Справа№ 311/3432/15-ц
Справа№ 2/311/38/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Кочевої І.В., при секретарі Кириченко О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, що діє за довіреністю, представника відповідача адвоката ОСОБА_2, що діє за угодою, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3, уточнивши свої позовні вимоги після зясування даних про особу відповідача (а.с.44-48), просить суд стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_4 144 840 грн. суми основного боргу, 42 280 грн. суми штрафних санкцій, а всього 193 120 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором позики від 17 грудня 2014 року позивачка передала ОСОБА_5, який проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 6000 дол. США в якості оплати за належну ОСОБА_5 1/2 частину квартири, що підтверджується розпискою позичальника. Позивачка вказує, що укладеним договором передбачалося, що документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу частини вказаної квартири, що належала ОСОБА_5, позичальник зобовязався надати позивачці у строк до 01 травня 2015 року. У випадку невиконання прийнятого зобовязання щодо оформлення документів та укладання договору купівлі-продажу належної позичальнику частини квартири у строк до 01 травня 2015 року ОСОБА_5 зобовязався повернути позивачці отримані від неї кошти в сумі 6000 дол. США до 01 червня 2015 року, а у випадку невиконання і цих зобовязань зобовязався сплатити штраф у розмірі 2000 дол. США на користь позивачки. 12 січня 2015 року позичальник помер. Запозичені кошти не повернув та своїх зобовязань перед позивачкою не виконав. Позивачка, не маючи достовірних даних про спадкоємців померлого, подала Державному нотаріусу Василівської державної нотаріальної контори - за місцем відкриття спадщини претензію про обовязок спадкодавця, в якій просила спадкоємців повернути одноразовим платежем їй 8000 дол. США готівкою, що у гривні України становило суму 193 120 грн. Листом від 09 липня 2015 року нотаріус повідомила позивачку про долучення претензії до спадкової справи №43/2015 та про те, що претензія буде доведена до відома спадкоємців. Єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину є відповідач син спадкодавця. На час смерті спадкодавця з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав. Вимоги позивачки про повернення коштів спадкоємцем не задоволені з невідомих позивачці причин.

Позивачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. У судовому засіданні 22 грудня 2015 року позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у позові. Додатково до обставин, викладених у позовній заяві, позивачка пояснила, що 17 грудня 2014 року вона не передавала ОСОБА_5 гроші в сумі 6000 дол., хоча про це написано в розписці. Вказану суму грошей вона передавала частинами до 17 грудня 2014 року на різні потреби, в тому числі на поїздки ОСОБА_5 до його матері в Росію, як у грошовій одиниці України гривні, так і у дол. США, при цьому окремі розписки про надання грошей в борг ОСОБА_5 у неї не має. Гроші вона давала в борг ОСОБА_5 таємно від чоловіка ОСОБА_1, тому коли нею була передана загалом грошова сума в еквіваленті 6000 дол. США, ОСОБА_5 надав їй розписку від 14 грудня 2014 року про свої зобовязання.

Представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім того, вказав, що ОСОБА_3 є його дружиною, вона таємно від нього передавала гроші ОСОБА_5 в борг.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 проти заявлених позовних вимог заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні, мотивуючи свою позицію тим, що підпис на розписці не вчинено батьком відповідача. Зі змісту розписки не вбачається, що між позивачкою та автором розписки був укладений договір займу. За своєю суттю та змістом розписка має ознаки попереднього договору, спрямованого на майбутнє укладення договору купівлі-продажу частини квартири, належної

спадкодавцю. Проте позивачка давала пояснення, що гроші передавала не за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, а в борг, як у дол..США, так і у гривні, проте відповідних доказів суду не надано.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що за життя ОСОБА_5 звертався до нього за юридичною допомогою як до адвоката, йому було відомо про неприязнені стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, що склалися у звязку зі спірними питаннями у користуванні ними спільною власністю вказаною вище квартирою. Про боргові зобовязання ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 йому нічого не відомо. Останній раз він бачив ОСОБА_5 за три місяці до його смерті. За життя ОСОБА_5 любив грати в шахи, проте зловживав іноді алкоголем.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що був знайомий з ОСОБА_5, який на життя заробляв працюючи по найму. Іноді вживав алкоголь. Його матір надсилала йому гроші. Про наміри продати свою частку квартири ОСОБА_5 йому не розповідав.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що був добре знайомий з ОСОБА_5, який захоплювався грою в шахи, іноді зловживав алкоголем. Зі слів ОСОБА_5 йому було відомо про його неприязнені стосунки з ОСОБА_1 із-за спільного користування квартирою, у якого померлий грошей ніколи б не брав у борг. Іноді ОСОБА_5 брав у нього особисто гроші в борг на купівлю продуктів харчування, проте борги повертав завжди.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надавши суду розписку (а.с.6), позивачка посилалася те, що вона підтверджує боргові зобовязання перед нею померлого на теперішній час, як вона вказувала - позичальника ОСОБА_5, оскільки між ними склалися договірні правовідносини. Тому на підставі положень ст.ст.509, 510, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 629, 1216, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України просила задовольнити її позовні вимоги та стягнути зі спадкоємця померлого позичальника - відповідача ОСОБА_4 144 840 грн. основного боргу, 48280 грн. штрафних санкцій, а всього 193120 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою було надано оригінал розписки від 17 грудня 2014 року, що був оглянутий судом, копія є у справі (а.с.6). Розписка виконана шляхом друку з застосуванням компютерної техніки, містить підпис від імені ОСОБА_5. Зі змісту розписки вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав від ОСОБА_3 позивачки у цій справі, грошову суму у розмірі 6000 дол. США у якості оплати за належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Також у розписці вказано, що документи необхідні для оформлення купівлі-продажу вказаного нерухомого майна та його нотаріального посвідчення, ОСОБА_5 зобовязався передати ОСОБА_3 у строк до 01 травня 2015 року. У випадку невиконання зобовязання щодо оформлення документів та укладення договору купівлі-продажу належної ОСОБА_5 частини квартири з ОСОБА_3 до 01 травня 2015 року, зобовязався повернути ОСОБА_3 6000 дол. США до 01 червня 2015 року. Крім того, у випадку невиконання зобовязань щодо повернення грошових коштів до 01 червня 2015 року, зобовязався сплатити на користь ОСОБА_3 штраф в сумі 2000 дол.США.

На підтвердження вимог щодо суми коштів, яку просить стягнути позивачка, нею суду надано розпорядження від 24 липня 2015 року №411 про встановлення курсів купівлі та продажу іноземних валют в установах АТ «Ощадбанк» (а.с.14).

07 липня 2015 року ОСОБА_3 на адресу державного нотаріуса направила претензію про обовязок спадкодавця щодо повернення їй спадкоємцем грошей, за договором позики від 17 грудня 2014 року. В цій претензії ОСОБА_3 вказувала, що вона надала спадкодавцю позику в сумі 6000 дол. США (а.с.7-9).

09 липня 2015 року нотаріальна контора повідомила ОСОБА_3 про долучення її претензії до спадкової справи після смерті ОСОБА_5, який помер 12 січня 2015 року (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с.11), копія якого є у справі ОСОБА_5 був співвласником вказаної квартири разом з ОСОБА_10, які мали рівні долі у праві власності на квартиру по 1/2 кожен.

З копії спадкової справи №43/2015 після смерті ОСОБА_5, який помер 12 січня 2015 року (а.с.34-40) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 є його син - ОСОБА_4, який є відповідачем по цій справі.

З копії рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2010 року у справі №2-1476 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.80-81); постанови про відмову в порушення кримінальної справи від 23 липня 2008 року за заявою ОСОБА_5 (а.с.84), висновку від 25 березня 2015 року (а.с.85), вбачається, що за життя ОСОБА_5 між ним та ОСОБА_1, який є представником позивачки у цій справі мав місце конфлікт з приводу користування ними спільною власністю вказаною вище квартирою, внаслідок чого ОСОБА_5 звертався для його вирішення як до суду так і до міліції.

Представником відповідача ОСОБА_2 суду подано заяву про фальшивість доказу - вказаної розписки (а.с.87), яка мотивована тим, що померлий ОСОБА_5, який за життя зловживав спиртними напоями та помер від алкогольної інтоксикації, про що зазначено в довідці про його смерть (а.с. 83) не підписував цю розписку, а посилання позивачки на те, що вона передавала гроші в борг померлому, не доведені. Надані представником відповідача копії розрахункових книжок зі зразками підпису ОСОБА_5 (а.с.58-73), копії касових чеків (а.с.75-77, 82) суд не приймає як допустимі докази у справі на підтвердження заперечень представника відповідача проти позову, а саме того, що померлий не підписував надану позивачкою розписку, оскільки сторони у справі не заявили клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_5 на розписці, а з наданих копій та оригіналів вказаних документів, суд самостійно, не може встановити належність чи неналежність підпису на Розписці померлому спадкодавцю.

Покази допитаних за клопотанням представника відповідача свідків, які вказували на те, що померлий ОСОБА_5 за життя зловживав спиртними напоями, у сукупності з іншими дослідженими доказами у справі, свідчать про сумнівність надання розписки позивачці ОСОБА_5

Таким чином, та обставина, що позивачка передавала 6000 дол.США померлому спадкодавцю ОСОБА_5 чи то в борг за договором позики, чи з метою укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна та надав і підписав про це розписку, що надана суду позивачкою відповідачем та його представником не визнані. У цьому випадку належність підпису на розписці могла бути підтверджена висновком почеркознавчої експертизи. Клопотання про призначення і проведення у цій справі судової почеркознавчої експертизи сторонами по справі не заявлялося. Таким чином, позивачка не надала суду достатніх та належних доказів належності підпису у розписці ОСОБА_5

Ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України розписка може бути належним доказом того, що договір позики укладений між сторонами та кошти були отримані саме за позикою.

Хоча у позовній заяві позивачка прямо не посилається на норми ЦК України що регулюють правовідносини щодо позики, зокрема на ст.ст.1046-1053 ЦК України, проте стверджувала, що передавала гроші ОСОБА_5 в борг і про це зазначала у претензії, направленій до нотаріальної контори, тому суд виходить з того, що наявними у справі та дослідженими судом доказами факт укладення договору позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у суді не доведено, оскільки надана суду розписка не містить у собі елементів цього договору, в ній не зазначено, що ОСОБА_3 передавала гроші ОСОБА_5 в борг, не вказано про зобовязання ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 таку ж суму грошових коштів.

Надана позивачкою розписка за змістом має ознаки попереднього договору купівлі-продажу належної спадкодавцю частини квартири, бо вказує на дії та наміри вказаних у ній сторін в майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомості.

Правовідносини щодо попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, регулюються положеннями ст.ст.202- 205, 207, 208, 209, 626-629, 631, 632, 635, 638-640, 655-658 ЦК України.

Зокрема ст. 635 ЦК України визначено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Ст.657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а тому і попередній договір про купівлі-продаж квартири має бути укладений у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Ст.203 ч.4 ЦК України встановлює, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Проте надана розписка вказаним вимогам закону щодо форми укладення договору - не відповідає, тому відповідно до положень ст.215 ч.1,2, 216, 218, 220 ЦК України, у будь якому разі, навіть при доведеності підписання розписки спадкодавцем ОСОБА_5, такий правочин є нікчемним.

З огляду на наведене жодних підстав для задоволення позову суд не вбачає, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів наявності зобовязання відповідача як спадкоємця задовольнити її вимоги як кредитора спадкодавця.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України судові витрати, слід покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.202- 205, 207, 208, 209, 626-629, 631, 632, 635, 638-640, 655-658, 1046-1053, 1216, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 82,84,88, 208, 209, 214 -215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (іденд.номер НОМЕР_1) на користь держави судові витрати в сумі 1931 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_11