Справа № 187/215/16-ц
"11" травня 2016 р. смт. Петриківка
Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі Горбулі М.Г., розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди
В березні 2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом до ОСОБА_2 в якому вказала, що вона займається підприємницькою діяльність в сфері торгівлі. У квітні 2014 року нею була прийнята на роботу продавцем ОСОБА_2 в магазин « Продтовари № 10», який був розташований в с. Хутірське Петриківського району на вул.. Московська, 46. З відповідачкою був укладений договір про повну матеріальну відповідальність , в якому вона зобовязувалась відшкодовувати завдану шкоду у випадку незабезпечення схоронності товарів .
4 березня 2015 року в приміщенні магазину було проведено планову інвентаризацію залишків товарно-матеріальних ці остей і в касі магазину було виявлено нестачу грошових коштів на суму 18 414 грн, які відповідач визнала як нестачу і зобовязалась відшкодувати до кінця 2015 року, про добровільно цього не зробила до цього часу.
Позивач просить стягнути на її користь грошові кошти в розмірі 18 414 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і судовищі витрати в розмірі 1378 грн.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його вітсутність.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилась , двічі була попереджена про день і час судового розгляду справи, про що свідчать потові повідомлення ї підписом.
Відповідно до ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяв про розгляд справи ї їх відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити з наступних підстав.
Позивач ОСОБА_1 являється фізичною особою-підприємцем і займається оптовою торгівлею товарами господарського призначення, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та свідоцтвом платника єдиного податку ( а.с.5,8).
25.04.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений трудовий договір, де відповідачка була прийнята на роботу в якості продавця продовольчих товарів , отримувала 0,5 мінімальної заробітної плати на місяць. Вказаний договір був підписаний сторонами і зареєстрований в Петриківському центру занятості. ( а.с.27).
25.04.2014 року між ОСОБА_2 яка працювала продавцем в магазині № 10 « Продукти» в с. Хутірське по вул. Московській і ФОП ОСОБА_1 був укладений типовий договір про повну матеріальну відповідальність відповідачки ( а.с.28)
Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі,організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.
Відповідно копії акту інвентаризації товарів від 04 березня 2015 року за участю продавця ОСОБА_2 нестача грошових коштів становила 18 414 грн. (а.с.10-25)
На копії відомостей результатів інвентаризації товарів мається пояснення від імені ОСОБА_2 від 10.03.2015 року де вказано, що причиною нестачі коштів стало те, що відповідачка надавала в борг громадянам і особисто брала гроші на кредит, нестачу грошових коштів в розмірі 18 414 грн визнає ( а.с.9).
В матеріалах справи мається розписка на імя ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 від 10.03.2015 року про те, що вона зобовязується внести грошові кошти в розмірі 18 414 грн до кінця 2015 року,просить її не звільняти і матеріали в суд та міліції не передавати.
Згідно положень ст. 132 КЗпП України, за шкоду,заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди
Відповідно до ст.134 КЗпП України до випадків повної матеріальної відповідальності працівників, відповідно до законодавства належить відшкодування шкоди у повному розмірі, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до п.5 ст.134 КЗпП України працівники несуть відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадку, коли шкоди завдано недостачею.
За змістом ст. 135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству,установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі недостачі матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.
Відповідач не зявилась до суду , не надала своїх заперечень чи пояснень по справі і тому суд, задовольняючи вимоги позивача,виносить рішення на підстави наданих позивачем доказів.
Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 була в трудових відносинах із позивачем, приймала на себе особисті зобовязання про матеріальну відповідальність та збереження грошових цінностей і товарів, не заперечувала проти витрат 18 414 грн, не зверталась до органу міліції в разі порушення її особистих прав , тому суд вважає задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн, який належить стягнути із відповідачки, так як відповідно ст. 88 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215, 224, 225 ЦПК України, ст. 132, 134, 135 КзпП України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 грошові кошті в розмірі 18 414 грн на в рахунок відшкодування матеріальних збитків і судові витрати в розмірі 1 378 грн, а всього 19 792 грн користь ОСОБА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4