Номер провадження: 22-ц/785/6225/16
Головуючий у першій інстанції Іванчук
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеського області від 15 жовтня 2007 року, -

встановила:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 05 жовтня 2007 року між нею та ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме будівлі кафе «Вечірнє», розташованого в смт. Чорноморське вул. Гвардійська, 66 Комінтернівського району Одеської області , проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Рішення ухвалено у відсутність відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від15 жовтня 2007 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу будівлі кафе «Вечірнє», розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт.Чорноморське вул.Гвардійська, 66 по якому ОСОБА_2 виступала продавцем, а ОСОБА_1 - покупцем, дійсним.

Визнано право приватної власності за ОСОБА_1 на будівлю кафе «Вечірнє» розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт.Чорноморське вул.Гвардійська, 66.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який не приймав участь у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги ,якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права,які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції задовольняючи позов , виходив з того, що сторони домовились щодо усіх істотних умов цього договору, фактично виконанні всі істотні умови договору ,ОСОБА_2 були передані ОСОБА_1 гроші за продане нежитлове приміщення кафе «Вечірнє» ,а ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 кафе «Вечірнє», але ОСОБА_2 ухилилась від нотаріального посвідчення зазначеного договору. При цьому суд керувався ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України у разі, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається ,що ОСОБА_2 на праві приватної власності належало нежитлове приміщення кафе «Вечірнє», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2007 р.(а.с.4).

У період з 09.08.1987 року по 21.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія I-ИД № 434150 від 09.08.1987 р. та рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2014 року (а.с.36,37).

05 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 таОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме будівля кафе «Вечірнє», розташованого в смт. Чорноморське вул. Гвардійська, 66 Комінтернівського району Одеської області (а.с.21-22).

В той же день між сторонами був укладений акт прийому передачі,за яким продавець передав а покупець прийняв у власність будівлю кафе «Вечірнє» (а.с.23).

На підставі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 та ч. 3 ст. 640 ЦК України такий договір є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Отже до моменту його державної реєстрації договір купівлі-продажу квартири юридично не є укладеним.

Разом з тим, як зазначалося вище, ч. 2 ст. 220 ЦК України надає суду право визнавати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звертав увагу Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6 листопада 2009 року № 9.

У звязку з цим, не будучи укладеним, договір не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позов.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір, сплачений ОСОБА_3 при принесенні апеляційної скарги у розмірі 1100 грн. ,оскільки ОСОБА_3 при принесенні апеляційної скарги було сплачено судового збору у розмірі 7579 грн. ,що підтверджується квитанцією № 55602673 від 08.07.2016 року , проте відповідно до Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року ОСОБА_3 мав сплатити 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви ,тобто 1100 грн..

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеського області від 15 жовтня 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1100 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6