Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1493/16-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 54 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного стоматологічного медичного об'єднання Житомирської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Житомирського обласного стоматологічного медичного об'єднання Житомирської обласної ради. Просив поновити його на роботі на посаді завідувача зуботехнічною лабораторією у Житомирському обласному стоматологічному медичному об'єднанні Житомирської обласної ради та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 січня 2016 року до 29 січня 2016 року в сумі 2 174,28 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 08 січня звільнений з посади завідувача зуботехнічною лабораторією у зв'язку зі скороченням посади з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки звільнений раніше ніж відбулося скорочення посади. Окрім того, наказом Міністерства охорони здоров'я України від 23 лютого 2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» передбачено, що посада завідуючого зуботехнічною лабораторією (завідуючого виробництвом), що утримується на госпрозрахунку або за рахунок спеціальних коштів, установлюється в кожній поліклініці.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції мали місце неправильність та неповнота дослідження доказів та встановлення обставин, неправильне застосування норм права. Зокрема в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не з'ясував, чи дійсно в Житомирському обласному стоматологічному медичному об'єднанні Житомирської обласної ради мали місце зміни в організації виробництва і праці. Його було звільнено раніше ніж передбачено законом (до моменту скорочення посади). Окрім того, судом на надано оцінку посиланню позивача на наказ Міністерства охорони здоров'я України від 23 лютого 2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності та штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовляється від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 працював на посаді завідувача зуботехнічною лабораторією ортопедичного відділення Житомирського обласного стоматологічного медичного об'єднання Житомирської обласної ради (а.с.5).

Наказом головного лікаря ЖОСМО від 30 жовтня 2015 року №123 «Про внесення змін до штатного розпису ЖОСМО» у зв'язку з невиконанням фінансового плану ортопедичним відділенням та з метою зменшення витрат прийнято рішення про скорочення посади завідувача зуботехнічної лабораторією з 11 січня 2016 року (а.с.7).

Відповідно до вищевказаного наказу комісія в складі менеджера з персоналу, заступника головного лікаря з економічних питань та заступника головного бухгалтера 02 листопада 2015 року повідомила позивача про наступне скорочення посади, яку він займає, попередила, що після закінчення двох місяців він може бути звільнений за п. ч.1 ст.40 КЗпП України та одночасно запропонувала дві вакантні посадити техніка зубного ортопедичного відділення. Інших вакантних посад, які можна було б запропонувати, не було (а.с.65,85,86).

Окрім того, наказом головного лікаря ЖОСМО від 03 листопада 2015 року №124 попереджено позивача про наступне його звільнення з роботи за скороченням штатів через два місяці після попередження (а.с.60). Даний наказ був наданий позивачу для ознайомлення. Із акту від 03 листопада 2015 року вбачається, що позивач ознайомився із наказом, але відмовився поставити відмітку про ознайомлення із ним (а.с.60-61).

Із актів від 02 листопада 2015 року вбачається, що позивач відмовився підписати персональне попередження про наступне вивільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та відмовився від переведення на запропоновані посади, посилаючись на те, що його не влаштовує заробітна плата та режим роботи (а.с.63,62).

Наказом головного лікаря ЖОСМО від 04 січня 2016 року №1-О ОСОБА_1 з 08 січня 2016 року звільнений з посади завідувача зуботехнічною лабораторією ортопедичного відділення Житомирського обласного стоматологічного медичного об'єднання Житомирської обласної ради за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.6).

Посада завідувача зуботехнічною лабораторією була одна.

Відповідно до змін до штатного розпису на 2016 рік по Житомирському обласному стоматологічному медичному об'єднанню Житомирської обласної ради, що затверджені начальником Управління охорони здоров'я Житомирської облдержадміністрації, посада завідувача зуботехнічною лабораторією ортопедичного відділення виведена з штатного розпису(а.с.48).

Дії щодо видачі наказів та затвердження штатного розпису вчинені у межах компетенцій (Статут Житомирського обласного стоматологічного медичного об'єднання Житомирської обласної ради а.с.30-37, Положення про управління охорони здоров'я Житомирської обласної державної адміністрації а.с.39-47, Посадова інструкція головного лікаря Житомирського обласного стоматологічного медичного об'єднання Житомирської обласної ради а.с.27-29).

За таких обставин, позивач про наступне звільнення попереджувався 2-3 листопада 2015 року, а був звільнений з 08 січня 2016 року, тобто не раніше ніж через два місяці після попередження.

Посилання у апеляційній скарзі на порушення вимог п.15 розділу VIII наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23 лютого 2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» щодо обов'язковості посади завідуючого зуботехнічною лабораторією спростовуються пунктом 2 цього ж наказу, яким надано право керівникам закладів охорони здоров'я у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Окрім того, п.5 наказу передбачено, що вищестоящі організації на підставі штатних нормативів, затверджених цим наказом, затверджують штати підвідомчих закладів охорони здоров'я в межах штатної чисельності працівників, що склалася на початок планового року на відповідній території (сільська рада, місто, район, область).

Доводи апеляційної скарги також спростовуються тим, що право визначати штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевіряти наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату працівників), але не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення штату працівників. Скорочення штату працівників мало місце.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що у відповідача мало місце скорочення штату працівників (скорочення посади завідувача зуботехнічною лабораторією) у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці, позивач з дотриманням порядку та строків, передбачених ст.49-2 КЗпП України, був попереджений про наступне звільнення, йому була запропонована інша робота - зубного техніка, оскільки позивач відмовився від неї, власник мав усі підстави для розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норми матеріального та процесуального права, рішення відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: