У х в а л а

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, треті особи: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Кащук Володимир Олександрович, Манойло Наталія Григорівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_10, про витребування майна, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Солом'янський районний суд м. Києва рішенням від 6 жовтня

2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 17 листопада 2015 року, позов ОСОБА_6 задовольнив, постановив витребувати від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру та зобов'язав передати її позивачу.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилила, ухвалені у справі судові рішення залишила без змін.

25 квітня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 330, 388, 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, зокрема статей 57, 60, 61, 213 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави перегляду вказаних судових рішень, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2011року, 31 жовтня 2012 року та 9 вересня 2015 року, в яких, на їхню думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оскільки Ѕ частина квартири вибула з володіння позивача за відплатним договором, який у подальшому визнаний недійсним, не з його волі, то він має право на витребування цього майна.

Окрім того, суди встановили, що позивач набув право витребування іншої Ѕ частини спірної квартири, оскільки він є спадкоємцем померлої власниці.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявниками для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 31 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, зазначив, що до спірних правовідносин не може застосовуватись стаття 388 ЦК України, оскільки на час відчуження спірного майна спадкоємці не були його власниками;

- в ухвалах від 28 грудня 2011 року та 9 вересня 2015 року суд касаційної інстанції, скасувавши ухвалені у справах судові рішення та направивши справи на новий розгляд до судів першої інстанції, указав на порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушують питання про перегляд судових рішень з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 57, 60, 61, 213 ЦПК України.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 24 лютого 2016 року, якою відхилено їхню касаційну скаргу та залишено без змін ухвалені у справі судові рішення і яка не перешкоджає подальшому провадженню у справі, то ця заява в частині перегляду зазначеної ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявникам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, треті особи: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Кащук Володимир Олександрович, Манойло Наталія Григорівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_10, про витребування майна, зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема