ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3280/16-ц
провадження № 2/753/3249/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

за участю секретаря Бак О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-1» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за період затримки розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «МЖК-1»(далі - Відповідач) 8108,57 грн. грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, 37088,00 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та 4313,76 грн. компенсації втрати частину доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

В процесі судового розгляду справи позивача зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 37091,00 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та 3048,44 грн. компенсації втрати частину доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Посилався на те, що з 17.12.2009р. працював у відповідача на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду, а 17.06.2016р. був звільнений з посади за власним бажанням. Вказував на те, що в період роботи не використав жодної щорічної відпустки, однак в день звільнення відповідач не правів з ним належного розрахунку та не виплатив грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, а здійснив виплату лише 01.03.2016р. в сумі 5740,84 грн. Стверджував, що відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, а також компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав, а представник відповідача позов не визнав.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача (а.с.12) та пояснень представника позивача, останній з 17.12.2009р. працював у ТОВ «МЖК-1» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду, а 17.06.2014р. був звільнений з роботи за власним бажанням.

Згідно пояснень представника позивача, за період роботи у відповідача ОСОБА_2 не використав жодної щорічної відпустки.

Статтею 75 Кодексу законів про працю України та ст. 6 Закону України «Про відпустки» визначено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який підліковується з дня укладання трудового договору.

Згідно пояснень представника позивача, у день звільнення відповідач не виплатив ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, у зв'язку з чим останній 30.12.2015р. направив на адресу ТОВ «МЖК-1» претензію з вимогою виплатити йому компенсацію за невикористані 120 днів відпустки (а.с.20-21,22).

Разом з тим, відповідач виплатив кошти позивачу лише 01.03.2016р. (після відкриття провадження по справі) (а.с.56), тобто допустивши затримку розрахунку на 20 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиконання з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, не проведення з вини відповідача розрахунку з позивачем є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Враховуючи те, що, середньоденна заробітна плата позивача складає ((1854,55грн. заробітна плата за червень +1854,55грн. заробітна плата за липень)/(15 робочих днів у червні+15 робочих днів у липні =) 123,64 грн., а затримку виплати слід рахувати (з 17.06.2014р. по 17.02.2016р.) 20 місяців, то з відповідача підлягає стягненню (123,64 грн.* 15 робочих дні у місяці*20 місяців=) 37091,00 грн. заборгованості.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню компенсація (інфляційні втрати) втрати частини доходу у зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати нарахованої заробітної плати за період з липня 2014 року по січень 2016 року, як це передбачено ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням їх виплати», у розмірі 3048,44 грн. (а.с.58).

Оскільки відповідач допустив затримку розрахунку з позивачем, то загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню на користь позивача складає (37091,00 грн.+ 3048,44 грн.=) 40139,44 грн.

Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача 551,20 грн. судових витрат на користь держави, так як позивач звільнений по закону від сплати судового збору.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 88,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-1» на користь ОСОБА_2 - 40139 (сорок тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 44 коп. заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-1» на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн.20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М.Сухомлінов