Номер провадження: 22-ц/785/841/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С., Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просила поділити майно, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, визнавши за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що з 09.08.1990 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який ними було розірвано 14.10.2014 року; за час перебування у шлюбі ними була придбана квартира АДРЕСА_2, яка є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу між подружжям; домовленості між подружжям з приводу розміру часток майна не досягнуто. Позивач та її представник вважали, що частки в спірній квартирі є рівними у звязку з чим просили поділити спірне нерухоме майно порівну.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, і вважав їх обґрунтованими.

Третя особа: ОСОБА_5 та її представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що квартира не є власністю подружжя, і на цей час належить ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 13.08.2014 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, та про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 26 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду 1-ої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира уже не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки на момент ухвалення рішення вона відчужена ОСОБА_4, а позову про визнання недійсними договорів, за якими спірне нерухоме майно відчужено, не заявлено.

З такими висновками суду на момент ухвалення рішення колегія суддів погоджується.

За змістом ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09.08.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який ними було розірвано 14.10.2014 року за сумісною заявою подружжя, про що Дмитровським відділом РАГС Управління РАГС м. Москви складено актовий запис про розірвання шлюбу №1545 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. (а.с.5,93)

За час перебування у шлюбі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005 року придбав у власність квартиру під номером 19 у будинку № 140/1 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, житловою площею 54,5 кв. м, загальною площею 77,1 кв.м., що складається в цілому з двох житлових кімнат. Вартість квартири становила 130222,00 гривень. Даний договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 10.05.2005 року. (а.с.3-5) 04 липня 2006 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 04.07.2006 року ОСОБА_3 спірну квартиру під номером 19 у будинку № 140/1 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі було продано ОСОБА_6 (а. с. 22-23) При цьому вбачається, що ОСОБА_3 на момент укладення вказаного договору мав чинну довіреність від ОСОБА_2 на право управління і розпорядження всім належним їй майном.(а.с.244) 13.08.2014 року ОСОБА_6, за нотаріально посвідченим договором дарування безоплатно передала спірну квартиру у власність ОСОБА_4 Право власності ОСОБА_4 належним чином зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.40-41; 42)

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Водночас за розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.24) до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи…

Оскільки на момент ухвалення рішення, яке оскаржується, спірне нерухоме майно подружжю не належало, а належало ОСОБА_4, а позивачем у цій справі не були заявлені вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 04.07.2006 року та про її витребування із чужого незаконного володіння у останнього власника, з висновками суду щодо неможливості поділу нерухомого майна, яке належить іншому власнику, колегія суддів повністю погоджується. При цьому колегія суддів враховує, що за ст.321ч.2 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи та зроблені з додержанням вищезазначених норм матеріального права, а також без таких порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що після ухвалення оскаржуваного рішення рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2015 року у іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_2 було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 04.07.2006 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за №1036 (у решті позову ОСОБА_2 було відмовлено). (а.с.216-218) Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 представника ОСОБА_2 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про витребування квартири із незаконного володіння ОСОБА_4 скасовано і ухвалено нове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, і витребувано квартиру АДРЕСА_2 із незаконного володіння ОСОБА_4 В іншій частині рішення суду залишено без змін, та договір дарування від 13.08.2014 року недійсним не визнавався.(а.с.219-225) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року залишено без змін.

А між тим, у відповідності зі ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє правильність рішення суду на момент його ухвалення. Вищенаведені рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2015 року тарішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року були постановлені після оскаржуваного рішення, а тому вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду від 26 лютого 2015 року. Доводи представника позивача в апеляційній скарзі про те, що суд мав зупинити провадження у справі висновків колегії суддів не спростовує. Позивач не позбавлена можливості захистити своє порушене право в інший спосіб, у тому числі шляхом перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_9 Сєвєрова