Справа № 521/2720/14-ц
Провадження № 2/521/3825/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 листопада 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Гуревського В.К.

За секретаря - Ардаковська А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору споживчого кредиту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», та просив розірвати кредитний договір б/н від 04 лютого 2010 року, укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та ним, зобов'язати відповідача перерахувати суму 5120,00 гривень з карткового рахунку невідомого клієнта Банку з останніми цифрами 4929 на рахунок ОСОБА_1, посилаючись на таке.

04 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В результаті укладання вказаного договору, позивачем було отримано кредитну картку «Універсальна» за НОМЕР_2 з цільовим призначенням для розрахунків за придбання продукції в різних торгівельних мережах. 04 червня 2013 року через термінал ТS201035 по вул. Рекордній, у місті Одесі, використовує картку з останніми цифрами - 8826, позивач вніс залишок боргу за кредитом у розмірі 5120,00 грн., про що ним було отримано відповідний чек. З невідомих позивачу причин, термінал перерахував вказані кошти на необізнану картку з останніми цифрами - 4929. З вказаного приводу позивач звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк», проте отримав відповідь, що він начебто сам набрав номер невідомої банківської карти, тому вини Банку у вчиненні вказаних дій не має. Позивач в подальшому ще декілька разів звертався до відповідача з відповідними заявами, проте інших пояснень відносно вказаної події не отримав. Звернення позивача з вказаного приводу до Малиновського РВ УМВС України в Одеській області, не дали ніякого результату. Тому, позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

02 липня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по цій справі, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову, в решті рішення залишення без змін.

27 квітня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В порядку ст. 11-1 ЦПК України справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору, передано судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про зміну позовних вимог та просив розірвати з 06 червня 2013 року договір споживчого кредиту між ним та ЗАТ КБ ПриватБанк, у зв'язку з істотним порушенням останнім умов договору та вимог Законів України «Про захист прав споживачів» і «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», посилаючись на таке.

Оскільки 27 квітня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ під час розгляду касаційної скарги позивача у цьому цивільному провадженні виніс ухвалу, у який вказав, що відповідно до п. п. 32.3, 32.3.1 ст. 32 та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних кошів суму переказу отримувачу. 06 червня 2013 року позивач письмово звернувся до ЗАТ «КБ «ПриватБанк» з проханням списати з його рахунка суму боргу, оскільки термінал банку з невідомих йому причин перерахував кошти, які він вніс, не на рахунок позивача, а на рахунок невідомої особи, але банк незаконно відмовив йому у задоволенні правомірних вимог позивача. Тобто, ЗАТ «КБ «ПриватБанк» не виконав вимоги чинного законодавства.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду заперечення на позов, в якому просив в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, зазначивши, що 04 лютого 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 04 червня 2013 року через термінал ТS201035 по вул. Рекордній, у місті Одесі, за допомогою картки з останніми цифрами - 8826, позивач вніс залишок боргу за кредитом у розмірі 5120,0 грн., на підтвердження здійснення операції було видано чек про зарахування коштів на картковий рахунок з останніми цифрами - 4929, який не належить позивачу.

У зв'язку з тим, що на картку з останніми цифрами 8826 не надійшли грошові кошти, позивач звернувся до відповідача з заявою, на що отримав відповідь: 04 червня 2013 року картка з останніми цифрами 8826 в термінал не заводилась, проте купюрами номіналом 100,0 грн. та 20,0 грн. було поповнено карту з останніми цифрами - 4929. Збоїв у роботі терміналу не встановлено, операція пройшла успішно, залишків грошових коштів в період інкасації виявлено не було. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності вини банку в нібито помилковому перерахуванні коштів. За змістом та умовами кредитного договору між сторонами банк надав банківські послуги у вигляді користування грошовими коштами на умовах платності та строковості, боржник взяв не себе зобов'язання виконувати умови договору належним чином у встановлений строк. Оскільки факту помилкового перерахування коштів через провину банку не встановлено, то правові підстави вважати встановленим факт істотного порушення умов договору від 04 лютого 2010 року банком відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, у якому необхідно відмовити з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Судом встановлено, що 04 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В результаті укладання вказаного договору, ОСОБА_1 було отримано кредитну картку «Універсальна» за НОМЕР_2 з цільовим призначенням для розрахунків за придбання продукції в різних торгівельних мережах.

04 червня 2013 року через термінал ТS201035 по вул. Рекордній, у місті Одесі, за допомогою картки з останніми цифрами - 8826, ОСОБА_1 вніс залишок боргу за кредитом у розмірі 5120,0 грн., на підтвердження здійснення операції було видано чек про зарахування коштів на картковий рахунок з останніми цифрами - 4929, який не належить ОСОБА_1.

У зв'язку з тим, що на картку з останніми цифрами 8826 не надійшли грошові кошти, ОСОБА_1 звернувся до Банку з заявою, на що отримав відповідь: 04 червня 2013 року картка з останніми цифрами 8826 в термінал не заводилась, проте купюрами номіналом 100,0 грн. та 20,0 грн. було поповнено карту з останніми цифрами - 4929. Збоїв у роботі терміналу не встановлено, операція пройшла успішно, залишків грошових коштів в період інкасації виявлено не було.

Відповідно до висновку ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 01 жовтня 2013 року, вбачається, що в ході перевірки фактів зазначених в заяві було витребувано технічний висновок з Департаменту з моніторингу банкоматів та обслуговування платіжних терміналів самообслуговування ГО де зазначається наступне.

Дійсно 04 червня 2013 року в 7:36:14 в терміналі ТS201035 було виявлено поповнення карти НОМЕР_3. Дане поповнення проходило шляхом внесення в термінал 51-й купюри номіналом 100,0 грн. і однієї купюри в 20,0 грн. Всього в термінал при здійсненні операції поповнення карти 54929 було внесено 5120,0 грн. Операція пройшла успішно (чек). Ця картка 8826 в терміналі ТS201035 не поповнюється.

В аналізованому періоді інкасації (03 червня 2013 року, 04 червня 2013 року) інкасація зійшлася в нуль (надлишку немає). З даного питання заявки на повернення коштів не подавалися.

В ході додаткової перевірки також було встановлено, що перед розглянутої операцією було поповнення телефону НОМЕР_1 який в ЕКБ не ідентифіковано клієнт не встановлений, а через 8 хвилин була операція по картці 4929 - з фізичною присутністю карти.

Функція ідентифікація клієнта через термінал самообслуговування ТS201035 за вказаною транзакції з картою 4929 на той період ще здійснювалася.

В ході перевірки банком встановлена особа власника картки на яку здійснений переказ, здійснювалася спроба зв'язатися з власником картки 4929, однак телефони, зазначені в ЕКБ не активні, за адресою: АДРЕСА_1, вказаний клієнт не проживає (проведена реконструкція будинку, зараз адміністративна будівля). Сам клієнт значиться в списку обмежень клієнтів банку, як наркоман. Також в ході перевірки не виявилося можливим вивчити архіви відеоматеріалів, так як на місці розташування терміналу самообслуговування ТS201035, м. Одеса, вул. Рекордна, 23, магазин Таврія-В відеоспостереження відсутнє.

Беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи той факт, що зазначена карта 8826 в терміналі ТS201035 не поповнюється і збоїв в терміналі не встановлено. Тому, в претензії клієнта ОСОБА_1 відмовлено, так як підстав для перекидання коштів з рахунку 4929 на рахунок 8826 немає.

З урахуванням викладеного, службове розслідування вважати закінченим. Факт зазначений в заяві клієнта ОСОБА_1 свого підтвердження не знайшли, і підстав для перекидання коштів з рахунку 4929 на рахунок 8826 немає. Факти шахрайських дій по відношенню до клієнта і банку з боку співробітників банку в конкретному випадку не встановлено.

Згідно із п. 32.3.1., 32.3 та п.33.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів наявності вини банку в нібито помилковому перерахуванні коштів.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлений договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи з положень ст. 651 ЦК України, сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

За змістом та умовами кредитного договору між сторонами банк надав банківські послуги у вигляді користування грошовими коштами на умовах платності та строковості, боржник взяв не себе зобов'язання виконувати умови договору належним чином у встановлений строк.

Оскільки факту помилкового перерахування коштів через провину банку не встановлено, то правові підстави вважати встановленим факт істотного порушення умов договору від 04 лютого 2010 року банком відсутні.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Після авторизації в терміналі самообслуговування за допомогою картки, клієнт переходить в меню терміналу самообслуговування, в якому є два шляхи поповнення картки: за наявністю картки або за номером картки.

При здійсненні операцій з поповнення картки, як при наявності картки, так і при ручному введені картки, на екрані терміналу самообслуговування з'являється інформація стосовно держателя картки, суми поповнення картки. Після перевірки реквізитів картки, прізвища власника картки та суми внесених грошових коштів, клієнт підтверджує здійснення банківської операції, після чого отримує чек. Неможливо при наявності картки поповнити картку іншої особи без ручного вводу номеру такої картки.

Згідно ухвали від 27 квітня 2016 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вимоги щодо розірвання кредитного договору залежать від з'ясування фактичних обставин правомірності чи неправомірності дій ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Судом не встановлено неправомірності дій відповідача.

На час розгляду справи кошти перераховані на рахунок позивача. Кредитний договір розірваний.

Відповідно до ч. 4 с. 60 ЦПК України рішення судів не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов не обґрунтованим та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору споживчого кредиту з 06 червня 2013 року суд має відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 1, 4, 10, 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 22.6 ст. 22, п. 32.2.1, 32.3, п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 16, 651 Цивільний кодекс України, ст. ст. 11, 88, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору споживчого кредиту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.К.Гуревський