Справа № 571/335/16-ц
Провадження № 2/571/162/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі Гордійчук Т.О., за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до сільсьгосподарського приватного підприємства «Промінь» про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до Борівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, згідно якого просила визнати право власності на житловий будинок та надвірні будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1, як спадкове майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що її батько ОСОБА_4 в 1990 році, як молодий спеціаліст - сімейний лікар, отримав будинок АДРЕСА_1. Згідно погосподарської книги №5 особовий рахунок НОМЕР_1 АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_5 року батько позивачки помер, не залишивши після себе заповіту. 10 лютого 2016 року до Рокитнівської Державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_5 з заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна, яке залишилось після смерті її чоловіка, на користь позивачки. В строк передбачений чинним законодавством позивачка ОСОБА_3 звернулася з заявою про прийняття спадщини до Рокитнівської Державної нотаріальної контори та 29 лютого 2016 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки «OPEL VECTRA» 1991 року випуску. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок та надвірні будівлі та споруди було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

До початку слухання справи по суті позивач подала заяву про зміну позовних вимог (а.с.47) , згідно якої просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю та вказує, що до позовної заяви додані копія виписки із погосподарської книги від 04.11.2015 року №2941 та копія довідки від 21.03.2016 року №2190 про місце фактичного проживання батька ОСОБА_4 та проживаючих з ним членів сім'ї. Із змісту зазначеної виписки видно, що в погосподарській книзі №5 особовий рахунок НОМЕР_1 будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,22 га рахується за ОСОБА_4. Реєстрація будинку та присадибної земельної ділянки в погосподарській книзі сільської ради є юридичним оформленням їх належності до майна колгоспного двору (п.42 Примірного статуту колгоспу (1969), ст. 120 ЦК УРСР 1964).

Належність житлового будинку до складу майна колгоспного двору означає, що право володіння цим майном не набуте на підставі договору. Проте навіть, якщо такий договір укладався, власник будинку пропустив строк позовної давності про витребування майна з чожого незаконного володіння.

Будинок АДРЕСА_1 перебував у фактичному володінні ОСОБА_4 з 1990 року, а позивач проживає в цьому будинку з 1994 року. За весь час проживання володіння будинком було добросовісним, відкритим, безперевним та безтитульним.

Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. З урахуванням часу володіння будинком батьком позивачки, її час володіння становить 25 років.

18 серпня 2016 року за заявою представника позивача у справі замінено первісного відповідача - Борівська сільська рада Рокитнівського району Рівненської області, на належного - сільськогосподарське приватне підприємство «Промінь» (а.с.80).

Після заміни відповідача у справі, позивач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, до суду надіслала пояснення у яких вказує, що матеріали, які надані відповідачем, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач не надав суду документів, які б свідчили про те, що він є власноким будинку по АДРЕСА_1. З 1990 року та до судового розгляду справи жодним чином не проявляв себе як власник будинку. Надана претензія від 18 січня 2007 року №80, яку нібито пред'являв вимогу ОСОБА_4 у зв'язку із несплатою квартплати, є фальшифою, а її виготовлення утворює склад злочину, передбаченого ст.358 КК України. Також не може оцінюватись як допустимий та достовірний доказ у справі рішення спостережної ради підприємства від 02.09.2016 року, оскільки його зміст суперечить закону та вимогам до змісту і форми організаційно-розпорядчих документів. Відповідно до ст.9 Закону України «Про клективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року з наступними змінами, об'єкти соціальної інфраструктури, зокрема, житловий фонд не входить до пайового фонду майна членів підприємства. Тому під час реструктуризації (перетворення) ці об'єкти не підлягали розпаюванню. Таким чином, надані відповідачем письмові матеріали не ставлять під сумнів законності набуття позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у заяві та доповнила, що після закінчення університету батько позивачки ОСОБА_4 був направлений на роботу у Борівську дільничну лікарню. У 1990 році колгоспом було надано житловий будинок. Заборгованості по квартплаті ніколи не було, покійний ОСОБА_4 все контролював. У 1994 році народилась позивач, проживала та проживає у цьому будинку по даний час. Покійний ОСОБА_4 вирішував питання щодо приватизації будинку, але через раптову смерть не встиг завершити оформлення документів. Про те, що даний будинок нібито включений до разпайованого майна позивачу стало відомо під час розгляду справи. Але жодних претензій щодо будинку відповідач не пред'являв. Вважає, що позивач набула право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Просить позов задовольнити та визнати за ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1.

Представник відповідача, сільськогосподарське приватне підприємство «Промінь», в судове засідання не прибув, до суду надійшов лист про те, що для лікаря ОСОБА_4 у 1990 році була надана тимчасово для проживання квартира, яка на той час була вільна. На даний час квартира знаходиться у майні пайовиків. ОСОБА_4 проживав у квартирі, не оплачував квартплати. Спостережна рада проти того, щоб будинок АДРЕСА_1 було передано ОСОБА_2 (а.с.73).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1, разом з ним на час смерті проживала і була зареєстрована дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Без реєстрації проживала дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с.13).

Відповідно до довідки №2941 від 04.11.2015 року, згідно погосподарської книги №5 особовий рахунок НОМЕР_1, домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_4 (а.с.14).

Згідно технічного паспорту та повідомлення РОБТІ будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, право власності на житловий будинок не зареєстроване(а.с.15,16-18 ). Проте, технічний паспорт на житловий будинок не є правовстановлюючим документом.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджено свідоцтивом про смерть (а.с.10).

Свідоцтвом про народження підтверджено, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4 (а.с.6).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: в АДРЕСА_1, з 20 червня 2012 року, що підтверджується копією паспорту (а.с.4-5).

Відповідно довідки №36,№37 від 26.04.2016 року, будинок за адресою АДРЕСА_1 знаходиться на балансі СГПП «Промінь». Будинок був наданий ОСОБА_4 у 1990 році, як квартира для тимчасового проживання. Даний будинок стоїть у розпаюванні майновиків (а.с.40, 41).

Відповідно до довідки Борівської сільської ради №2893 від 05.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 з 20.06.2012 року по даний час. З 16.07.1994 року проживала за даною адресою без реєстрації. За даною адресою проживав тато ОСОБА_4 з 30.03.1998 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 49)

Відповідно до Додатку №1 до матеріалів з реструктуризації колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» в приватне сільськогосподарське підприємство «Промінь» вбачається, що до переліку майна, що не підлягає розпаюванню включений житловий будинок, 1970 року побудови (а.с.86,87).

З пояснень представника позивача встановлено, що під час роботи ОСОБА_4, батька позивачки, у с.Борове Рокитнівського району Рівненської області лікарем, йому було надано для проживання житловий будинок, де позивач проживає по даний час. Сім'я ОСОБА_4 вселилась у будинок з відома і згоди колгоспу у 1990 році. Тобто, сім'я ОСОБА_4 фактично з 1990 року володіють спірним будинком. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України зазначені обставини визнаються судом достовірними та такими, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Тобто право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у наведеній нормі закону (особа заволоділа чужим майном). Позов про визнання права власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником. Тому виключається набуття права власності на майно, яке належить володільцю в силу певного титулу - оренди, найму, зберігання, оперативного управління, застави тощо. Такий володілець завжди знає похідний та обмежений характер свого права на майно, знає, що його право має певну підставу - право власності чи речове право іншої особи.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

В ході судового розгляду справи встановлено, що покійний ОСОБА_4, батько позивачки, з 1990 року володів спірним будинком у зв'язку з роботою лікаря у Борівській дільничній лікарні, вселився в будинок з дозволу відповідача. ОСОБА_4 було відомо, що спірний будинок належав та належить СГПП «Промінь» на титульному праві власності.

Таким чином, враховуючи обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до даних правовідносин норм ст.344 ЦК України та визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 Рокитнівського району Рівненської області.

Керуючись ст.ст.214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до сільськогосподарського приватного підприємства «Промінь» про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області А.Ф.Комзюк

Повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2016 року.