Справа № 298/827/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі - Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою Ужанського національного природного парку на рішення Великоберезнянського районного суду від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Ужанського національного природного парку про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 просить звернувся в суду з позовом до Ужанського національного природного парку про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату його заробітної плати з врахуванням відповідної роботи в нічний час та святкові і неробочі дні в межах строків позовної давності.

Позов мотивовано тим, що з 1 грудня 2006 року по 14 жовтня 2014 року він працював в Ужанському національному природному парку в літній період охоронником, а в зимній період робітником по опаленню приміщень офісу адміністрації парку по строкових трудових договорах. Про це свідчать відповідні записи про прийняття та звільнення з роботи в трудовій книжці позивача. 15 жовтня 2014 року ОСОБА_2 було звільнено з посади пожежного сторожа у зв'язку із закінченням дії строкового трудового договору. Фактично за весь період перебування в трудових відносинах з національним парком позивач працював в режимі кожної третьої доби по 24 години в добу й отримував мінімальну заробітну плату. Дану обставину підтверджує довідка про заробітну плату за 2013-2014 роки, яка надана йому в листопаді 2014 року.

Будучи звільненим з роботи, ОСОБА_2 дізнався про те, що є відповідна специфіка нарахування заробітної плати та всіх інших платежів у випадку праці в нічний час, а також при роботі у вихідні та святкові дні і тому вважає, що його права працівника в розрізі виплати заробітної плати під час праці на зазначеному вище підприємстві були порушені.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено.

З цим рішенням не погодився відповідач, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована на невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судове засідання представник апелянта в черговий раз не явився, про причину неявки не повідомив. Оскільки апелянт належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено відповідними розписками, суд вважав за можливе розглянути справу у його відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Позивач вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводом апеляційної скарги є твердження наявності між позивачем та відповідачем цивільно-правових відносин, які регулюються ЦК України, а не трудових відносин, які регулюються КЗпП України.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апелянт стверджує про наявність між ним та позивачем цивільно-правових відносин, але жодного документу, якими б підтверджувався цей факт до 14.04.2014 р. ним не надано.

14 квітня 2014 р. дійсно була укладена угода між сторонами по справі, відповідно до якої позивач на весняно-літній період виконував функції пожежного сторожа-оперативного чергового /а.с.44/. Однак, 14 квітня 2014 року відповідачем також видано наказ про переведення позивача з посади опалювальника адмінбудинку на посаду пожежного сторожа, а 14 жовтня 2014 р. наказом № 49 він був звільненим з цієї посади у зв'язку із закінченням строкового трудового договору з відповідним записом в трудовій книзі позивача /а.с.45,46,82/. Таким чином, суд констатує, що між сторонами були відносини, які базувались на нормах КЗпПУ, а не ЦКУ.

Інших доводів, які б стосувались суті спору, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ужанського національного природного парку відхилити.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 10 грудня 2015 р. по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: