Справа № 285/619/16-ц
провадження № 2/0285/632/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.05.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Семенюк І.В., позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліянівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Поліянівка, вул. Лесі Українки, 8.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 09.05.2014 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на вищезазначений будинок, що раніше належав ОСОБА_3, яка померла 27.10.1999 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_2, але не встигла оформити свої спадкові права. 10.11.2014 року приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просила суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Подали заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без участі представника Поліянівської сільської ради.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 117194 від 29.10.1999 року, ОСОБА_3 померла 27.10.1999 року. (а.с. 11)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 240770 від 10.05.2014 року, ОСОБА_2 померла 09.05.2014 року. (а.с. 18)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом 18.04.2000 року, зареєстроване в реєстрі № 52-321, спадкоємцем майна ОСОБА_3, яка померла 27.10.1999 року, була її дочка ОСОБА_2

Відповідно до довідки № 1682 від 28.11.2014 року, станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок № 8 по вул. Л. Українки в с. Поліянівка, Новоград-Волинського району, не зареєстровано. (а.с. 10)

Згідно листа приватного нотаріуса ОСОБА_4, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем не було у встановленому порядку зареєстровано свідоцтво про спадщину. (а.с. 11)

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно із ст. 1299 ЦК України, яка була чинна до 04.08.2013 року, передбачалось, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно з п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинного на даний час) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З матеріалів спадкової справи №401 від 18.04.2000 року вбачається, що спірне домоволодіння належало ОСОБА_3, яка померла 27.10.1999 року. Спадкоємицею майна була ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, але не подала його для державної реєстрації права власності.

Згідно положень ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, вимоги щодо обовязкової державна реєстрації права власності на спадкове майно не існувало, отже, відсутність такої реєстрації не впливала на чинність свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3

На запит суду приватним нотаріусом ОСОБА_4 надано інформацію, що інші особи, крім ОСОБА_5, із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 не звертались.

Родинний звязок позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження та про шлюб (а.с. 16, 17).

Враховуючи, що спірне домоволодіння увійшло до спадкової маси, право власності на нього в порядку спадкування перейшло до позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 88, 209, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинку, що розташований за адресою: вул. Л. Українки, № 8, с. Поліянівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 09.05.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2016 року.

Головуючий: А.В. Помогаєв