У х в а л а

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва

від 11 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Найєма Мустафи-Масі про визнання недостовірною та спростування інформації,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 2 листопада

2015 року позов публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

(далі - ПАТ «Укрнафта») задовольнив, постановив: визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ «Укрнафта», інформацію, поширену Найємом Мустафою-Масі 28 травня 2015 року на власній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook («Фейсбук»); зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію; припинити поширювати та видалити недостовірну інформацію.

Апеляційний суд м. Києва 11 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Укрнафта» відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 червня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Укрнафта» відхилила, рішення суду апеляційної інстанції залишала без змін.

15 вересня 2016 року ПАТ «Укрнафта» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва

від 11 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 30 Закону України «Про інформацію», статей 94, 201, 275, 277, 299 Цивільного кодексу України та статті 34 Конституції України.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, 21 січня 2015 року та 14 березня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що інформація, яку позивач просив визнати недостовірною, не має стверджувального характеру, а є повідомленням, направленим народним депутатом до правоохоронних органів для перевірки.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- в ухвалі від 18 грудня 2013 року суд касаційної інстанції, скасувавши рішення суду апеляційної інстанції та залишивши в силі рішення суду першої інстанції, зазначив, що поширена інформація є негативною та недостовірною, порушує право на недоторканність ділової репутації;

- в ухвалі від 21 січня 2015 року суд касаційної інстанції залишивши без змін рішення суду першої інстанції в незміненій судом апеляційної інстанції частині та рішення суду апеляційної інстанції, дійшов висновку, що поширена в соціальній мережі інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача;

- в ухвалі від 14 березня 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши ухвалені у справі судові рішення без змін, указав, що розповсюджена інформація є недостовірною, оскільки особа, яка розповсюдила факти, не повідомила джерела їх походження.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Найєма Мустафи-Масі про визнання недостовірною та спростування інформації за заявою публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва

від 11 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема