У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є. суддів: Завгородньої І.М., Ізмайлової Т.Л., Коротуна В.М., Мазур Л.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення пені із суми несплачених аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2015 року. в с т а н о в и л а: У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 січня 1998 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 січня 1998 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із втратою виконавчого листа, їй 23 квітня 2013 року видано дублікат виконавчого листа, який пред'явлено до виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні, та 05 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Посилаючись на те, що відповідач не в повній мірі сплачує стягнуті за судовим рішенням аліменти, просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 45 163 гривні 40 копійок за період з 05 грудня 2011 року по листопад 2014 року включно. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 травня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 пеню в сумі 20 000 гривень за період із 05.12.2011 року до листопад 2014 року включно. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 червня 2015 року в решті позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення пені з суми несплачених аліментів - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і змінити рішення в частині визначення розміру пені, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності факту наявності заборгованості за аліментами та, врахувавши матеріальний і сімейний стан відповідача, наявність у нього батька похилого віку, який хворіє, дійшов висновку про зменшення розміру пені на підставі ч. 2 ст. 196 СК України. Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового зменшення розміру пені, апеляційний суд вважав, що розмір неустойки (пені) слід розраховувати від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення. Проте з такими висновками судів у повній мірі погодитись не можна. За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Указаних вимог судом не дотримано. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку,та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те,що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-94цс15). Зменшуючи розмір аліментів на підставі ч. 2 ст. 196 СК України, суд першої інстанції викладеного не врахував, не перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів із зазначенням її загальної суми, та дійшов передчасного висновку про визначення пені від суми несплачених аліментів у розмірі 20 000 гривень. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін, зазначивши, що розмір неустойки (пені) слід розраховувати від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді суду слід урахувати викладене, встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та з урахуванням сплачених відповідачем аліментних платежів у період з грудня 2011 року по 16 січня 2015 року ухвалити у справі законне та обґрунтоване рішення. Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2015 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Т.Л. Ізмайлова В.М. Коротун Л.М. Мазур Л.М. Мазур Або без змін ( О