Номер провадження: 22-ц/785/5825/16
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлова С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 3-ті особи без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області та Малиновський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 3-ті особи без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області та Малиновський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, вякій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 червня 2016 року та ухвалити нове, яким скасувати арешт, накладений 11.10.2010 року, Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, з належного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0560 га., кадастровий НОМЕР_1, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - садового будинку загальною площею 135 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 02.09.2003 р., яка набрала законної сили 24.09.2003 р., була затверджена мирова угода між позивачкою та відповідачем ОСОБА_5, відповідно до умов якої, останній, на виконання своїх договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу від 19.08.2003 р. передав позивачці у власність належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0560 га, призначену для індивідуального садівництва та садовий будинок, площею 135 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В кінці 2015 р., під час оформлення ОСОБА_2 необхідних документів для отримання свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку і замовлення нею в землевпорядній організації технічної документації на земельну ділянку, якій був присвоєний кадастровий номер, Реєстраційною службою Овідіопольського РУЮ Одеської області було відмовлено у державній реєстрації вказаної ділянки у зв'язку з тим, що на вказану ділянку, яка належить відповідачу ОСОБА_5 на праві власності, постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.10.2010 р. накладено арешт (реєстр. 10344733) на виконання рішення Малиновського райсуду м. Одеси по справі № 2-2113/09 від 16.02.2009 р. за виконавчим листом від 19.05.2009 р.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на спірне майно накладений постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.10.2010 р. у виконавчому провадженні ВП № В-10/811 з метою забезпечення стягнення за виконавчим листом від 19.05.2009 р. № 2-2113/09, виданим на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 2-2113/09, що набрало законної сили 27.02.2009 р., про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 (після укладення шлюбу 02.03.2012 р. ОСОБА_6) аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2008 року до набуття донькою ОСОБА_7 повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно інформації (вих. № 03-15383 від 10.05.2016 р.), наданої Відділом державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за матеріалами виконавчого провадження заборгованість станом на день повноліття дитини, на 21.07.2013 р. складала 30546,36 грн. Станом на сьогоднішній день заборгованість не погашена.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і може накладатися державним виконавцем шляхом (окрім іншого) винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, та інших випадків, передбачених цією нормою.

Згідно ст.. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування ; прийняття спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст..210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом.

Стаття 227 ЦК УРСР містила вимоги, аналогічні вимогам ст. 334 ЦК України. Зокрема, ст. 227 ЦК УРСР передбачалось, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Вірно встановивши обставини справи, застосувавши вищеназвані норми права, суд першої інстанції з урахуванням існуючої заборгованості по аліментам ОСОБА_5 за виконавчим листом у Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, та того факту, що право власності на спірне майно у вигляді зазначених земельної ділянки та садового будинку - у позивачки не виникло і на протязі 13 років з дня винесення Приморським районним судом м. Одеси вищевказаної ухвали про затвердження мирової угоди від 08.09.2003 р. вона не намагалась зареєструвати у встановленому законом порядку своє право власності на спірне майно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси про затвердження мирової угоди від 08.09.2003 р є правовстановлюючим документом, є неспроможними, оскільки не ґрунтуються на законодавстві.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 3-ті особи без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області та Малиновський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

І.П. Сидоренко