У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, щоОСОБА_5 по межі належної їй, згідно із державним актом право власності від 16 березня 2012 року серія НОМЕР_1 земельної ділянки встановлено металевий паркан по відмостці її будинку, чим позбавлено останню виходу на АДРЕСА_1 та входу в її власний будинок від АДРЕСА_1. Також встановлено паркан на відстані 0,63 м. від її сараю, чим позбавлено можливості доглядати за будівлею та здійснювати поточний ремонт. Повітряна траса газопроводу низького тиску до будинку залишилася за парканом на території ОСОБА_5, чим позбавлено її можливості обслуговування вказаного газопроводу.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року встановлено, що межа земельної ділянки ОСОБА_5 накладається на межу позивача на 0,98 м, а тому металевий паркан, встановлений ОСОБА_5 по межі згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку від 16 березня 2012 року серія НОМЕР_1, знаходиться на належній їй на праві власності земельній ділянці. Крім того, згідно із п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» передбачено, що для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м, а тому встановлення ОСОБА_5 паркану по відмостці на відстані 0,70 см від стіни належного їй будинку та на відстані 0,63 м від стіни сараю порушує її право на догляд за будинком і здійснення його поточного ремонту. Таким чином, просила позов задовольнити.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 знести самовільно збудований металевий паркан на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта