Справа № 306/1760/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ІГНАТЮКА Б.Ю., КЕМІНЯ М.П.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 23 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

05.06.2014 ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, у подальшому збільшило позовні вимоги та мотивувало їх наступним. За договором від 28.11.2007 № KF41279 ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого у подальшому стало ПАТ «ВіЕс Банк», надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою за нього 12,5% річних і строком по 27.11.2017. Виконання зобовязань позичальником було забезпечено порукою ОСОБА_2, із якою банк 28.11.2007 уклав договір поруки.

Банк свої зобовязання виконав, тоді як позичальник свої порушив і спричинив виникнення боргу, що станом на 22.04.2015 склав 13125,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 1 долар США/22,276179 грн на цю дату є еквівалентом 292396,91 грн, у т.ч.: 9023,97 дол. США боргу за кредитом, 1471,53 дол. США боргу за відсотками, 2630,49 дол. США пені, крім того, виник і борг за комісією в розмірі 2387,32 грн. Претензії банку щодо сплати боргу, надіслані відповідачам, залишилися без задоволення.

Посилаючись на ці обставини, на право вимагати дострокового повернення боргу та на положення ЦК України щодо солідарного обовязку позичальника і поручителя його сплатити, банк просив стягнути на свою користь із відповідачів заборгованість за кредитним договором від 28.11.2007 № KF41279, що виникла станом на 22.04.2015, у розмірі 13125,99 дол. США, які є еквівалентом 292396,91 грн, а також 2387,32 грн боргу за комісією. Судові витрати позивач просив покласти на відповідачів.

Рішенням Свалявського районного суду від 23.06.2015 змінений позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 13125,99 дол. США, що еквівалентно 292396,91 грн, заборгованості за кредитним договором, із яких заборгованість: за кредитом 9023,97 дол. США; за відсотками 1471,49 дол. США; пеня 2630,49 дол. США, а також 2387,32 грн заборгованості за комісією. Стягнуто на користь ПАТ «ВіЕс Банк» з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 627,28 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду. На обґрунтування апеляції по суті зазначає, що: судом не врахована відсутність у філії банку, яка не є юридичною особою, та у представника ОСОБА_3 повноважень збільшувати позовні вимоги; відповідач одержав кредит у розмірі 20000,00 дол. США за валютного курсу 5,00 грн за 1 дол. США, що складало 10000,00 грн, під 12% річних, на погашення кредиту сплачено 180000,00 грн, тому вважає, що заборгованості перед банком немає; від банку відповідач жодних коштів не позичав і не отримував, позовні вимоги безпідставні, а судом не застосовані ст.ст. 516, 517, 599, 609, 616, 1051 ЦК України, які підлягали застосуванню. Сторона просить рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02.10.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, рішення Свалявського районного суду від 23.06.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016 ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 02.10.2015 скасовано в частині вирішення спору про стягнення пені в іноземній валюті, в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині рішення Свалявського районного суду від 23.06.2015 і ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 02.10.2015 залишено без змін.

Суд касаційної інстанції вказав, зокрема, що висновок судів про право позивача на стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків за користування ним, комісії та пені відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на законі. Поряд із цим, не було враховано, що стягнення пені в іноземній валюті із посиланням на подвійну облікову ставку НБУ помилкове, позаяк пеня за відповідними правилами стягується у гривні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_4, які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ст.ст. 10, 11, ст. 303 ч. 1, ст. 338 ч. 4 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу та обовязковості для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи висновків і мотивів, з яких судом касаційної інстанції скасовано рішення, апеляційний суд після надходження справи на новий апеляційний розгляд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, та беручи до уваги наведені у відповідному судовому рішенні висновки і мотиви суду касаційної інстанції. Предметом апеляційного розгляду є питання щодо стягнення пені, інші обставини беруться до уваги остільки, оскільки це необхідно для вирішення питання, що є предметом розгляду.

Встановлено, що за кредитним договором від 28.11.2007 № KF41279 (з урахуванням укладання додаткових угод до нього) Відкрите акціонерне товариство «Електрон Банк», правонаступниками якого послідовно були Публічні акціонерні товариства «Фольксбанк» і «ВіЕс Банк», надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою за нього процентів за основною ставкою 12,5% річних і строком по 27.11.2017 (а.с. 8-22, 26, 33-35). Умовами кредитного договору у первісній редакції було передбачено, що за несвоєчасні (неналежні) повернення кредиту або його частини, сплату процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання (Розділ 6 «Відповідальність сторін» п.п. 6.2., 6.3.).

06.08.2013 ПАТ «Фольксбанк» і ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 28.11.2007 № KF41279, якою виклали його в новій редакції, дружина позичальника ОСОБА_2 надала письмову згоду на укладання зазначеного договору (а.с. 16-22). Розділом 17 «Відповідальність сторін» договору сторони погодили, що:

у разі невиконання чи несвоєчасного виконання боргових зобовязань у частині повернення кредиту, процентів, комісій… позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань позичальником за кожен календарний день прострочення… (п. 17.2.);

пеня та штрафи сплачуються в національній валюті України; у випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 17.6.);

строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів, комісій, пені, штрафів, штрафних санкцій… встановлюється.. тривалістю три роки (п. 17.7.).

Виконання зобовязань позичальником було забезпечено порукою ОСОБА_2, із якою банк уклав 08.11.2007 договір поруки, до якого в подальшому у звязку зі змінами в кредитному договорі теж вносилися відповідні зміни (а.с. 23-25).

Факти порушення позичальником зобовязань за кредитним договором, виникнення заборгованості у розмірі 10495,50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/22,276179 грн станом на 22.04.2015 еквівалентно 233799,64 грн, з яких заборгованість: за кредитом 9023,97 дол. США і за відсотками 1471,53 дол. США, а також за комісією 2387,32 грн, підстави для предявлення кредитором вимоги щодо дострокового стягнення всього належного за кредитним договором і для застосування солідарної цивільно-правової відповідальності позичальника і поручителя за порушення зобовязання встановлені, доведені, зафіксовані рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, які в цій часині набрали законної сили та обовязкові для виконання і врахування (ст. 124 ч. 5 Конституції України, ст. 14 ч.ч. 1, 2, ст. 61 ч. 3 ЦПК України).

Відтак, встановлені і підстави для стягнення кредитором неустойки за порушення зобовязання як такої у межах трирічної позовної давності (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 8, ст.ст. 202, ст. 258 ч. 2 п. 1, ст. 259 ч. 1, ст.ст. 509, 525, 526, 546, ст. 549 ч.ч. 1, 3, ст.ст. 550, 551, 553, 554, 610, ст. 611 ч. 1 п. 3, ст.ст. 612, 614, 622-626, 629, ст. 1050 ч. 2, ст. 1054 ЦК України).

Як убачається з остаточного розрахунку боргу, позивач нарахував і предявив до стягнення із солідарних боржників пеню в розмірі 2630,49 дол. США за період з 22.04.2014 по 21.04.2015, тобто, у межах одного року до моменту подання заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 102-105). Утім, всупереч умовам чинного і обовязкового для сторін договору, позивач предявив пеню до стягнення в доларах США, тоді як управі був предявити її у гривнях за відповідним валютним курсом. Гривневий еквівалент відповідних складових боргу, що обчислювалися в іноземній валюті, банк визначив у розрахунку виходячи з офіційного курсу НБУ 1 дол. США/22,276179 грн станом на 22.04.2015 року, в т.ч., і еквівалент пені, яким є 58597,27 грн, чим визначив і межі, в яких підлягає обрахунок відповідних сум із застосуванням валютного курсу. Прав відповідача обраний банком валютний курс для визначення гривневого еквіваленту відповідних грошових сум в іноземній валюті не порушує.

Суд першої інстанції наведене залишив поза увагою, не врахував, що позивач, маючи правові підстави власне для предявлення вимоги про стягнення неустойки (пені), яка є як засобом забезпечення зобовязання, так і засобом цивільно-правової відповідальності за його порушення, яке реально має місце, водночас не мав правових підстав для стягнення пені в доларах США. Відповідно до умов договору, які ніким не оспорювалися і правомірність яких презюмується (ст. 204 ЦК України), а також враховуючи, що підстави для цивільно-правової відповідальності за порушення зобовязання виникли та існували на час предявлення позову та ухвалення рішення судом, а апеляція позичальника не містить жодних доводів, які б це спростовували, пеня підлягає стягненню в гривневому еквіваленті за обраним позивачем валютним курсом, тобто, в розмірі 58597,27 грн. Твердження сторони відповідача в апеляційному суді, що заперечують право кредитора на стягнення пені у відносинах, що виникли, як такої, не заслуговують на увагу.

Виходячи з наведеного, з урахуванням ст. ст. 303 ч. 1, ст. 338 ч. 4 ЦПК України та на підставі ст. 309 ч.ч. 3, 4 цього Кодексу апеляцію слід задовольнити частково, стягнути відповідно до встановленого пеню в гривнях, що тягне необхідність зміни рішення суду першої інстанції як щодо валюти стягнення пені та відповідної її суми, так, відповідно, і в частині визначення загального розміру заборгованості, належної до стягнення в доларах США. Тому слід резолютивну частину рішення суду викласти в редакції, що враховує відповідні зміни, а також згідно із ст. 88 ЦПК України змінити розподіл судових витрат відповідно до прийнятого рішення та з урахуванням сплаченого.

Керуючись ст. 88, ст. 303 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч.ч. 3, 4, ст.ст. 314, 316, ст. 338 ч. 4 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Свалявського районного суду від 23 червня 2015 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення щодо вирішення спору в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу задовольнити частково, стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) і ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2), мешканців с. Керецьки, вул. Белеївська, 14, Свалявського району Закарпатської області, на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (м. Львів, вул. Грабовського, 11, ) заборгованість за кредитним договором від 28.11.2007 № KF41279 у розмірі 10495,50 доларів США (десять тисяч чотириста девяносто пять доларів США 50 центів), що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/22,276179 грн станом на 22.04.2015 року еквівалентно 233799,64 грн (двомстам тридцяти трьом тисячам семистам девяноста девяти гривням 64 коп.), а саме: 9023,97 дол. США заборгованості за кредитом, 1471,53 дол. США заборгованості за відсотками, а також заборгованість за комісією в розмірі 2387,32 грн (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 32 коп.) і пеню в розмірі 58597,27 грн (пятдесят вісім тисяч пятсот девяносто сім гривень 27 коп.).».

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 672,78 грн на користь ПАТ «ВіЕс Банк» у відшкодування витрат по оплаті судового збору та по 904,54 грн судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді