошти, відтак поділу не підлягає.

Окрім того, судом встановлено, що 12.08.2012 року ОСОБА_2 видав на імя ОСОБА_5 розписку про отримання від останнього позики в сумі 15000 дол. США, яку зобовязувався повернути до 12.08.2017 року, що підтверджується розпискою (а.с. 17, 100 т. 2) та показами свідка ОСОБА_5

09 вересня 2013 року відповідач за первісним позовом видав на імя ОСОБА_5 ще одну розписку про отримання від останнього позики в сумі 40000 грн., яку зобовязувався повернути протягом двох років, що підтверджується розпискою (а.с. 18, 100 т. 2) та показами свідка ОСОБА_5

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Отже, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Відповідно до правових висновків, викладених в Постанові ВСУ від 19.06.2013 року у справі №6-55ц13, які на підставі ст.. 360-7 ЦПК України обовязкові для суду, договір, що є укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сімї, а на інші потреби, не створює обовязків для іншого з подружжя.

Статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 заперечує ту обставину, що вона була обізнана та надавала згоду на надання ОСОБА_2 боргових розписок ОСОБА_5, а позивач за зустрічним позовом не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження використання 15000 дол. США та 40000 грн. в інтересах сімї, суд дійшов висновку, що договори позики, на підтвердження існування яких ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 були виписані боргові розписки від 12.08.2012 року та від 09.09.2013 року, укладені не в інтересах сімї, а тому боргові зобовязання за вищевказаними договорами позики при поділі майна подружжя враховані бути не можуть.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача за зустрічним позовом стосовно погодження з відповідачем взяття позики в сумі 15000 дол. США (що на день взяття позики, зі слів позивача за зустрічним позовом та свідка ОСОБА_5, було еквівалентно 120000 грн.), на придбання меблів в квартиру 25, що розташована в буд. 5, м-н «Сонячний», м. Новодністровськ, та позики в сумі 40000 грн. на часткову оплату автомобіля подружжя, оскільки, аналізуючи зміст самих боргових розписок, стає очевидним відсутність в них вказівки на цільове використання позичених коштів та підписів ОСОБА_4, які свідчили б про ознайомлення останньої із умовами боргових розписок.

Окрім того, суд вважає, що докази, які були надані позивачем за зустрічним позовом на підтвердження відсутності у подружжя достатніх заробітків на придбання меблів, свідчать про зворотне, а саме, що подружжя мало фінансові можливості для придбання меблів та іншого спільно нажитого майна. Так, як вбачається із довідок про доходи (а.с.167-170, т.1, а.с. 173, т.2) та встановлено судом, ОСОБА_2 за період перебування в офіційному шлюбі із ОСОБА_4 отримав в загальному доходів на суму 177510,83 грн., зокрема, в 2012 році 23018,41 грн.(серпень грудень 2012 року), 2013 році 59359,31 грн., 2014 році 67534,51 грн., 2015 році 27598,60 грн. (січень травень 2015 року), а ОСОБА_4 17902,17 грн., в тому числі, 2012 рік 4852,17 грн. (жовтень грудень 2012 року), 2013 рік 13050 грн. (січень липень 2013 року), тобто сукупний дохід подружжя складав 195413 грн. Також сторони мали рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» із сумою 4354,98 грн. та валютний депозитний рахунок, на якому знаходився депозит в сумі 3739,44 дол. США, що підтверджується виписками по рахункам (а.с. 164, 196-210, т.1), із якого, як визнав ОСОБА_2, були зняті кошти на придбання ноутбуку марки «APPLE Macboоk Pro 15 (МЕ293)», вартістю 52523 грн.

Однак, суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що подружжя взяло позику 15000 дол. США для обмлеблювання відремонтованої квартири, так як сторони повинні були придбати меблі одразу на значну суму коштів, оскільки ці доводи спростовуються накладною №ФОП-000038 від 29.10.2012 року (а.с. 23, т.1), накладною №00194 від 15.02.2013 року (а.с.26, т.1), накладною №6601 від 26.03.2015 року (а.с.162, т.1), довідками про доходи подружжя та виписками по рахункам, із яких вбачається, що сторони придбали меблі та компютер не одразу, а поступово, з певним проміжком часу, що узгоджується також із рівнем фінансових доходів сімї.

Суд критично відноситься також до пояснень ОСОБА_2, наданих ним в частині цільового призначення 15000 дол. США позики, оскільки позивач неодноразово їх змінював, вказуючи, в тому числі, і необхідність придбання меблів в квартиру, і придбання техніки, яку визнавав спільною сумісною власністю подружжя, і на лікування ОСОБА_4, і на придбання вартісних туристичних путівок в Йорданію, і на побутові потреби, при цьому жодних підтверджень використання даних коштів на цілі, відмінні від придбання меблів та техніки, ОСОБА_2 згідно ст. 10, 60 ЦПК України суду так і не надав.

Доводи ОСОБА_2 щодо надання ОСОБА_5 позики в сумі 40000 грн. саме на придбання автомобіля КІА Rio шляхом перерахування позикодавцем даної суми коштів на рахунок ТОВ «Буковина-АВТО» спростовуються меморіальним ордером №@2PL735362 від 10.03.2013 року (а.с. 188, т. 1), де в графі призначення платежу вказано, що він отриманий від ОСОБА_2, листом ТОВ «Буковина-АВТО» від 07.07.2015 року №94 (а.с.185, т.1), в якому зазначено платником 40000 грн. також ОСОБА_2, та копією квитанції про оплату від 10.09.2013 року (а.с. 37, т.2), із якою вбачається, що ОСОБА_2 є платником.

Разом з тим, суд не бере до уваги довідку ПАТ «Київметробуд» від 21.01.2016 року (а.с. 174, т.2) про перебування позивача за зустрічним позовом 10.09.2013 року на робочому місці в м. Новодністровськ як підтвердження оплати саме ОСОБА_5 40000 грн. з м. Ковеля відповідно до квитанції про оплату від 10.09.2013 року (а.с. 37, т.2), так як дані обставини спростовуються дослідженими в сукупності іншими доказами, зокрема, відповіддю ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.11.2015 року (а.с.137, т.2), меморіальним ордером, самою квитанцією про оплату та листом ТОВ «Буковина-АВТО».

Суд критично відноситься також до показів свідка ОСОБА_5 щодо обізнаності ОСОБА_4 про існування боргу в сумі 15000 дол. США та 40000 грн., оскільки він, будучи чоловіком рідної сестри ОСОБА_2, є зацікавленою особою. Окрім того, свідок вказав, що позичив 15000 дол. США в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, проте точно не знав цільового призначення позики, а боргова розписка писалась ОСОБА_2 лише від свого імені. Натомість, другу розписку на 40000 грн. для придбання автомобіля ОСОБА_5 отримав по пошті від ОСОБА_2, у звязку з чим не знав, чи була присутня ОСОБА_4 при її наданні та чи знала вона про існування останньої взагалі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_2 стосовно отримання позики від ОСОБА_5 в інтересах сімї та за погодженням із ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження, відтак в задоволенні зустрічної позовної заяви в частині врахування при поділі майна подружжя боргових зобовязань на загальну суму 423250 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до майна, яке є спільної сумісною власності подружжя і підлягає поділу, належить: гаражно-господарська будівлю № 96; земельна ділянка, на якій розташована гаражна будівля; легковий автомобіль марки «КІА RIO»; кухонний набір меблів, витяжка марки «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовка марки «Interline FZ 690 X», газова поверхня марки «Interline PM 606 XT», мийку марки «Interline ECD 163»; ліжко марки «Аннушка» 160*200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові (2 шт.), матрац Evolution Sensetіv 160x200 (1 шт.); кухонний комбайн марки "Zelmer"; мікрохвильова піч марки «SAMSUNG»; диван; стаціонарний персональний компютер марки "Бравіа"; мультиварка марки «REDMON RBM-M1900»; ноутбук марки «APPLE Macboоk Pro 15 (МЕ293)»; грошові кошти в сумі 4155 грн.00 коп.

Статтею 69 СК України визначено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (Правові позиції ВСУ, викладені в Постанові від 30.03.2016 року у справі № 6-2811цс15).

Частини 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачають, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відтак, суд, враховуючи ті обставини, що сторони не знайшли домовленості про поділ майна в добровільному порядку, наявність серед переліку спільного майна подружжя неподільних речей, а також відсутність згоди ОСОБА_2 на сплату ОСОБА_4 компенсації за частку в спільному майні подружжя, дійшов висновку про необхідність поділу вищевказаного майна в натурі із врахуванням інтересів кожної сторони, не відступаючи при цьому від принципу рівності часток подружжя в спільній сумісній власності.

Так, зважаючи на визнання ОСОБА_4 зустрічного позову ОСОБА_2 в частині залишення за нею кухонного комбайну марки "Zelmer" - вартістю 1800 грн.; стаціонарного персонального компютеру марки "Бравіа" - вартістю 10000 грн. та мультиварки марки «REDMON RBM-M1900» - вартістю 3500 грн., та з урахуванням того, що все інше майно знаходиться в квартирі ОСОБА_2, яка належить йому на праві особистої приватної власності, а нерухомість у вигляді гаражної будівлі та земельної ділянки в м. Новодністровськ, тобто по місцю проживання ОСОБА_2, а не ОСОБА_4 (м. Южноукраїнськ, Миколаївська область), суд дійшов висновку, що у власності ОСОБА_2 слід залишити гараж, земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля, кухонний набір меблів, витяжку марки «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку марки «Interline FZ 690 X», газову поверхню марки «Interline PM 606 XT», мийку марки «Interline ECD 163»; ліжко марки «Аннушка» 160*200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові (2 шт.), матрац Evolution Sensetіv 160x200 (1 шт.); мікрохвильову піч марки «SAMSUNG»; диван; ноутбук марки «APPLE Macboоk Pro 15 (МЕ293)», в загальному на суму 169451,40 грн., а у власності ОСОБА_4 - легковий автомобіль марки «КІА RIO», кухонний комбайн марки "Zelmer", стаціонарний персональний компютер марки "Бравіа", мультиварку марки «REDMON RBM-M1900», грошові кошти в сумі 4155 грн. (витрачені нею не в інтересах сімї), а всього майна на загальну суму - 303003 грн. 70 коп.

При цьому, необхідно припинити право власності ОСОБА_4 на гаражну будівлю та земельну ділянку, а ОСОБА_2 на легковий автомобіль, із стягненням з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 66776,15 грн. ((303003,70 - 169451,40) / 2 = 66776,15) в рахунок компенсації вартості його частки в спільному майні подружжя.

На думку суду, такий поділ майна являється справедливим, обєктивним та рівнозначним.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 (надалі Постанова №10) розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду. Це стосується, зокрема, і випадків, коли заява про забезпечення позову або доказів, апеляційна чи касаційна скарга подаються пізніше. При цьому ставки судового збору також визначаються розміром мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (надалі Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так судом встановлено, що зустрічний позов було подано 09.07.2015 року, при цьому сплачено 243,60 грн. судового збору (а.с.155, т.1), 03.11.2015 року ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог та доплатив 3604,91 грн. судового збору (а.с. 50, т.2), а 13.04.2016 року позивач за зустрічним позовом подав заяву про уточнення позовних вимог, із якої вбачається, що ціна позову становить 892550,10 грн., не доплативши разом з тим судовий збір за збільшені позовні вимоги.

За таких обставин, з урахуванням того, що заява про уточнення позовних вимог була подана в 2016 році, а ціна вже остаточно збільшеного зустрічного позову становить 892550,10 грн., суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на підставі ч. 4 Закону № 3674-VI слід стягнути різницю судового збору, що підлягає сплаті, та вже сплаченого судового збору, а саме, в розмірі 3041, 49 грн. (6890-3604,91-243,60=3041,49), беручи до уваги розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року 1378 грн.

У відповідності до п. 35, 36, Постанови №10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом було частково задоволено позовні вимоги за первісним позовом на суму 472455,10 грн. зі 499557,02 грн., понесені ОСОБА_4 судові витрати підлягають стягненню з відповідача у частці, що становить 0,95.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 сплатила 3654 грн. судового збору за подання первісного позову (а.с.1, т.1), 121,80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову (а.с.110, т.1), 1536 грн. на оплату послуг експерта (а.с. 172, т.2), при цьому представник позивача ОСОБА_1 на підтвердження здійснених ОСОБА_4 витрат на оплату вартості переїзду судового експерта з м. Вінниці у м. Новодністровськ подав квитанцію на 375 грн. (а.с.171, т.2).

Відповідно до ст.ст. 79, 86 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи.

Відтак, враховуючи те, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею витрат, пов'язаних із переїздом до іншого населеного пункту експерта, так як квитанція №97 вказує на зняття готівки в сумі 375 грн., а не на оплату відповідних витрат, та зважаючи на те, що ОСОБА_2 визнав понесені ОСОБА_4 вищезазначені витрати в частині 175 грн., суд дійшов висновку, що позивач підтвердила здійснені нею судові витрати в загальному на суму 5483,80 грн. (3654+121,80+1536+175=5486,80), відтак на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати в сумі 5212,46 грн. (0,95*5486,80=5212,46).

Разом з тим, суд відхиляє доводи представника позивача ОСОБА_1 про необхідність стягнення з відповідача понесених ОСОБА_4 судових витрат в сумі 1000 грн. на оплату послуг експерта, оскільки останні нічим не підтвердженні та по своїй суті такими не являються з огляду на те, що ці витрати були здійснені позивачем до подачі позову до суду, а тому на підставі ст.86 ЦПК України не можуть вважатись витратами на проведення судової експертизи.

Так як, судом було частково задоволено позовні вимоги за зустрічним позовом на суму 472455,10 грн. зі 892550,10 грн., понесені ОСОБА_2 судові витрати підлягають стягненню з відповідача у частці, що становить 0,53.

З урахуванням понесених ОСОБА_2 судових витрат, які складаються із сплаченого та такого, що підлягає стягненню на користь держави, судового збору, що становлять в загальному 6890 грн., з ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 3651,70 грн. (0,53*6890=3651,70).

На підставі ст.ст. 60, 63, 65, 69-71, 74 СК, ст.ст. 187, 190, 368, 372 ЦК України, ст.. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60-61, 79, 86, 88, 208, 209, 213-215, 223, 360-7 ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11,

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктами права спільної сумісної власності подружжя, визначення часток кожного з подружжя та розподіл майна в натурі задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 майно загальною вартістю 472455,10 грн., а саме:

- гаражно-господарську будівлю № 96, що знаходяться в гаражному товаристві «Буковина», розташованому за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, квартал № 19, загальною площею 28,58 кв. м. та площею забудови 22,26 кв. м., вартістю 75099 грн.;

- земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля, кадастровий номер :01:019:0126, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0022 га, що розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, гаражне товариство «Буковина», 96 вартістю 1834 грн. 00 коп.;

- легковий автомобіль марки «КІА RIO», кузов z94cc41badr153429, двигун G4FCDW609080, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, - загальною вартістю 283548 грн. 70 коп.;

- кухонний набір меблів, витяжку марки «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку марки «Interline FZ 690 X», газову поверхню марки «Interline PM 606 XT», мийку марки «Interline ECD 163» - загальною вартістю 24415 грн. 40 коп.;

- ліжко марки «Аннушка» 160*200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові (2 шт.). матрац Evolution Sensetіv 160x200 (1 шт.) загальною вартістю 8080 грн. 00 коп.;

- мікрохвильову піч марки «SAMSUNG» - вартістю 1000 грн. 00 коп.;

- диван - вартістю 6500 грн. 00 коп.;

- стаціонарний персональний компютер марки "Бравіа" - вартістю 10000 грн.;

- мультиварку марки «REDMON RBM-M1900» - вартістю 3500 грн.;

- ноутбук марки «APPLE Macboоk Pro 15 (МЕ293)» - вартістю 52523 грн.00 коп.;

- грошові кошти в сумі 4155 грн.00 коп.

Розділити спільно нажите в період шлюбу майно наступним чином:

- визнати право власності та залишити за ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_6, та фактично проживаючою: в ІНФОРМАЦІЯ_4): кухонний комбайн марки "Zelmer" - вартістю 1800 грн.; стаціонарний персональний компютер марки "Бравіа" - вартістю 10000 грн.; мультиварку марки «REDMON RBM-M1900» - вартістю 3500 грн., грошові кошти в сумі 4155, 00 грн. (витрачені нею не в інтересах сімї ), легковий автомобіль марки «КІА RIO», кузов z94cc41badr153429, двигун G4FCDW609080, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, - вартістю 283548 грн. 70 коп., всього майна на загальну суму - 303003 грн. 70 коп. (триста три тисячі три гривні 70 коп.).

- визнати право власності та залишити за ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_5, жителем м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_7) гаражно-господарську будівлю № 96, що знаходяться в гаражному товаристві «Буковина», розташованому за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, квартал № 19, загальною площею 28,58 кв. м. та площею забудови 22,26 кв. м., вартістю 75099 грн.; земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля, кадастровий номер :01:019:0126, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0022 га, що розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, гаражне товариство «Буковина», 96, вартістю 1834 грн. 00 коп.; кухонний набір меблів, витяжку марки «Faber Maxima HIP GR/X A 60», духовку марки «Interline FZ 690 X», газову поверхню марки «Interline PM 606 XT», мийку марки «Interline ECD 163» - загальною вартістю 24415 грн. 40 коп.; ліжко марки «Аннушка» 160*200 + підйомний механізм, тумбочки приліжкові (2 шт.). матрац Evolution Sensetlsv 160x200 (1 шт.) загальною вартістю 8080 грн. 00 коп.; диван - вартістю 6500 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч марки «SAMSUNG» - вартістю 1000 грн. 00 коп.; ноутбук марки «APPLE Macbok Pro 15 (МЕ 293)» - вартістю 52523 грн.00 коп., всього майна на загальну суму 169451,40 грн. (сто шістдесят девять тисяч чотириста пятдесят одна гривня 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_6, та фактично проживаючою: в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2( ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 66776,15 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят шість гривень 15 коп.) в рахунок компенсації вартості його частки в спільному майні подружжя.

Припинити право власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_6, та фактично проживаючою: в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на гаражно-господарську будівлю № 96, що знаходиться в гаражному товаристві «Буковина», розташованому за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, квартал № 19, загальною площею 28,58 кв. м. та площею забудови 22,26 кв. м., та земельну ділянку, на якій розташована гаражна будівля, кадастровий номер :01:019:0126, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0022 га, що розташована за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, гаражне товариство «Буковина», 96.

Припинити право власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на легковий автомобіль марки «КІА RIO», кузов z94cc41badr153429, двигун G4FCDW609080, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним позовом відмовити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Забезпечення позову у вигляді арешту на легковий автомобіль марки «КІА RIO», кузов z94cc41badr153429, двигун G4FCDW609080, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, накладений на підставі ухвали Новодністровського міського суду Чернівецької області від 11.06.2015 року, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_6, та фактично проживаючою: в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у сумі 5212,46 грн. (пять тисяч двісті дванадцять гривень 46 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_6, та фактично проживаючої: в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати у сумі 3651,70 грн. (три тисячі шістсот пятдесят одна гривня 70 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 3041,49 грн. (три тисячі сорок одна гривня 49 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

СУДДЯ