У х в а л а

іменем україни

09 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г.,Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що з 23 травня по 20 листопада 2014 року відповідач працював на посаді водія у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» (далі - ТОВ «Партнер Дістрібьюшн»). Перебуваючи у відрядженні, він допустив перевитрату пального у кількості 639,70 л на суму 15 026 гривень 55 копійок. Крім того, при огляді автомобіля було виявлено, що пошкоджено сидіння водія, вартість якого становить 14 800 гривень.

Оскільки відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдані збитки, позивач просив стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 29 826 гривень 55 копійок.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 01 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» майнову шкоду, завдану під час виконання трудових обов'язків в розмірі 14 470 гривень 86 копійок та судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір матеріальної шкоди стягнутої з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» з 14 470 гривень 86 копійок до 13 299 гривень 36 копійок.

В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2015 року в частині вимог про стягнення шкоди, завданої перевитратою пального скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 вересня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 травня 2015 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» майнову шкоду у розмірі 12 320 грн 62 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції в цілому зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Судами встановлено, що відповідач працював на посаді водія у ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» з 23 травня по 20 листопада 2014 року. В період з 04 вересня по 28 жовтня 2014 року перебував у відрядженні, на час якого йому були надані транспортні засоби: сідельний тягач марки MAN TG 410, державний номерний знак НОМЕР_1, та напівпричіп марки GRAY, державний номерний знак НОМЕР_2.

Актом від 29 жовтня 2014 року № 11015 перевірки руху та використання пально-мастильних матеріалів встановлено, що за час перебування у відрядженні відповідач допустив перевитрату палива у кількості 639,70 л.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП Українипрацівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У ст. 58 цього Кодексу визначено належність доказів.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на акт від 29 жовтня 2014 року № 11015 перевірки руху та використання пально-мастильних матеріалів, в якому зазначено, що за час перебування у відрядженні відповідач допустив перевитрату палива у кількості 639,70 л.

Стягуючи з відповідача матеріальну шкоду за перевитрату палива, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що перевитрата палива викликана технічно несправним станом автомобіля.

Проте з такими висновками погодитись не можна.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача, викладених у запереченнях, зокрема про те, що за період рейсу він подолав відстань 11 399 км і мав перевитрату пального, а також впливом таких факторів, як: кількість днів простою автомобіля, тривалістю проходження адміністративних кордонів.

Не надавши вказаним доводам правової оцінки та обмежившись даними про перевитрату пального, викладеними в акті від 29 жовтня 2014 року, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на вказане колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що суд першої інстанції, дослідивши належним чином оцінені докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не підтверджено факту невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх трудових обов'язків, оскільки не надано належних і допустимих доказів перевитрат пального, допущеного ОСОБА_6

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення, та доказів, наданих позивачем.

Таким чином, апеляційним судом було помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року скасувати, рішення Малинського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко