У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві про зняття арешту майна та заборони на його відчуження

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з майна та заборону на його відчуження, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС) 19.09.2012 в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2012 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, якою останнього піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 годин громадських робіт.

Ухвалою суду від 21 червня 2016 року позовну заяву було залишено без руху. Позивач зазначає, що ВДВС 19.09.2012 винесена постанов про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, на підставі якої реєстратором Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України накладено арешт на належне позивачеві нерухоме майно.

Позивач стверджує, що він 15.06.2016 сплатив виконавчий збір та витрати на користь ВДВС, а 17.06.2016 - адміністративний штраф за керування транспортом у нетверезому стані в сумі 3 400,00 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що підставою для обтяження майна позивача є саме постанова ВДВС від 19.09.2012 в рамках виконавчого провадження ВП №31019637.

Суд акцентував увагу позивача на те, що оскарження постанови про накладення арешту чи дій державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту майна (скасуванні відповідної постанови), а також бездіяльності державного виконавця з цього приводу, розглядається за правилами ст.181 КАС України.

Крім того, позивачу належало перевірити наявність на сьогоднішній день незавершеного виконавчого провадження, в рамках якого і виносилася така постанова і саме в рамках виконавчого провадження вимагати скасування арешту майна, якщо такий арешт накладався саме в рахунок забезпечення виконання зобов`язань, проте позивач цих вимог не дотримався, всупереч п.5 та п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України на виклав ці обставини в тексті свого позову та не зазначив доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, в разі не усунення зазначених недоліків є всі підстави вважати, що справу належить розглядати за правилами КАС України, відтак позивачу належить звернутися до суду із адміністративним позовом на підставі ст.181 КАС України.

В разі ж якщо арешт накладено, а відповідні матеріали виконавчого провадження знищено, чи, наприклад, існують інші перешкоди у скасуванні арешту майна боржника, останній може звертатися до суду в порядку цивільного судочинства, проте за представленими позивачем документами, суд позбавлений можливості перевірити можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Окремо суд звертав увагу позивача на ставки сплати судового збору за подачу позовної заяви в порядку цивільного судочинства. Так, позивач сплатив 275,60 грн., в той час як необхідно було сплатити за вимогу немайнового характеру 551,20 грн.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення 12 липня 2016 року позивач отримав вказану ухвалу, однак до цього часу позивачем недоліки не усунуто.

Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві про зняття арешту майна та заборони на його відчуження, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк