РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Ореховська К.Е.

при секретарі с/з ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю «Будівельна ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшов позовом ТОВ «Будівельна ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначили, що 10 грудня 1996 року між ОСОБА_2 колективним підприємством "Авангард", ( правонаступник ТОВ "Компанія Авангард") та ОСОБА_4 укладено договір №7-102. Згідно даного договору МКП "Авангард" як основний власник споруди гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а Власник гараж-стоянки своєчасно сплачує кошти за надані послуги дотримується усіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.Відповідач по справі являється власником стоянки № 102, згідно договору №7-102 від 10.12.1996 року.

Відповідно до п.2.10 договору №7-102 від 10.12.1996 року Власник до 15 числа наступного місяця забов'язується компенсувати МКП "Авангард" всі понесені ним витрати по експлуатації місця-стоянки в гаражному комплексі, вчасно сплачувати суму затрат в ощадкасу або перераховувати кошти на рахунок у банку.

01 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТзОВ "БК ОСОБА_3" укладено договір "Про відступлення права вимоги", згідно якого з 01.04.2013 року ТОВ "Компанія Авангард" передає, а ТзОВ "БК ОСОБА_3" приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорі про надання послуг, в тому числі і по договору №7-102.

Згідно п.1.1 даного договору, ТзОВ "БК ОСОБА_3" одержує право вимагати від ОСОБА_4 належного виконання всіх зобов'язань за договором №7-102 від 10.12.1996 року.

Згідно п.1.2, окрім передачі права вимоги оплати за надані послуги за зобов'язанням за договором №7-102 від 10.12.1996 року до ТзОВ "БК ОСОБА_3" переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за зазначеним вище договором.

До початку розгляду справи позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог з якої вбачається, що станом на 14 березня 2016 року ОСОБА_4 має заборгованість згідно договору №7-102 від 10 "грудня" 1996 року в розмірі 1961 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят ода) гривня 88 коп. Сума пені за період з 16.02.2015 року по 14.03.2016 року становить 8473,36 гривень. Сума 3% річних за період з 16.02.2015 року по 14.03.2016 року становить 34,82 гривень.Відповідно до п.2.10 договору №7-102 від «10» грудня 1996 року за кожний день несвоєчасної оплати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку, а також сплачується штраф в двохкратному розмірі суми заборгованості.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями порушив вимогу договору №7-102 від 10 грудня 1996 року та вимогу статті 526 ЦК України, а тому просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення суми пен до 5000 грн.Додатково суду пояснив, що відповідач по справі жодного разу не сплачував кошти ,відповідно до договору, у зв"язку з чим вже були спори про стягнення з нього даної заборгованості. Відповідно до рішення суду від 16.04.2014 року з ОСОБА_4 зазначений борг за інший період користування був стягнутий.рішення суду вступило в законну силу.Просить суд позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з»явився. Подав до суду заяву згідно якої просить справу слухати без його участі. Крім того, відповідач надіслав до суду письмові заперечення на позовну заяву з яких вбачається, що він не заключав з ТОВ "Будівельна ОСОБА_3» будь яких цивільно - правових договорів, тому це товариство не має до нього і до його автомобільної стоянки жодного відношення. ТОВ "Будівельна ОСОБА_3» не являється правонаступником Малого колективного підприємства «Авангард»,з яким у нього 10 грудня 1996 року, на підставі договору № 5-1-29 від 25 жовтня 1995 року, був заключний Договір № 7-102 від 10 грудня 1996 року. Це товариство не було і не являється правонаступником, тих юридичних осіб, які були правонаступниками малого колективного підприємства «Авангард». Тому воно не має жодного відношення до договору № 7-102 від 10 грудня 1996 року. Зокрема, позивач стверджує: «що відповідач являється власником стоянки 102 згідно договору №7-102 від 10.12.7996року.» Даний договір не визначає і не може визначати його і будь чиє право власності. Він не являється правовстановлюючим документом. Але позивач навмисно посилається саме на на нього і навмисно не пред'являє суду той договір підряду на будівництво гаражного комплексу, на підставі якого явін став власником, в якому він виступав замовником будівництва, відповідно до якого, фінансував будівництво, а МПК «Авангард» виступала лише стороною договору будівельного підряду, яка зобов'язалась лише виконати його замовлення і замовлення ще 299 замовників будівництва гаражного комплексу на вул.. Є. Коновальця №7а м Рівне. Це договір будівельного підряду № 5-1-29 від 23 жовтня 1995 року. Згідно таких 300 договорів, саме замовники будівництва гаражного комплексу, які оплатили вартість будівництва, являються його власниками, а не виконавець нашого замовлення. Гаражний комплекс являється спільною сумісною власністю 300 замовників будівництва гаражного комплексу в якій кожен замовник має стоянку для автомобіля. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові заперечення відповідача , письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд вважає,що вказані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 грудня 1996 року між ОСОБА_2 колективним ''Підприємством «ОСОБА_3» (правонаступник "ЗАТ" ОСОБА_3) та ОСОБА_4 укладено договір №7-102. Згідно даного договору МКП «Авангард», як основний власник споруди гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозабезпечення та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи, пожежогасіння, а власник гаража-стоянки своєчасно сплачує кошти за надані послуги, дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.

Відповідач ОСОБА_4 являється власником стоянки № 102 згідно договору №7-102 від 10.12.1996 року.

01 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТзОВ "БК ОСОБА_3" укладено договір "Про відступлення права вимоги", згідно якого з 01.04.2013 року ТОВ "Компанія Авангард" передає, а ТзОВ "БК ОСОБА_3" приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорі про надання послуг, в тому числі і по договору №7-102.

Вказаний факт встановлені, згідно рішення Рвіненського міського суду від 16 квітня 2014 року по цивільній справі за № 569/1318/13-ц , яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній , господарський або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи,або особв,щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до п.2.10 договору .№7-102 від 10.12.1996 року власник до 15 числа наступного місяця забов»язується компенсувати ТОВ "Компанія Авангард" всі понесені ним витрати за експлуатацію місця-стоянки в гаражному комплексі, вчасно сплачувати суму затрат в ощадкасу або перераховувати кошти на рахунок у банку.

З оглянутої судом калькуляції собівартості послуг по обслугованою гараж стоянок ТзОВ «Будівельна компанія ОСОБА_3» по вул. Є. Коновальця, 7 А на 2015 рік, затвердженої директором ТзОВ «Будівельна компанія ОСОБА_3» ОСОБА_2, вбачається, що вартість 1м2 за місяць становить 10, 95 грн. (42961, 37 грн. : 3925 м2 = 10,94557 грн./1м2).

Відповідач ОСОБА_5А неналежним чином виконував умови договору та станом на 14 березня 2016 року має заборгованість згідно договору №7-102 від 10 "грудня" 1996 року в розмірі 1961 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят одна) гривня 88 коп. Сума пені за період з 16.02.2015 року по 14.03.2016 року становить 8473,36 гривень. Сума 3% річних за період з 16.02.2015 року по 14.03.2016 року становить 34,82 гривень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України забов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у забов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З пояснень представника позивача вбачається, що на неодноразові пропозиції зі сторони позивача, щодо добровільного погашення суми заборгованості відповідач не реагує та заборгованості, не сплачує.

Вказане на заперечується з поданих письмових заперечень відповідача.

Крім того,доводи відповідача,які зазначені в письмових поясненях судом до уваги не беруться,оскільки вони не підтверджені жодним допустимим доказом.

У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачений строк заборгованість не повернув, а умови договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженого відповідальністю «Будівельна компанія ОСОБА_3» заборгованість за надані послуги в розмірі 1961 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят одна) гривня 88 коп. основного боргу та 34,82 - 3 % річних.

Щодо стягнення зазначеної суми пені в розмірі 8473,36 гривень судом встановлен наступне .

Відповідно до п.2.10 договору № 7-102 від 10.12.1996 року за кожень день несвоєчасної оплати нараховується пеня в розмірі 2 % від суми недоплати.

Відповідно до ч.3 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки ( штрафу, пені) може бутизменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин,які мають істотне значення.

Враховуючи ,що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливим зменшити розмір пені до розміру понесеною позивачем шкоди в сумі 1961 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят одна) гривня 88 коп.

Крім того позивач просить стягнути на його користь кошти в сумі 500 гривень за надання юридичних послуг. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні будь- які документи на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв"язку з чим задоволенню вони не підлягають.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 1218 грн.

Керуючись ст.ст.526, 530, 610, 611 ЦК України, ст..ст. 15, 30, 62, 202, 203, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Будівельна ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволити частвово.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Будівельна ОСОБА_3" заборгованість згідно договору №7-102 від 10 грудня 1996 року в розмірі 1961 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят одна) гривня 88 коп. основного боргу, 1961,88 гривень пені та 34,82 - 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ОСОБА_3» судові витрати у сумі 1218 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Ореховська