Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О. О.

з секретарем Слободенюк В.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2. (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач - її колишній чоловік, з моменту розірвання шлюбу в квартирі не проживає та жодного разу не з'являвся, тому втратив право на користування квартирою. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим об'єктивно порушуються права позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за 756 від 29 грудня 2009 року (а.с.3).

Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_2 належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується договором про поділ спільного майна подружжя від 20 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №343 (а.с.9) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10).

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Рівненській області вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 16.09.2004 року (а.с.18). Окрім того, факт реєстрації відповідача за цією адресою підтверджується будинковою книгою до вказаної квартири (а.с.6-8).

Позивач стверджує, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з моменту розірвання шлюбу, тобто з 2009 року.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В силу вимог ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідачем подано заяву про визнання позову, а також доказів на спростування доводів позивача не надано, а судом їх не встановлено, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені і підлягають до задоволення в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як він не проживає за вказаною вище адресою без поважних причин з 2009 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За наведених обставин, вимога в частині подальшого зняття відповідача з реєстрації до задоволення не підлягає, оскільки суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, що є правовою підставою для зняття його з реєстрації.

За таких обставин позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.17).

Керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.ст. 88, 169, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Першко