УхвалА

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан Інни Леонідівни, зацікавлена особа - публічне акціонерне товариство «БГ Банк», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що 18 грудня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким з публічного акціонерного товариства «БГ Банк» (далі - ПАТ «БГ Банк») на його користь стягнуто грошові кошти у розмірі 47 891 грн 53 коп. та судовий збір у розмірі 478 грн 91 коп. Указане рішення набрало законної сили 29 грудня 2014 року. На виконання указаного судового рішення 6 червня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного рішення суду.

15 червня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 5 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з прийняттям 26 лютого 2015 року Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк».

Ураховуючи викладене та посилаючись на те, що правовідносини між сторонами спору виникли до введення тимчасової адміністрації та ліквідації банку, указана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_4 просив суд визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати зазначену постанову державного виконавця та відновити виконавче провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року скаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 15 червня 2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа від 19 січня 2015 року про стягнення з ПАТ «БГ Банк» на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 48 370 грн 44 коп. Відновлено указане виконавче провадження.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду ухвалена з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, апеляційний суд, вірно застосувавши ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 387 ЦПК України, дійшов до правильного висновку про те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідають вимогам закону у зв'язку прийняттям 26 лютого 2015 року Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк», та здійснені в межах його повноважень.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що в силу ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України на правовідносини що виникли між сторонами до введення тимчасової адміністрації та ліквідації банку Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється, є помилковим, оскільки згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Крім того, до повноважень суду не входить питання відкриття чи відновлення виконавчого провадження, що ухвалив районний суд.

За таких обставин, у силу п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, оскільки її прийнято з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний

С.П. Штелик