Справа № 181/511/16-ц
Провадження № 2/181/246/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р. с.м.т. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гончаренка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання, визнання права приватної власності на майно, витребування майна, що є приватною власністю, в натурі, поділ майна, що є спільною власністю, та витребування його частки в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2016 року до Межівського районного суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання, визнання права приватної власності на майно, витребування майна, що є приватною власністю, в натурі, поділ майна, що є спільною власністю, та витребування його частки в натурі.

Позивач ОСОБА_4 просить суд встановити факт спільного її проживання, як члена сім'ї, з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 20 січня 2009 року по 24 червня 2016 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на майно у вигляді комп'ютера (ноутбук Acer) вартістю 4977 гривень, комп'ютерного стільця вартістю 600 гривень, одного ліжка вартістю 1500 гривень, двох стільців вартістю 500 гривень, спортивного велосипеда вартістю 1200 гривень, Dvd плеєра вартістю 400 гривень на загальну суму 9177 гривень та витребувати у відповідача зазначене майно; визнати за ОСОБА_1 право власності на майно у вигляді комоду вартістю 600 гривень, бензопили вартістю 2500 гривень, супутникової антени вартістю 1200 гривень, телевізора марки «LG» вартістю 2500 гривень, тумбочки під телевізор вартістю 400 гривень, столу вартістю 600 гривень, чотирьох килимів вартістю 2800 гривень, паласу вартістю 800 гривень, двох штор на вікна вартістю 200 гривень, двох гардин вартістю 200 гривень, собачої будки вартістю 200 гривень, 10 горщиків під квіти вартістю 800 гривень, 25 роз вартістю 250 гривень, 8 лілій вартістю 10 гривень; пральної машини вартістю 700 гривень, насосу марки «Струмок» вартістю 300 гривень, двох кролячих кліток вартістю 200 гривень та трьох тон вугілля вартістю 3000 гривень, а також згідна отримати від ОСОБА_3 компенсацію 3294 гривень за неподільне майно.

У судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає частково у частках, викладених у заяві ОСОБА_1 від 11 серпня 2016 року.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про часткове визнання позову, згідно якої визнає право власності за позивачем ОСОБА_2 на майно у вигляді комп'ютера (ноутбук ACER) вартістю 4977 гривень, комп'ютерного стільця вартістю 600 гривень, одного ліжка вартістю 1500 гривень, двох стільців вартістю 500 гривень, спортивного велосипеда вартістю 1200 гривень та DVD пле'ра вартістю 400 гривень, на суму 9177 гривень. Визнає право власності за ОСОБА_1 на майно у вигляді комоду вартістю 600 гривень, бензопили вартістю 2500 гривень, супутникової антени вартістю 1200 гривень, телевізора марки «LG» вартістю 2500 гривень, тумбочки під телевізор вартістю 400 гривень, столу вартістю 600 гривень, чотирьох килимів вартістю 2800 гривень, паласу вартістю 800 гривень, двох штор на вікна вартістю 200 гривень, двох гардин вартістю 200 гривень, собачої будки вартістю 200 гривень, 10 горщиків під квіти вартістю 800 гривень, 25 роз вартістю 250 гривень, 8 лілій вартістю 10 гривень, пральної машини вартістю 700 гривень, насосу марки «Струмок» вартістю 300 гривень, двох кролячих кліток вартістю 200 гривень та трьох тон вугілля вартістю 3000 гривень, а також зобов'язується компенсувати у грошовій формі 3294 гривень за неподільне майно у вигляді залізобетонного та металевого забору.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою суду від 11 серпня 2016 року закрито провадження в частині вимог про визнання права у спільній власності на майно у вигляді 2 тонн пшениці вартістю 4700 гривень, 0,5 тонни кукурудзи вартістю 1750 гривень, однієї корови вартістю 8000 гривень, однієї телички вартістю 5000 гривень, одного порося вартістю 1000 гривень, дев'яти підгардинників вартістю 1800 гривень, шести металопластикових вікон вартістю 8500 гривень, складу для зберігання вугілля вартістю 4000 гривень, стелі в сараї вартістю 1000 гривень, зрубу на колодязь вартістю 1000 гривень, підключення до мережі Інтернет вартістю 1000 гривень, холодильника марки «LG» вартістю 8000 гривень, меблевого набору вартістю 4000 гривень, бензинової коси вартістю 2000 гривень, 12 курей, вартістю 300 гривень, паркану залізобетонного в кількості 33 штук по 80 гривень; стовбців 13 штук по 80 гривень, транспортних послуг в сумі 100 гривень, паркана металевого 8 штук по 86 гривень та 12 штук по 32 гривні, а також транспортних послуг у сумі 100 гривень, яке є неподільним.

Частиною 1 та 2 статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч.1,3 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Положенням ч.1 ст.355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Паспортами великої рогатої худоби серії АА №668656, серії ЕЕ №957230 та серії LC №808370 підтверджується, що ОСОБА_3 є власником тварин породи - червона степова.

Товарними чеками від 12 вересня 2011 року, від 05 серпня 2014 року від 17 серпня 2014 року від 09 березня 2013 року, державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, квитанціями №460710011 та №460710012 від 07 травня 2013 року, №460410001 від 04 червня 2013 року, №460810001 від 08 квітня 2013 року, №460410002 від 04 червня 2013 року, №460810002 від 08 квітня 2013 року, довідкою ПАТ «ШУ»Покровське» №1033 від 01 червня 2016 року, копіями талонів №28860 та №16062, актом про спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5, актом обстеженням матеріально-побутових умов проживання, довідками виконкому Новопавлівської сільської ради №1654 від 17 червня 2016 року, №1620 від 21 червня 2016 року та №1615 від 16 червня 2016 року підтверджується наявність спірного майна, яке викладене у позовній заяві.

Згідно ч.1 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки позивач ОСОБА_1 заявила про часткову відмову від позовних вимог, а відповідач ОСОБА_3 заявила про часткове визнання позовних вимог, суд вважає за можливе, що обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 позов визнала повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судовий збір при встановленні факту, що має юридичне значення покладається на заявника, а тому з відповідача слід стягти судовий збір лише за вимоги майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60-61, ч.ч.1,2 ст. 317, ч.ч.1,3 ст. 325, ч.1 ст. 355, ч.ч.1,2 ст. 364, ч.4 ст. 368, ч.1 ст. 370 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, ст.174, 209, 212-215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання, визнання права приватної власності на майно, витребування майна, що є приватною власністю, в натурі, поділ майна, що є спільною власністю, та витребування його частки в натурі задовольнити.

Встановити факт спільного проживання, як члена сім'ї, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 20 січня 2009 року по 24 червня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно у вигляді комп'ютера (ноутбук Acer) вартістю 4977 (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят сім) гривень, комп'ютерного стільця вартістю 600 (шістсот) гривень, одного ліжка вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, двох стільців вартістю 500 (п'ятсот) гривень, спортивного велосипеда вартістю 1200 (одна тисяча двісті) гривень, Dvd плеєра вартістю 400 (чотириста) гривень на загальну суму 9177 (дев'ять тисяч сто сімдесят сім) гривень та витребувати на його користь у ОСОБА_3 зазначене майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно у вигляді комоду вартістю 600 (шістсот) гривень, бензопили вартістю 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, супутникової антени вартістю 1200 (одна тисяча двісті) гривень, телевізора марки «LG» вартістю 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, тумбочки під телевізор вартістю 400 (чотириста) гривень, столу вартістю 600 (шістсот) гривень, чотирьох килимів вартістю 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень, паласу вартістю 800 (вісімсот) гривень, двох штор на вікна вартістю 200 (двісті) гривень, двох гардин вартістю 200 (двісті) гривень, собачої будки вартістю 200 (двісті) гривень, 10 горщиків під квіти вартістю 800 (вісімсот) гривень, 25 роз вартістю 250 (двісті п'ятдесят) гривень, 8 лілій вартістю 10 (десять) гривень, пральної машини вартістю 700 (сімсот) гривень, насосу марки «Струмок», вартістю 300 (триста) гривень, двох кролячих кліток вартістю 200 (двісті) гривень та трьох тон вугілля вартістю 3000 (три тисячі) гривень та витребувати на її користь у ОСОБА_3 зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 3294 (трьох тисяч двохсот дев'яноста чотирьох) гривень за неподільне майно у вигляді залізобетонного та металевого заборів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1102 (однієї тисячі ста двох) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1102 (однієї тисячі ста двох) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. О. Гончаренко