Головуючий суду 1 інстанції - Колядов В.Ю.
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 431/4698/15-ц
Провадження № 22ц/782/355/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Романченка В.О.

суддів: Заіки В.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 01 квітня 2016 року за заявою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстави, -

в с т а н о в и л а :

01.04.2016 року представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він, обгрувантувавши свої вимоги, просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, корпоративні права ПП «Юран», транспортні засоби, грошові кошти, які знаходяться у нього, на рахунках у банківських та фінансових установах в розмірі заявлених позовних вимог на суму 1592500 грн.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 01.04.2016 року заяву позивача задоволено, внаслідок чого постановлено накласти арешт на все майно відповідача ОСОБА_2 в тому числі: на рухоме, нерухоме майно, транспортні засоби, грошові кошти, які знаходяться у нього на рахунках у банківських і фінансових установах та корпоративні права в розмірі заявлених позовних вимог.

Звернувшись з апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду про накладання арешту на його майно.

Представником позивача надано заперечення на апеляційну скаргу.

Всі учасники судовового процесу належним чином і в установленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду та із співмірності заявлених позовних вимог з заходами забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідна заява будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (завинятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами у справі виник саме з приводу отримання без достатньої правової підстави коштів в сумі 15925000, 00 грн. відповідачем ОСОБА_2

За таких обставин у суду були підстави для прийняття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_2 в тому числі: на рухоме, нерухоме майно, транспортні засоби, грошові кошти, які знаходяться у нього на рахунках у банківських і фінансових установах в розмірі заявлених позовних вимог.

Задовольняючи заяву в цій частині, суд виходив з того, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову залишає не усуненою загрозу створення відповідачем обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права.

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про накладення арешту на корпоративні права приватного підприємства «Юран» виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК Українипозов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до пункту 1 частини 1 цього закону накладення арешту на корпоративні права не передбачено.

Будь яких обмежень щодо корпоративних прав ПП «Юран» у якості забезпечення позову ні в заяві, ні в оскаржуваній ухвалі не наведено.

Виходячи з вищезазначеного, ухвала суду в цій частині на підставі ч.2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання заявника про накладання арешту на корпоративні права ПП «Юран», а доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 01 квітня 2016 року змінити, скасувавши її в частині задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про накладення арешту на корпоративні права ПП «Юран» та постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про накладення арешту на корпоративні права ПП «Юран» - відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: