РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 року Провадження №2/425/246/16

Справа №425/793/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Кулішової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, -

встановив:

Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності було задоволено повністю.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.09.2016 року заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.05.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

26 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просить суд виділити їй на праві власності об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, вартість якого становить 482820,00 гривень; виділити відповідачу на праві власності нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, вартість якого становить 476190,00 гривень, стягнути з відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 08.10.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року було розірвано. В період шлюбу сторони придбали нерухоме майно: квартиру, житловий будинок, нежитлове приміщення та нежитлову будівлю, позивач бажає поділити спільне майно подружжя, тому вона звернулася до суду з цим позовом.

Позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить виключити з позовної заяви вимогу про стягнення судових витрат.

Відповідачем через канцелярію суду подано заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1988 року. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 14.07.2015 року (а.с. 11).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною-інвалідом (а.с. 13, 14).

Згідно договору дарування квартири, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 17.03.2004 року за реєстром № 521, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить в рівних частках по 1/2 частці кожному квартира АДРЕСА_3 (а.с. 17-18, 38-41).

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 29.01.2005 року за реєстром № 114, ОСОБА_2 придбав нежитлову будівлю кафе за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1 (а.с. 22-24, 26-29).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2005 року, виданого Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, ОСОБА_2 належить вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15-16, 34-37).

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В. 17.06.2010 року за реєстром № 1727, ОСОБА_1 придбала житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 19-21, 30-33).

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Відповідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, відповідно до зазначених норм законодавства подружжя не має обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, що набуто у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, один з подружжя може довести, що майно було придбане ним до шлюбу або під час шлюбу за особисті кошти, успадковане або подаровано.

Відповідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нежитлова будівля кафе по АДРЕСА_1, вбудоване нежитлове приміщення (клуб гральних автоматів) по АДРЕСА_2, житловий будинок зі службовими будівлями АДРЕСА_4 є спільною сумісною власністю сторін, оскільки це майно було набуте подружжям за час їх шлюбу.

Стосовно квартири АДРЕСА_3, то суд дійшов висновку, що ця квартира належить сторонам на підставі спільної часткової власності по 1/2 частці кожному з подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с. 208).

Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю про що подав відповідну заяву, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та поділити майно подружжя наступним чином:

- відповідачу ОСОБА_2 виділити у власність квартиру АДРЕСА_3 та вбудоване нежиле приміщення (клуб гральних автоматів) по АДРЕСА_2;

- позивачу ОСОБА_1 виділити у власність житловий будинок зі службовими будівлями АДРЕСА_4 та нежитлову будівлю кафе по АДРЕСА_1.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач подала заяву, в якій наполягає на залишенню судових витрат на ній.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4, іпн НОМЕР_1) право приватної власності на житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_4 (двадцять шість).

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4, іпн НОМЕР_1) право приватної власності на нежитлову будівлю, кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5, іпн НОМЕР_2) право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5, іпн НОМЕР_2) право приватної власності на нежиле приміщення, вбудоване (клуб гральних автоматів), розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (тридцять чотири).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ш. Мирошникова