МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа № 370/840/15-ц

Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Людвинівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області про визнання рішень Людвинівської сільської ради , державних актів на права власності на земельні ділянки недійсними, скасування державної реєстрації земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Макарівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1533 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд, яка розташована в селі Людвинівка Макарівського району по вулиці Лісна, відповідно до договору дарування від 29.03.2012 року. У липні 2014 року він звернувся до Управління Держземагенства у Макарівському районі із заявою про внесення відомостей про належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Листом Управління Держземагенства від 29.07.2014 року №01-10/803 йому було відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку у зв'язку з взаємним перетином земельної ділянки із земельними ділянками відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ( перший власник земельної ділянки ОСОБА_3.) . Оскільки, документи щодо відведення земельних ділянок відповідачам містять грубі порушення вимог чинного законодавства , просив суд визнати незаконними та скасувати рішення Людвинівської сільської ради на підставі яких отримали земельні ділянки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку відповідачів та скасувати записи державної реєстрації земельних ділянок. В обгрунтування своїх вимог позивач вказав, що всупереч вимогам ст.ст.116,118 ЗК України розробка технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 здійснювалась за відсутності відповідного рішення Людвинівської сільської ради про надання дозволу на розробку технічної документації. Окрім того, передача земельної ділянки у власність здійснювалась за відсутності відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Наявні в матеріалах технічної документації рішення Людвинівської сільської ради від 06.04.2006 року №6 «а»-І-V «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок» та витяг з рішення Людвинівської сільської ради «Про передачу земельних ділянок у власність» не є рішенням ради , оскільки дане питання не виносилось на розгляд І сесії Людвинівської сільської ради V скликання та не ухвалювалось відповідно до визначеної законом процедури. Наявні в матеріалах технічної документації документи, які оформлені як рішення ради, були одноособово підписано сільським головою Сулімою Т.В. та скріплено печаткою сільської ради, що є порушенням визначеного законом порядку та свідчить про перевищення останнім наданих законом повноважень. Крім того, в технічній документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 відсутні будь які документи які б вказували на те, що земельна ділянка раніше йому виділялась і що межі такої ділянки визначались в натурі (на місцевості). В той же час як вбачається з протоколу сесії І Людвинівської сільської ради від 06.04.2006 року було прийнято рішення про вилучення з користування громадянки ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,23 га в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2. Довідка , яка наявна в матеріалах технічної документації від 03.10.2008 року зазначає що ОСОБА_2 користується спірною земельною ділянкою з 1993 року містить завідомо неправдиві відомості , враховуючи дату народження відповідача 1986 рік. Щодо підстав визнання недійсним державного акту ОСОБА_3, то технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту гр. ОСОБА_3 не обліковується в архіві управління Держземагенства. Відповідач не погоджував межі земельної ділянки з ним, під час розробки технічної документації не було проведено кадастрову зйомку ділянки та не було узгоджено її межі із суміжник землевласником, тобто з ним.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали, викладене у позові підтвердили.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов заперечив, пояснив , що приватизацією земельної ділянки в селі Людвинівка Макарівського району займалась ОСОБА_12

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_12 позовні вимоги заперечила.

Представник відповідача ОСОБА_2- адвокат Дряпачко С.І. позовні вимоги заперечив, подав свої пояснення.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_14 у судовому засіданні позов не визнали, подали письмові заперечення та у засіданні представник вказала, що ОСОБА_4 вже третій власник земельної ділянки, яку отримала на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2013 року укладеного з гр. ОСОБА_15 Крім того, у письмових запереченнях просили суд застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності.

Представник відповідача Людвинівської сільської ради Макарівського району Київської області Суліма Т.М. на початку судового засідання позов ОСОБА_1 визнала , після надання усних пояснень позовні вимоги заперечила, а в подальшому взагалі припинила відвідувати судові засідання у зв'язку з хворобами.

Третя особа Управління Держземагенства у Макарівському районі свого представника до зали суду не направили .

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , судом було встановлено наступне.

Приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М. 29.03.2012 року було посвідчено договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_18 та ОСОБА_1, реєстровий номер 520. Предметом договору є земельна ділянка площею 0,1533 га, що розташована на території Людвинівської сільської ради Макарівського району Київської області , АДРЕСА_2. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, надана Дарувальниці на підставі рішення Людвинівської сільської ради №132-ХХІІІ-V від 26.12.2008 року, кадастровий номер НОМЕР_1 . ( том 1 а.с.9-10)

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження свого права власності подав Державний акт на право власності виданий на ім."я ОСОБА_18, де міститься відмітка нотаріуса про перехід права власності на підставі вищевказаного договору дарування . ( том 1 а.с. 8)

29.07.2014 року Листом за №01-10/803 заступник начальника Управління Держземагенства у Макарівському районі повідомив громадянці ОСОБА_18 що при внесенні відомостей про її земельну ділянку до автоматизованої бази Даних Державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Макарівському районі встановлено взаємний перетин ділянки із земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що є перешкодою у внесенні відомостей про земельну ділянку до автоматизованої бази даних Державного земельного кадастру. ( том 1 а.с. 11)

Слід відмітити, що вказаний Лист є адресованим саме громадянці ОСОБА_18, яка не є стороною у даній справі, хоча позивач вказує дату коли дізнався про порушення свого права саме 29.07.20914 року.

Відповідач ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2307 га , яка розташована в селі Людвинівка Макарівського району Київської області по вул. Чапаєвській на підставі рішення Людвинівської сільської ради від 24.03.2009 року № 151-ХХV-V «Про передачу у власність земельної ділянки» та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 . Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено поданими стороною відповідача документами, громадянка ОСОБА_9 06 .04.2006 року звернулась до сесії Людвинівської сільської ради з письмовою заявою про надання дозволу на вилучення земельної ділянки площею 0,23 га, якою вона не користується на користь ОСОБА_2 ( том 1 ас.с.243).

Цього ж дня, гр. ОСОБА_2 подав на сесію Людвинівської сільської ради письмову заяву на надання йому дозволу на виділення земельної ділянки площею 0,23 га яка розташована в АДРЕСА_1 згідно заяви про відмову від користування гр. ОСОБА_9

( том 1 а.с. 240)

Відповідно до витягу з рішення сесії Людвинівської сільської ради №6 «а» - І - V від 06.04.2006 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» було вирішено передати ОСОБА_2 земельну ділянку під ОЖБ площею 0,23 га в АДРЕСА_1 та зобов'язано заключити договір на розробку технічної документації з землевпорядною організацією яка має відповідну ліцензію.

Як слідує з документів поданої технічної документації, під час складанню акту про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки приймали участь сільський голова та два суміжні землевласники ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ( том 1 а.с. 129) . Згідно кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_2 виконаного у 2008 році, громадянка ОСОБА_18 не була суміжним землевласником чи землекористувачем.

Відповідач ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2200 га , яка розташована в АДРЕСА_1 на підставі рішення Людвинівської сільської ради від 05.09.2012 року № 107-ХVІІІ-VІ «Про передачу у власність земельної ділянки» та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 27.09.2012 року. ( том 1 а.с. 68)

В подальшому земельна ділянка була ним відчужена на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 29.10.2012 року гр..ОСОБА_15, яка в свою чергу 14.04.2013 року відчужила земельну ділянку відповідачу по справі ОСОБА_4. ( том 1 а.с.48-49,50-51)

За клопотанням сторін до матеріалів справи було подано технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2, технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акти на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_3, акт про встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків користувачу земельних ділянок ОСОБА_4 , технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_18.

За письмовим клопотанням представника позивача по даній справі було призначено та проведено судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої було поставлено ряд запитань.

Відповідно до висновку судової експертизи № СЕ-1-1-353/15 від 23.10. 2015 року при зіставленні фактичних розмірів площ координат поворотних точок (фактичне розташування земельних ділянок) та конфігурації земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в одному масштабі та одній системі координат з межами, їх розмірами, конфігурацією та площею, координатами поворотних точок, вказаними у правовстановлюючих документах встановлено:

Щодо земельної ділянки ОСОБА_1 (первісний набувач ОСОБА_18.) фактичне розташування, існуючі межі (їх розміри), координати поворотних точок земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідають тим, що зазначені у копії Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ОЖБ гр. ОСОБА_18 на території села Людвинівка виготовленої ПП «Абрис - Альфа» та у копії Державного акту на право власності на земельну ділянку. Визначити усі фактичні межі (їх розміри) конфігурацію, координати поворотних точок та площу досліджуваної ділянки ОСОБА_1 не надалось можливим.

Щодо земельної ділянки ОСОБА_2, то фактичне розташування земельної ділянки площею 0,2194 га , розміри меж, координати поворотних точок та площа земельної ділянки ОСОБА_2 за фактичним використанням не відповідають тим, що зазначені у копії Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для ОЖБ виготовленої ТОВ Науково-виробнича фірма «Універсал-Агро» та у копії Державного акту на право власності не земельну ділянку. Фактичне місце розташування ділянки площею 0,2194 га зміщене вправо від місця розташування земельної ділянки площею 0,2307 га, зовнішньої межі якої визначені державним актом та техдокументацією. Конфігурація земельної ділянки площею 0,2194 га за фактичним використанням в цілому однакова із конфігурацією земельної ділянки площею 0,2307 га, визначеної зовнішніми межами згідно із копією Державного акту від 28.04.2010 року серії НОМЕР_2 та кадастровим планом ;

Щодо земельної ділянки ОСОБА_4, то фактичне розташування земельної ділянки площею 0,2337 га , розміри меж, координати поворотних точок та площа земельної ділянки ОСОБА_4 за фактичним використанням не відповідають тим, що зазначені у копії Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ОЖБ гр.ОСОБА_3 в селі Людвинівка , виготовленої ПП «Яран і К» конфігурація земельної ділянки площею 0,2337 га за фактичним в цілому однакова з конфігурацією земельної ділянки площею 0,2200 га визначеної зовнішніми межами згідно з копією Державного акту та кадастровим планом , представленим у копії Технічній документації із землеустрою гр. ОСОБА_3

Частина земельної ділянки у формі чотирикутника площею 96,70 кв. м. , яка входить до складу площі земельної ділянки 0,1533 га з кадастровим номером НОМЕР_1 належної ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_4 площею 0,2200 з кадастровим номером НОМЕР_4; частина земельної ділянки у формі багатокутника площею 532,70 кв. м. , яка входить до складу площі земельної ділянки 0,1533 га з кадастровим номером НОМЕР_1 належної ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,2307 га з кадастровим номером НОМЕР_5. ( том 1 а.с. 153-174)

Проаналізувавши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного правового обгрунтування.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювних прав, свобод або інтересів.

Так, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права посилаючись на вимоги ст.152, 155 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою , і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку , а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За вимогами ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеної в порядку встановленому законом у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою .

Відповідно до вимог статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Проте протягом тривалого розгляду цивільної справи позивач та його представники не вказали та не довели суду що право власності позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1533 га порушено чи не визнається відповідачами по даній справі. Більш того, на момент судового розгляду справи державна реєстрація права на нерухоме майно позивача в порядку передбаченому законом відсутня. Це повністю підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 11.03.2016 року . відповідно до Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 обліковується за ОСОБА_18 . ( том 2 а.с. 26, 27)

Відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки, що належить громадянці ОСОБА_18 .мельна ділянка з будь-якого боку не межує з земельними ділянками сторін по справі . Відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 його земельна ділянка не межує з ділянкою ОСОБА_18. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_4 який було виготовлено саме пізніше , тобто у 2014 році, земельна ділянка не межує з ділянкою ОСОБА_18.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Однак, позивач та його представники не довели яким саме чином наявність Рішення Людвинівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.03.2009 року №151-ХХV-V про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та рішення від 05.09.2012 року № 107-ХVIII-VI про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 порушує право власності позивача на землю, а також не зазначили якими діями порушено вимоги статті 116 та 118 ЗК України відповідачем Людвинівською сільською радою Макарівського району Київської області .

Як вже було зазначено вище, з кадастрових планів земельних ділянок позивача та відповідачів взагалі не вбачається наявність спірних правовідносин між позивачем ( першонабувач ОСОБА_18.) та відповідачами щодо прав на земельну ділянку позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналогічна норма міститься і в ст. 155 ЗК України, відповідно до якої у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як вбачається із вказаних вище норм, для визнання акту (в даному випадку рішення органу місцевого самоврядування) незаконним (недійсним), необхідно щоб такий акт одночасно порушував права або інтереси позивача та суперечив актам цивільного законодавства.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набуте майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Посилання позивача у своєму позові на завідомо неправдиві відомості , які містяться у довідці виданої сільським головою 03.10.2008 року щодо користування земельною ділянкою ОСОБА_2 з 1993 року суд з вищевказаних підстав до уваги не приймає .

Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги по скасуванню рішень Лювинівської сільської ради Макарівського району Київської області про передачу відповідачам земельних ділянок та визнання недійсними державних актів. Враховуючи, що позовні вимоги скасування державної реєстрації актів на право власності на землю є похідними від вимог про визнання недійсними державних актів, вони також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 15,60,79,88, 209,212-215,223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Людвинівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області про визнання рішень Людвинівської сільської ради , державних актів на права власності на земельні ділянки недійсними, скасування державної реєстрації земельної ділянки, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 18 квітня 2016 року.

Суддя М.Ю. Устимчук