Справа № 361/763/16-ц Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/4193/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 38 31.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Поліщука М.А.,

за участю секретаря: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту недійсним,

у с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їхній дід ОСОБА_7 Після відкриття спадщини їм стало відомо про наявність заповіту від 18 листопада 2011 року, яким спадкодавець все своє майно заповів дітям - ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Один із спадкоємців за заповітом ОСОБА_8, який є батьком позивачів, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивачі вказали, що останніх десять років життя дід тяжко хворів, не міг самостійно пересуватися й до дня смерті за ним доглядали вони, їхній батько та мати ОСОБА_6 Після смерті сина у діда значно погіршився стан здоров'я й психічний стан, він переніс декілька інсультів, у зв'язку з чим не мав можливості змінити чи скасувати заповіт щоб справедливо розпорядитися належним йому майном між дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також між онуками, тобто дітьми його сина ОСОБА_8

У зв'язку з тим, що спадкування майна ОСОБА_7 лише відповідачами суперечить його дійсній волі, позивачі, з врахуванням уточнених позовних вимог, просили визнати недійсним заповіт складений 18 листопада 2011 року ОСОБА_7 та посвідчений секретарем виконавчого комітету Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Куць Н.К. за № 623.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачі, через представника за довіреностями ОСОБА_10, подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення ухвалено без належної оцінки наданих доказів, пояснень сторін та свідчень свідків, які в сукупності дають підстави вважати, що у зв'язку з похилим віком та станом здоров'я ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій та не міг вчиняти правочин, зокрема скасувати раніше складений заповіт.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, зважаючи на обраний спосіб захисту позивачами, дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, мав трьох дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_7 склав заповіт від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Куць Н.К. за № 623, яким все своє майно заповів дітям у рівних частинах кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року один із спадкоємців за заповітом ОСОБА_8 помер.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_8.

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_8 убачається, що його спадкоємцем за законом є дружина ОСОБА_6. Позивачі відмовилися від прийняття спадщини на користь останньої.

Як убачається з копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_7, із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулися відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3.

За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

При цьому, за своєю юридичною природою заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені зокрема ч. 3 ст. 203 ЦК України, згідно з якою волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 2 ст. 60 ЦПК України).

Суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення цивільного закону, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним через недоведеність заявлених вимог, оскільки як правильно встановлено судом, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_7 після смерті свого сина був не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а його волевиявлення, що полягало у відсутності дій, спрямованих на скасування складеного заповіту, не було вільним чи не відповідало його волі.

Крім того, відповідно до положення ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт або скласти новий.

Не зайвим буде зазначити, що позивачами належним чином не обґрунтовано якими діями відповідачів порушено їхнє право на спадкування частини майна після смерті діда з огляду на те, що відповідно до положень ст. 1266 ЦК України вони є спадкоємцями за заповітом за правом представлення, а до нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом.

Докази та обставини, на які посилається представник позивачів в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

М.А. Поліщук