АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного військово-історичного музею України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.10.2015 у справі за позовом Національного військово-історичного музею України до ОСОБА_1, третя особа: Міністерство оборони України про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 10720,92 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 обіймав посаду керівника Національного військово-історичного музею України - філії Волинського регіонального музею українського війська та військової техніки - з 11.10.1995 по серпень 2013 року. В ході проведення інвентаризації майна Музею було виявлено нестачу плит ПАГ - 14 б/в у кількості 42 штуки на загальну суму 10720 грн. 92 коп., що підтверджується актом від 18.11.2008. Оскільки єдиною матеріально відповідальною особою в період часу, коли виникла та була встановлена нестача у філії Музею був відповідач ОСОБА_1, тому він, на думку позивача і має відшкодувати заподіяну Музею шкоду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.10.2015 в задоволенні позову Національного військово-історичного музею України до ОСОБА_1, третя особа: Міністерство оборони України про відшкодування шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач посилається на те, що судом при ухваленні рішення не було враховано законодавство у військовій сфері, а саме Статут внутрішньої служби Збройних Сил України та Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, що і стало підставою для ухвалення судом неправомірного рішення. Крім того, позивач зазначає, що оцінка судом доказів під час ухвалення рішення не ґрунтується на всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оскільки судом не взято до уваги аудиторський звіт № 234/1/31/52 від 30.04.2015, яким було виявлено факт нестачі під час проведення внутрішнього аудиту МОУ у квітні 2015 року, та який було долучено до матеріалів справи.

Справа № 760/19113/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2138/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи підтримали апеляційну скаргу, з підстав викладених у ній просили про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їм шкоди та її розмір, а також з недоведеності факту заподіяння шкоди саме з вини відповідача та наявність причинного зв'язку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювана шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; г) вину. Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Розглядаючи протиправність поведінки заподіювача шкоди, необхідно відзначити, що це поведінка, яка заборонена законом.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 11.10.1995, відповідно до Наказу № 022, був призначений начальником Центрального музею Збройних Сил України (а. с. 7).

Наказом № 374 від 16.07.2010 Міністра оборони України Центральний музей Збройних Сил України перейменовано в Національний військово-історичний музей України (а.с.8).

Відповідно до Наказу № 83 від 18.03.1999 Міністра оборони України створено філію Центрального музею Збройних Сил України - Волинський регіональний музей українського війська та військової техніки (а.с. 147).

Позивач посилається на те, що Актом інвентаризації майна філії Волинського регіонального музею українського війська та військової техніки - від 18.11.2008 встановлено, що в результаті проведеної перевірки, призначеної наказом начальника музею 116 від 01.11.2007, виявлено невідповідність фактичної наявності матеріальних активів з даними бухгалтерського обліку. Між іншим, встановлена відсутність плит ПАГ-14 б/в у кількості 42 шт. на загальну суму 10720, 92 грн.. Інвентаризаційною комісією запропоновано направити претензію до МГО «Волинське братство» щодо повернення встановленого майна або компенсації його вартості (т.1 а.с.13-14).

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що факт нестачі аеродромних плит ПАГ-14 б/в у кількості 41 шт. було виявлено ще на початку 2008 року, про що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв правоохоронні органи та органи прокуратури.

Так, з Акту інвентаризації майна філії Центрального музею ЗСУ - Волинського регіонального музею Українського війська та військової техніки від 26.02.2008, затвердженого начальником Центрального музею ЗСУ полковником ОСОБА_1 27.02.2008, вбачається, що інвентаризаційною комісією, призначеною наказом начальника музею №116 від 01.11.2007, в результаті проведеної перевірки виявлено відсутність плит ПАГ-14 б/в кількістю 41 шт. на загальну суму 10465 грн. 66 коп., та пропонується притягнути винних осіб до матеріальної відповідальності (т. 2 а.с.25).

АналогічнимАктом від 03.09.2008, затвердженого начальником Центрального музею ЗСУ полковником ОСОБА_1 19.09.2008, виявлено відсутність, між іншим, плит ПАГ-14 б/в кількістю 42 шт. на загальну суму 10720 грн. 92 коп.. Інвентаризаційною комісією запропоновано направити претензію до МГО «Волинське братство» щодо повернення цього майна або компенсації його вартості (т.2 а.с.26-27).

З довідки Контрольно-ревізійного управління у Волинській області Головного Контрольно-ревізійного управління у Волинській області від 27.11.2009, ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності філії Центрального музею Збройних Сил України - Волинського регіонального музею українського війська та військової техніки за період з 01.01.2008 по 01.10.2009, вбачається, що посадовими особами музею, яким було надано здійснювати безпосереднє керівництво діяльності закладу у період, що підлягав ревізії, були: завідувач філії - ОСОБА_5 (з 01.09.2008 по 31.10.2008); - 01.11.2008 - керівництво здійснює начальник Центрального музею Збройних Сил України (т.2 а.с.3-9).

Таким чином, станом на час виявлення нестачі аеродромних плит, в лютому 2008 року, відповідач ОСОБА_1 обіймав посаду керівника Центрального музею ЗСУ (з 2010 року - Національного військово-історичного музею України), тоді як відповідальність, зокрема, за збереження і правильне використання фондів і майна філії музею - Волинського регіонального музею українського війська та військової техніки, та завдання матеріальних збитків, несе завідувач філії музею.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вини у заподіянні шкоди, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Вказаним Положенням чітко передбачені умови, порядок та розмір відшкодування шкоди, випадки повної, обмеженої або підвищеної відповідальності та підстави для їх застосування, зокрема, за наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою, настанням шкоди та вини. В даній справі ці обставини не доведені в ході всього розгляду справи.

Отже, твердження позивача про незаконність ухваленого рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження, обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами по справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Національного військово-історичного музею України - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.10.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: