Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/484/16-ц
Провадження №: 2/332/382/16
У Х В А Л А

27 вересня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Андрюшиної Л.А.

за участю секретаря Ковтуна В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який позивачем був зазначений як позов про захист прав споживачів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявив клопотання про залишення позову без руху, оскільки позивачем при подачі позову до суду не було сплачено судовий збір, а спір, який виник між сторонами, не є спором про захист прав споживачів, оскільки він не є субєктом господарювання.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_3, яка не заперечувала проти задоволення клопотання і пояснила, що позивач не заперечує сплатити судовий збір, суд приходить до переконання, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. Положеннями ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів» було зазначено, що він звільняється від сплати судового збору внаслідок чого провадження у справі було відкрито без оплати судового збору. Але, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не є суб»єктом господарювання, який виконує роботу або надає послуги, а отже і позов до нього заявлено як до фізичної особи, що і було підтверджено представником позивача в суді.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що відносини, які виникли між сторонами не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а тому позивач при зверненні до суду повинен був сплатити судовий збір. Так, ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлено як вимога майнового характеру про стягнення суми, так і вимога немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди. Таким чином, при подачі до суду позову ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за вимогою майнового характеру у розмірі 551,20грн., за вимогою немайнового характеру також у розмірі 551,20грн., тобто у загальному розмірі 1102,40грн..

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного суд вважає, що зазначену позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви, а саме сплати судового збору у повному обсязі, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки заяви в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду про залишення заяви без руху. Роз»яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, відповідно до вимог п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України, заява буде залишена без розгляду.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена суддею у нарадчій кімнаті в 1-му примірнику.

Суддя Андрюшина Л.А.