Провадження № 2/521/4146/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Гаррієвича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Гаррієвича про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа «Одеська товарна біржа»,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 Гаррієвича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Гаррієвича про визнання договору купівлі-продажу від 01.08.1997 року №188223 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, дійсним.

Позов мотивовано тим, що 01.08.1997 року на Одеській товарній біржі між позивачами та відповідачами, було укладено договір купівлі-продажу квартири № 18823, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Після оформлення документів зазначений договір було зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації. На теперішній час позивачі не має можливості розпоряджатися належним їм майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально, тому вони звернулись до суду із зазначеним позовом та просили визнати вказаний біржовій договір купівлі-продажу дійсним.

Сторони в судове засідання не зявились, були сповіщені належним чином, відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом оголошення у пресі, позивачі надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.08.1997 року між ОСОБА_4 Гаррієвичем, діючим від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6, проживаючих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, діючим від імені ОСОБА_7 Гаррієвича, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 ЛЕЦіон, вул.Ханни Сешен , 6/13 на підставі довіреності, посвідченої 22.02.1995 року Сьомою нотаріальною державною конторою м.Одеси, в реєстрі за № 1-1083і на підставі довіреності , посвідченої в реєстрі за № 4103 адвокатом і нотаріусом ОСОБА_8, м.Рішот Ле-Ціон, вул. Герцль, 68 від 04.07.1997 року, легалізована консульським відділом Посольства України в державі Ізраїль, в реєстрі за № 571/1-1123 17.07.1997 року та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №18823, який був оформлений на Одеській товарній біржі, та зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 11.08.1997 року реєстраційний номер №139, що підтверджується копією зазначеного договору( а.с.17-18)

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №18823 від 01.08.1997 р.,квартира АДРЕСА_3, що належала продавцям - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Гаррієвичу в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3-2325, виданого 07.12.1993 року УЖКГвиконкома Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси в реєстровій книзі № 212пр., на стор.№ 193, під реєстром № 139 17.07.1997 року(а.с.18)

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003р. до правовідносин, які виникли до 01.01.2004р. застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Купівля-продаж житла є договірним зобовязанням і регулюється правилами цивільного законодавства.

Згідно ст.224 ЦК УРСР 1963 р., що підлягає застосуванню до спірних відносин з огляду на дату укладення договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Спірний договір містить всі істотні умови, сторонами виконано свої зобовязання за вказаним договором, позивачами було сплачено відповідачам обумовлену ціну квартири, відповідачі передали квартиру позивачам, позивачі зареєстрували за собою право власності на вказану квартиру.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту в обраний ним спосіб шляхом визнання зазначеного вище біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Керуючись ст.47,224,225,227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), ст..10,11,14,60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №18823, квартири за адресою: АДРЕСА_4, укладений 01 серпня 1997 року між ОСОБА_4 Гаррієвичем, діючим від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Гаррієвича, та ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_9 ОСОБА_10, зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 18823 від 01 серпня 1997 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Мурзенко М.В.