У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

До початку розгляду справи представник відповідача подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі згідно яких: «Зважаючи на те, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, вважає, що провадження по вказаній справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Позов та додані до нього документи вказують на те, що кредитний договір, на який посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, як субєктом підприємницької діяльності для поповнення обігових коштів, тобто для здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 господарської діяльності. Отже кредитний договір є господарським договором. Предметом позову є звернення стягнення на належну відповідачу квартиру, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки, саме у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору Кошти, що є предметом кредитного договору (п.1.2 кредитного договору) надані ОСОБА_1, як субєкту підприємницької діяльності для поповнення обігових коштів, а не як фізичній особі.

Згідно п.3 ч.1 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.16 ЦПК, не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Тобто не допускається спільний розгляд вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Як передбачено ст.2, п.1 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірвання і виконанні господарських договорів.

Спір про звернення стягнення на предмет іпотеки виник при виконані кредитного договору, який є господарським договором. Так, у відповідності до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За наведених обставин позов містить вимоги, які підлягають розгляду одночасно за правилами як господарського, так і цивільного судочинства. Тому позовна заява не підлягає розгляду порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить фізичній особі, у звязку із несвоєчасною сплатою фізичною особою-підприємцем кредитних коштів, отриманих нею для здійснення господарської діяльності за кредитним договором, що укладений між субєктами господарської діяльності. Отже, спір виник при виконанні субєктами господарської діяльності господарського договору.

При цьому, вимога про звернення стягнення на належну відповідачу квартиру шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру, що підляже розгляду в порядку цивільного судочинства, є похідною, оскільки до вирішення вимоги позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно встановити наявність заборгованості одного субєкта господарської діяльності (ФОП ОСОБА_1М.) перед іншим (ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором (при виконанні цими субєктами господарського договору) та розмір вказаної заборгованості, що належить до підвідомчості господарського суду.

Отже, у відповідності зі ст.2, п.1 ч.1 ст.12 ГПК України та ст.16 ЦПК України позовна заява підлягає розгляду у порядку, встановленому Господарським процесуальним судом України та підсудна господарському суду Рівненської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У звязку з вищенаведеним, просить суд закрити провадження у даній справі у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.».

Представник відповідача повністю підтримав клопотання та просить суд його задоволити.

В судовому засіданні представник позивача просить суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача посилаючись на ті обставини, що клопотання є не обґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» їх вимоги заявлено до ОСОБА_1.

Як на підставу задоволення своїх вимог, банк посилається на іпотечний договір від 28 квітня 2011 року, який укладений між ним та відповідачем ОСОБА_1, як фізичною особою.

Тому, за наведених обставин, справа підлягає розгляду за правилами цивільного законодавства у відповідності до ст.15 ЦПК України.

Та обставина, що вказаний іпотечний договір укладений для забезпечення виконання за договором кредитної лінії №ВКЛ-2006432 від 28 квітня 2011 року між банком та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не може бути підставою для відмови у відкритті провадження по справі з підстав, передбачених ст.16 ЦПК України, оскільки вищезазначений договір кредитної лінії хоч і укладений між господарюючими субєктами, однак в даному випадку існує спір між банком, як юридичною особою та фізичною особою.

Відповідно до Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні так і фізичні особи та з урахуванням вимог статтею 15-16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємоповязані між собою і окремий їх розгляд не можливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичною особи позичальника і до юридичної особи поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин отримання кредиту.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі є безпідставним, та таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16,293,294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3