Справа №461/2119/16-ц
Провадження №2/461/981/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 86954,26 грн. та судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 09.12.2003 року між нею та померлим чоловіком відповідачки, укладено договір позики на суму 7000,00 дол. США. Вказані кошти ОСОБА_5 передала власноручно ОСОБА_6, що підтверджується письмовою розпискою. Покликається на те, що ОСОБА_6 зобовязався повернути борг зі сплатою кожного місяця 2,5% від залишкової суми. Однак, вказаний борг у повному обсязі, а саме у розмірі 4000,00 дол. США повернуто не було. Окрім того, стверджує, що з метою урегулювання спору позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів, однак така залишена без реагування. Просить позов задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. У наданому суду відзиві на позовну заяву, зазначили, що ОСОБА_3 не приймала спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_6, відтак вважає, що остання є неналежним відповідачем. Просили у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 09.12.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 7000,00 дол. США та зобовязався на час дії кредиту кожен місяць сплачувати 2.5 % від залишкової суми позики, що підтверджується письмовою розпискою від 09.12.2003 року.

Відповідно до зазначеної вище розписки ОСОБА_6 23.07.2014 року повернув позивачу 3000,00 дол. США. Відтак несплачений борг за ОСОБА_6 залишився у розмірі 4000,00 дол. США, які на теперішній час позивачу не повернуті.

Судом встановлено, що 23.11.2014 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №369151 від 27.11.2014 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_3, поданої до четвертої Львівської державної нотаріальної контори, остання відмовилась від прийняття належної їй частки спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_6

Окрім того, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №42685282 від 15.01.2016 року відомості про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про права на спадщину відсутні.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідач відмовилася від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, а сама спадщина, як встановлено у судовому засіданні, ніким не прийнята, відтак ОСОБА_3 у даній справі є неналежним відповідачем та не може відповідати за зобовязання померлого чоловіка. Позивачем та її представником належних та допустимих доказів протилежного суду не надано.

В процесі розгляду справи судом поставлено на обговорення учасників процесу питання про заміну неналежного відповідача на належного, проте позивач заперечив щодо проведення такої заміни, вважаючи визначену ним особу відповідача належною.

На підставі вимог ст.33 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що позивач ОСОБА_5 звернулась з позовними вимогами до неналежної особи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України сплачений ОСОБА_5 судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.16, 1046, 1047, 1049, 1218, 1219, 1268, 1282 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 33, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зубачик Н.Б.