РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Богдан М.В.,

за участю секретаря Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення пені, інфляційних витрат, процентів за користування коштами, додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до МТСБУ, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування майнової шкоди 25914,27 грн., додаткові витрати в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.03.2014 року о 17-15 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та водія ОСОБА_2, якого було визнанно винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки ОСОБА_2 є учасником бойових дій, то його було звільнено від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків в даному випадку проводить Моторне /транспортне/ страхове бюро України ( надалі МТСБУ).

В липні 2014 року на адресу позивача надійшла відмова у виплаті страхового відшкодування з причини ненадання транспортного засобу для огляду.

Зазначене рішення МТСБУ було оскаржено у судовому порядку, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, яке було залишене без змін, позов задоволено.

13.08.2015 року МТСБУ, на виконання рішення суду, було перераховано 32516 грн.73 коп., а саме страхове відшкодування в розмірі 29 244 грн. 81 коп., пеня за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1322 грн. 03 коп., інфляційні витрати в розмірі 1088 грн. 84 коп., 3 проценти річних від простроченої суми в розмірі 161 грн.05 коп. в період до 10.10.2014 року, додаткові витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди в розмірі 700 грн.00 коп та судовий збір в розмірі 312 грн.08 коп., на рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві та у подальшому отримані позивачем.

Зважаючи, що зобов»язання МТСБУ щодо виплати страхового відшкодування за страховою подією, яка сталася 20.03.2014 року у розмірі 29244 грн.81 коп. виконано лише 13.08.2015 року, відповідачем не було сплачено пеню, інфляційні витрати та проценти за користування коштами за час прострочки виконання зобов»язання з 10.10.2014 року по 13.08.2015 року.

Представник позивача в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти позову заперечував в повному обсязі.

Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.03.2014 року о 17-15 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1, перед початком руху по вул. Польова, 104 в м.Харкові не впевнився, що це буде безпечно, не дав дороги автомобілю «DAEWOO NEXIA», державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.04.2014 року, винним у скоєнні даної ДТП визнано ОСОБА_2, водія автомобіля марки «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1.

Згідно звіту №175 /14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ вартість відновлювального ремонту на дату оцінки з урахуванням зносу складає 29244,81 грн.

Оскільки ОСОБА_2 є учасником бойових дій, то на підставі п.13.1 ст.13 Закону України від 01.07.2004 №1961-1У «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає звільненню від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків в даному випадку проводить Моторне /транспортне/ страхове бюро України ( надалі МТСБУ).

22.03.2014 року на адресу МТСБУ була направлена заява про настання страхового випадку.

В липні 2014 року на адресу позивача надійшла відмова у виплаті страхового відшкодування з причини ненадання транспортного засобу для огляду.

Зазначене рішення МТСБУ було оскаржено у судовому порядку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, позов задоволено, стягнуто з МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 29244 грн. 81 коп., пеня за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1322 грн. 03 коп., інфляційні витрати в розмірі 1088 грн. 84 коп., 3 проценти річних від простроченої суми в розмірі 161 грн.05 коп., додаткові витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди в розмірі 700 грн.00 коп та судовий збір в розмірі 312 грн.08 коп.

13.08.2015 року МТСБУ було перераховано вищевказані суми відповідно до рішення суду, а саме 32516 грн.73 коп. в період до 10.10.2014 року, додаткові витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди в розмірі 700 грн.00 коп та судовий збір в розмірі 312 грн.08 коп., на рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві та у подальшому отримані позивачем.

Відповідно до п. п. 36.2, 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( надалі-Закон) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний зокрема: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Ст. 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або відмовити у його здійсненні за наявності підстав, передбачених ст. 37 Закону.

Пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604609 ЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється:

1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання;

2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК України);

3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги (ст. 601 ЦК України);

4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України);

5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України);

6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України);

7) неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України);

8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦКУкраїни );

9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК України);

10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (ст. 609 ЦКУкраїни).

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

В період з 11.10.2014 року по 12.08.2015 року МТСБУ не сплатила страхове відшкодування та прострочила виплату страхового відшкодування - кількість днів прострочення виконання зобов'язання складає 307 днів та її розмір складає 29244,81 грн. - сума боргу ( 29244,81) * (ставка пені (2*(з 11.10.2014 по 12.11.2014- 12,5%, з 13.11.2014 по 15.02.2015-14%, з 16.02.2015 по 03.03.2015-19,5%, з 04.03.2015 по 12.08.2015 -30%) /100% / 365 * 307( кількість днів прострочки).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526. частина друга ст. 625 ЦК України).

Окрім того, відповідно до аналізу Верховного Суду України практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві випливає, що Правильними є висновки судів про необхідності застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Таким чином, враховуючи системний аналіз вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 10.10.2014 року по 12.08.2015 року за 307 днів прострочення зобов'язання в розмірі 733,12 грн. (29244,81 грн. * 3% /365днів * 307 днів).

Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року в розмірі 14100 грн. 97 коп. виходячи з наступного розрахунку: 29244,81 (сума боргу)*(індекс інфляції жовтень 2014 - 102,4%, листопад 2014 -101,9%, грудень 2014 -103,0%, січень 2015 - 103,1%, лютий 2015 - 105,3%, березень 2015 -110,8%, квітень 2015-114,0%, травень 2015 -102,2%, червень 2015 -100,4%)/100% = (сума боргу з урахуванням інфляції) - 29244,81 (сума боргу).

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат включаються витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Крім того, у п.п.47, 48 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути, зокрема, адвокатом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 сплатив адвокату грошову суму у розмірі 5000,00 грн. за отриману правової допомоги, вказані сутність юридичних послуг (а.с.62).

Згідно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні

З урахуванням часу розгляду справи, відсутності адвоката у судових засіданнях, на яких був присутній адвокат позивача, суд прийшов до висновку про стягнення суми витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,209,212,214-215,217, 218ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 11080 грн. 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 14100 грн. 97 коп., 3 проценти річних від простроченої суми у розмірі 733 грн. 12 коп., додаткові витрати у розмірі 2000 грн. та судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. , а всього 28401 (двадцять вісім тисяч чотириста одна) грн. 47 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3