Категорія 39Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду від 03 лютого 2015 року,

встановила :

Рішенням Вінницького міського суду від 03 лютого 2015 року в зазначеному позові відмовлено .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факти заподіяння матеріальної та моральної шкоди .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким її вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального права .

Дослідивши матеріали в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_6, яка просить рішення суду скасувати як незаконне, ОСОБА_9, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_10, та саму ОСОБА_10, які просять рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення, так як є безпідставною та необгрунтованою, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного .

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

З матеріалів вбачається, що рішенням Вінницького міського суду від 11 липня 2013 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_10, ОСОБА_8 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом ( а. с. 67 т. 1 ). Підставою для відмови у задоволенні позову стало безпідставність вимог позивача. Крім того встановлено, що порушень чинного законодавства України, діючого на момент прийняття спадщини у 1992 році і оформлення у 2006 році спадщини ОСОБА_10 після смерті її матері ОСОБА_11 допущено не було .

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2013 року зазначене рішення залишено без змін ( а. с. 63 64 т. 1 ) .

Даючи належну оцінку зазначеному, суд своєю ухвалою обґрунтовано закрив провадження в частині вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом відповідно до вимог ст.. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України .

Відповідно до ст.. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала .

Згідно зі ст.. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зазначеними нормами визначено, що для відшкодування шкоди необхідно встановити неправомірність дій ( бездіяльність ) особи, шкоду, причинний зв»язок між дією та заподіяною шкодою, а також вину .

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_6, суд повно та всебічно з»ясував обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень .

З матеріалів вбачається, що підставою для звернення з позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стали неправомірні дії ОСОБА_10 та державного нотаріуса Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 при підготовці, оформлені та отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за законом .

В той же час з матеріалів вбачається, що у 2006 році при підготовці, оформлені та отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за законом ОСОБА_10 та нотаріус ОСОБА_8 діяли в межах чинного на той час законодавства, що підтверджується вже зазначеними судовими рішеннями, а також рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 06 жовтня 2011 року ( а. с. 15 т. 1 ), ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2011 року ( а. с. 13 14 т. 1 ), рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 20 лютого 2007 року ( а. с. 139 141 т. 1 ), ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2007 року, ухвалою Верховного Суду України від 30 серпня 2007 року ( а. с. 142 143 т. 1 ) .

Зазначене вказує на те, що судами різних інстанцій встановлено, що в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відсутня будь яка протиправність дій при підготовці, оформлені та отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за законом та вина .

Крім того, ставлячи вимогу про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_6 не зазначала їх розмір та якими конкретними діями вона заподіяна .

Твердження викладені у скарзі про необхідність притягнення до відповідальності ОСОБА_8 за зловживання службовим становищем, що є підставою для скасування рішення, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, так як дане питання в порядку цивільного судочинства не вирішується .

Інші твердження викладені у скарзі вірного висновку суду не спростовують.

Згідно ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити .

Рішення Вінницького міського суду від 03 лютого 2015 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С.С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_4