АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/120/16-ц 22-ц/774/1140/К/16
Справа № 214/120/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1140/К/16 Ковтун Н.Г.
Категорія - 32 (4) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - Ханбір Тетяни Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 30 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «ПівдГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання та просила суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., без утримання податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку зі смертю свого сина - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, від професійного захворювання отриманого ним, внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень та в дохід держави судовий збір у розмірі 521,50 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПівдГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та увалити нове яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи. Так апелянт зазначає, що вказаним судовим рішенням відповідач двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.04.2015 року, яке вступило в законну силу, стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на користь ОСОБА_6 60 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Проте вказані грошові кошти не були ним отримані у зв'язку з його смертю - ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавче провадження зупинено для встановлення кола правонаступників померлого. Тобто відповідача вже було притягнуто до майнової відповідальності. Судом не було надано жодного обґрунтування розміру стягуваної з відповідача на користь позивача моральної шкоди, визначений судом розмір не відповідає засадам розумності та справедливості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача, оскільки вважає рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, судом не повно з'ясовані обставини справи та присутня невідповідність висновків суду обставинам справи. Так на думку апелянта суд помилково визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди - 15 000 грн., оскільки такий розмір не відповідає характеру правопорушення та глибині душевних страждань. Оцінюючи заподіяну їй моральну шкоду в сумі 100 000 грн., вона виходила з того, що втрата сина спричинила їй сильні душевні страждання, які не проходять з часом і є довічними. Стягнутий судом рішенням розмір моральної шкоди не еквівалентний її стражданням. При визначені розміру грошового відшкодування суд першої інстанції недостатньо дослідив підстави заявленого нею позову, глибину і тривалість її страждань, наслідки негативних змін, що сталися в її житті через загибель сина.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг та заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ПівдГЗК» підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.03.1961 року, що померлий ОСОБА_6 є сином позивача - ОСОБА_7 (а.с.6- зворот).

ОСОБА_6, з 1981 року по 2014 рік працював на підприємстві відповідача на посаді машиніста електровозу, цеху рухомого складу служб та рухомого складу управління залізничного транспорту.

Висновком МСЕК від 20.05.2014 року ОСОБА_6 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, за наступним переоглядом МСЕК від 20.06.2014 року йому було встановлено 100% втрати професійної працездатності (а.с.5)

Згідно свідоцтва про смерть - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 54 років, актовий запис № 1149 виданий ВДРАЦ стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Дніпропетровській області.(а.с. 7)

Відповідно до довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії АА № 0000151 від 23.10.2015 року медико-соціальна експертна комісія встановила причинний зв'язок настання смерті ОСОБА_6 зі встановленим йому за життя професійним захворюванням з 29.09.2015 року (а.с 6).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із встановленням причинного зв'язку смерті її сина, із отриманим ним за життя професійним захворюванням, а також істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, її переживань та страждань, пов'язаних із втратою, найріднішої людини - рідного сина.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Як роз'яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167,1168 ЦК України. Зазначеним висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14.

Враховуючи зазначене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції відповідно до ст. ст.213, 214 ЦПК України, врахував зазначене та правильно визначився з характером правовідносин.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині недоведеності позивачами заподіяної їй моральної шкоди, та вважає їх безпідставним.

Так, факт заподіяння моральної шкоди позивачам, у зв'язку з втратою близької людини, встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач ОСОБА_2 втратила єдиного рідного сина, майбутню опору, надію та моральну підтримку. Вказане тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого подальшого життя вже без найріднішої людини.

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв'язків ОСОБА_2 з рідною людиною.

Крім того, сам по собі факт загибелі, рідного сина беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «ПівдГЗК» двічі притягнені до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.04.2015 року, яке вступило в закону силу, стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на користь ОСОБА_6 за його життя 60 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, колегія суддів не бере до уваги в розрізі справи, що переглядається, оскільки вказане не є повторним притягненням до юридичної відповідальності. Так позови мають різні правові підстави для звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач ОСОБА_2, на час смерті свого сина, проживала окремо, тобто не проживала з померлим однією сім'єю, колегією суддів визнаються такими що не ґрунтується на законі та не мають правового значення при вирішенні даного спору.

Враховуючи зазначене на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що мати загиблого може претендувати на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. ст.1167,1168 ЦК України, що в свою чергу відповідає Правовому висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-208цс14.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ПАТ «ПівнГЗК», з приводу розміру стягнутої, судом першої інстанції моральної шкоди з відповідача на користь позивача, який на їх думку не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності, зважаючи на ступень негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із смертю єдиного рідного сина.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та значно занижений. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, незворотність змін, та того що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 15 000 гривень до 50 000 гривень, із зазначенням що вказана сума стягнута без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства " Південного гірничо- збагачувальний комбінат " - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо- збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2, збільшивши цей розмір з 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) гривен до 50 000 (п'ятдесяти тисяч) гривен, сума стягнута без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Суддів: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська