Справа №591/28/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/19/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

06 січня 2015 року ОСОБА_5 через свого представника звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнивши (а.с. 77 80, 170 171 т. 1), обгрунтовував тим, що він є власником автомобіля НОМЕР_1. 13 жовтня 2014 року за участю вказаного автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо транспортна пригода, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. В добровільному порядку заподіяну шкоду відповідач не відшкодував, тому, посилаючись на ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7 54433,45 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 54433,45 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1996,80 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 545 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач уточнював свої вимоги в бік збільшення, проте ні відповідачу, ні його представнику про це не повідомлялось, у звязку з чим вони були позбавленні можливості висловити свої міркування з приводу уточнених позовних вимог. Вказує, що суд на вирішення судової автотоварознавчої експертизи не виніс питання, які пропонувались представником відповідача, що вплинуло на правильність вирішення спору. Вважає, що оскільки транспортний засіб був застрахований, тому страхова компанія повинна бути співвідповідачем по справі, а не третьою особою, та повинна відшкодовувати заподіяну шкоду. Крім того зазначає, що суд не зясував питання можливості подальшого використання транспортного засобу після проведення ремонтних робіт та ринкову вартість пошкодженого автомобіля на момент ДТП для вірного визначення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Заслухавши пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу внаслідок дорожньо транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки завдано матеріальної шкоди, тому відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України стягнув на користь власника автомобіля розмір матеріального збитку.

Рішення суду постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та на неповно зясованих обставинах справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., що підтверджується матеріалами адміністративної справи № 3/591/63/15.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та вказаною постановою 13 жовтня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, відволікся від керування та заснув, в результаті чого допустив наїзд на електроопору, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до полісу № АІ/2229608 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 09 липня 2014 року між ОСОБА_6 та ПрАТ СК «Провідна», забезпеченим транспортним засобом є автомобіль DAEWOO-LANOS D4ММ550, державний реєстраційний номер 63380СА, 2004 року випуску (а.с. 7 т. 1).

Згідно до п. 2 вказаного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом) (а.с. 7).

03 листопада 2014 року ОСОБА_6 подано повідомлення до ПрАТ СК «Провідна» про дорожньо транспортну пригоду за участю водія ОСОБА_7 та забезпеченого транспортного засобу автомобіля DAEWOO (а.с. 9 10 т. 1).

Згідно з поясненнями, наданими до суду першої інстанції ПрАТ СК «Провідна», у страхової компанії відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за полісом водію або власнику забезпеченого транспортного засобу DAEWOO-LANOS, оскільки відповідно до ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачується лише третім особам, а шкода, заподіяна забезпеченому транспортному засобу не відшкодовується (а.с. 45 46 т. 1).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте суд не врахував того факту, що позивачу завдана матеріальна шкода як власнику транспортного засобу, який передав свій автомобіль у користування відповідачу, внаслідок винних дій якого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до відповідача, як до заподіювача шкоди, посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, положення яких і підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а не ст. 1187 ЦК України, яку неправильно застосував суд при вирішенні спору.

Визначаючи розмір матеріального збитку, суд першої інстанції, не врахував розяснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 1 березня 2013 року N 4. Зокрема, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

З огляду на положення ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом задоволені вимоги по стягненню збитків відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи, за яким вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля DAEWOO-LANOS D4ММ550 SE, державний реєстраційний номер 63380СА, 2004 року випуску складає: на дату дорожньо транспортної пригоди (13 жовтня 2014 року) 45282,81 грн., на дату проведення автотоварознавчої експертизи (03 червня 2015 року) 54433,45 грн. Величина втрати товарної вартості на автомобіль не нарахована, оскільки його строк експлуатації перевищує 7 років. Проведення відновлювальних робіт транспортного засобу економічно не доцільне, оскільки їх вартість перевищує ринкову вартість автомобіля в непошкодженому стані (а.с. 138 141 т. 1).

Але з метою визначення вартості автомобіля DAEWOO-LANOS до дорожньо-транспортної пригоди та вартості залишків автомобіля апеляційним судом призначались додаткові судові автотоварознавчі експертизи.

Зокрема, з висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 1395, складеного 15 лютого 2016 року, вбачається, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля DAEWOO-LANOS на дату дослідження (15 лютого 2016 року) складає 29142,84 грн., а відповідно до додаткової судової експертизи № 264, складеної 27 квітня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу станом на 15 лютого 2016 року склала 69546,84 грн. (а.с. 46 48, 79 81 т. 2).

Таким чином, стягуючи майнову шкоду у розмірі 54433,45 грн. - вартість автомобіля на дату проведення автотоварознавчої експертизи (03 червня 2015 року), суд не взяв до уваги того, що позивачу підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди та його залишків.

Із пояснень представника відповідача та третьої особи вбачається, що вони мають намір залишити пошкоджений автомобіль та відремонтувати його.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 40404 грн. (69546,84 - 29142,84).

За таких обставин, апеляційна скарга представника відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У звязку із частковим задоволенням позову ОСОБА_5 (на 74 %) та частковим задоволенням апеляційної скарги представника відповідача (на 36 %), відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу наступним чином.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 403,30 грн. (74% від сплачених 545 грн. до суду першої інстанції згідно квитанцій на а.с. 2, 175 т. 1) та 2260 грн. витрат за проведення експертиз (74% від сплачених 1996,80 грн. та 1057, 20 грн., що підтверджується доказами на а.с. 178 т. 1, 78 т. 2).

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 215,80 грн. (36 % від сплачених 599,50 грн. до апеляційного суду згідно квитанції на а.с.216 т. 1) та 487 грн. (36% від сплачених 1353 грн. згідно даних експертної установи а.с. 43 т. 2).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 жовтня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 40404 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 215,80 грн. судового збору та 2260 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 403,30 грн. судового збору та 487 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -