АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Винту Ю.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до суду про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 11 серпня 2007 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28 лютого 2016 року має заборгованість в розмірі 15 118 гривень 55 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3494 гривні 40

22ц-1076/16 головуючий по 1 інстанції Смотрицький В.Г.

Категорія: 19/27 доповідач Кулянда М.І.

копійок; заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 6807 гривень 05 копійок; заборгованості по пені та комісії в розмірі 3620 гривень 98 копійок; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 696 гривень 12 копійок.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 15 118 гривень 55 копійок за кредитним договором № б/н від 11 серпня 2007 року та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

На вказане рішення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, яку просить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши позивачу в задоволенні позову, у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Такий висновок суду зроблено судом на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказах та відповідно до норм матеріального права.

Так, судом встановлено, що 11 серпня 2007 року ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ " ПриватБанк" кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно умов укладеного кредитного договору він складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомлений при укладанні договору, що підтверджується його підписом з проставленням дати. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права та обов'язки виникають у кожного контрагента.

На виконання умов договору відповідачу було видано платіжну картку зі строком дії 24 місяці від дати видачі, тобто до серпня 2009 року. Вказана обставина підтверджується заявою позичальника.

Поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідач допустив неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, оскільки не сплачував кредит та проценти за його користування відповідно до умов договору.

Як стверджує відповідач останній платіж ним здійснено 27 березня 2008 року.

Згідно наданих банком розрахунків відповідач не здійснював погашення кредиту (а.с.65-71).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки за умовами договору погашення кредиту, відсотків та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Проте, як вбачається із розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», останній платіж по кредиту було проведено 27 березня 2008 року, в подальшому жодного платежу не вносилося, про що і в своїй заяві вказав відповідач, визнавши даний факт, а дія картки закінчилась в серпні 2009 року.

Тому, початком строку позовної давності, у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» мав би звернутися до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є дата внесення останнього платежу по кредиту - 27 березня 2008 року, але позивач звернувся до суду із даним позовом тільки 04 квітня 2016 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, визначені правовідносини між сторонами, до яких правильно застосовано норми матеріального права, досліджені належні та допустимі докази, які їх підтверджують, а тому ним ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення, підстави до скасування якого в межах доводів апеляційної скарги апелянта відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому його слід залишити без змін

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно: