У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Леванчука А.О.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 18 червня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23 455,70 грн, обґрунтовуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного між сторонами 30 квітня 2008 року.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість в розмірі 23 455,70 грн, з яких: 3 тис. грн - заборгованість за кредитом; 12 142,57 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6 720,00 грн - заборгованість за комісією за користуванням кредитом; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1 093,13 грн - штраф (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 18 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом та судових витрат змінено. Зменшено стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом з 12 142,57 грн до 1 тис. грн; зменшено стягнення заборгованості за комісією за користування кредитом з 6 720 грн до 500 грн. Зменшено суму заборгованості ОСОБА_6, яка підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», з 23 455,70 грн до 6 093,13 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору допустив заборгованість зі сплати за кредит, процентів та комісії за його користування.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, погодився з його висновками щодо порушення відповідачем умов кредитного договору в частині повернення отриманих грошових коштів, зауваживши при цьому, що зменшенню підлягає розмір збитків та неустойки відповідно до положень ч. 2 ст. 616 ЦК України, зменшивши таким чином розмір заборгованості з процентів за користування кредитом та заборгованості з комісії за його користування.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 30 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 3 тис. грн зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії у розмірі 3,5%. Договір був укладений у формі заяви за послугою «Швидка готівка». Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_6 ознайомився та погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с. 10).

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 18 липня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 23 455,70 грн, яка становить за тілом кредиту - 3 тис. грн, 12 142,57 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 6 720,00 грн - заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 294,75 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

За змістом п. 6.5 умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 6.6 умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку боржник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Пунктом 5.5 правил користування платіжною карткою передбачено, що за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік.

Пунктом 8.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Як вбачається з умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п. 9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»).

Пунктами 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Зі змісту п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений у заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Зазначена вище позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не з'ясував у повному обсязі фактичних справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами у справі доказам у їх сукупності, зокрема, залишив поза увагою заперечення відповідача проти позову (а.с. 30), не перевірив чи отримував останній платіжну картку НОМЕР_1, оскільки зі змісту заяви (а.с. 10 зворот) вбачається, що ОСОБА_6 лише ознайомлений і згодний з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, та просив відкрити рахунок і надати перераховані послуги, натомість даних щодо отримання ним картки матеріали справи не містять. Нез'ясованим судом першої інстанції залишилось і те чи передбачає така форма договору видачу платіжної картки, чи готівкові кошти надаються через касу банку без видачі картки. Суд першої інстанції не перевірив на який саме термін видавались відповідачу позивачем кредитні кошти, який строк дії платіжної картки, у разі її видачі, та чи саме вказана картка є платіжною, оскільки вказаний у заяві номер містить 14 цифр (НОМЕР_1), з необхідних 16-ти. Крім того, відповідач в ході судового засідання наголошував на тому, що із наявними у матеріалах справи умовами і правилами надання банківських послуг його ознайомлено не було, проте вказана обставина залишилась поза увагою суду та не перевірено чи розповсюджуються ці умови та правила надання банківських послуг саме на послугу «Швидка готівка», оскільки умови та правила надання банківських послуг (а.с. 11-17) регулюють відносини між банком та клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг (п. 1.2). Судом першої інстанції не взято до уваги правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-240цс14, від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення процентів та комісії за користування кредитними коштами, апеляційний суд, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин у цій частині та дійшов передчасного висновку про зменшення розміру процентів та комісії за користування кредитом на підставі ч. 2 ст. 616 ЦК України. Зменшуючи розмір процентів та комісії за користування кредитними коштами, апеляційний суд виходив з того, що вказані нарахування є збитками, оскільки банк з 2008 року не вживав жодних заходів щодо зменшення розміру збитків більше п'яти років, останній своїми діями сприяв збільшенню їх розміру, залишивши поза увагою, що проценти та комісія за користування кредитними коштами є складовими одержаного кредиту, з нарахуванням яких клієнт погодився, засвідчивши це власним підписом. Здійснивши посилання на положення ст. 22 ЦК України, апеляційним судом було помилково визначено правову природу процентів та комісії за користування кредитним коштами, як упущену вигоду, натомість вказані правовідносини регулюються положеннями параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п'ятої ЦК України, а отже зменшенню відповідно до вимог ч. 2 ст. 616 ЦК України не підлягають.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3 тис. грн та штрафів, апеляційний суд, не перевірив доводи апеляційної скарги належним чином, не надав належної оцінки виписці ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 18 травня 2000 року до 18 червня 2015 року (а.с. 100-105), де зазначена основна картка: НОМЕР_1, проте який саме номер картки, виданої на ім'я ОСОБА_6 не з'ясував.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 18 червня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко А.О. Леванчук

Г.І. Мостова