Справа № 128/1367/16-ц Провадження № 22-ц/772/2821/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд 21 березня 2016 року.

Зазначало, що 30 липня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідний кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 5800,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 29.02.2016 року, відповідач заборгувала банку 31649,07 грн., з яких: 5654,79 грн. - заборгованість за кредитом; 21689,48 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2321,51 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1483,29 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на ці обставини позивач просив стягнути з відповідача заборговану суму та вказані штрафні санкції, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2016 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАБАНК», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду законним і обґрунтованим визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що 30 липня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав ОСОБА_6 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 5800,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняла на себе зобов'язання провернути кредитні кошти та проценти за використання коштів.

ОСОБА_6 не виконала свої зобовязання по кредитному договору та станом на 29 лютого 2016 року заборгувала ПАТ КБ ПРИВАТБАНК 31649,07 грн., з яких: 5654,79 грн. - заборгованість за кредитом; 21689,48 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2321,51 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1483,29 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходив із того, як це вбачається із змісту судового рішення, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 підписаний лише головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», підпис відповідачки ОСОБА_6 на ньому відсутній, тому вказані умови не є складовою частиною укладеного відповідачкою з банком договору, а їх положення не є обовязковими для сторони відповідачки та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні справи. Суд також виходив із того, що позивачем повністю виплачено кредитні кошти, а доказів про це суду позивачем не надано.

Проте такий висновок суду є помилковим і до такого висновку суд дійшов за невідповідних висновків обставинам справи та при неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, що відповідно призвело до неправильного вирішення справи.

Так, беручи до уваги факт повної виплати відповідачем кредиту, що підтверджується письмовою заявою відповідача, суд не урахував, що доказом повної виплати кредиту не може бути проста заява особою, яка взяла кредитні кошти.

Спростовуючи доводи відповідача позивачем надано суду письмові докази, що свідчать про наявність у відповідача боргу за отриманим кредитом.

Згідно з наданою суду банком випискою по руху грошових коштів на рахунку ОСОБА_6, належно завіреною печаткою банку (а.с.56-57), остання не повернула повністю кредитних коштів.

Згідно з розрахунком наданим позивачем суду (а.с.6) станом на 29 лютого 2016 року ОСОБА_6 заборгувала ПАТ КБ ПРИВАТБАНК 31 649 грн. 07 коп., з яких: 5654 грн. 70 коп. заборгованість за кредитом; 21689 грн. 48 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2321 грн. 51 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1483 грн. 29 коп. штраф (процентна складова).

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_6 не заперечувала, посилаючись, що отримані кошти вона повернула.

За положеннями частин 1, 2 та 3 статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положенням частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із зазначеного ОСОБА_6 не довела ту обставину, на яку вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову, а саме факту сплати всієї суми боргу за кредитним договором.

Докази позивача у справі про наявність боргу за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_6 є переконливішими, а отже права позивача ОСОБА_6 порушені та підлягають судовому захисту.

Суд першої інстанції при вирішенні справи допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильно застосував до встановлених правовідносин норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, відповідно до правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положенням статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач добровільно не виконує своїх зобов'язань, то заборгованість на користь позивача слід стягнути судовим рішенням, а отже оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Ураховуючи положення частин 1 та 5 статті 88 ЦПК України про перерозподіл апеляційним судом судових витрат при скасуванні рішення та ухваленні нового, з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК слід стягнути витрати по оплаті судового збору у суді першої інстанції 1378 грн. (а.с.1) та за подачу апеляційної скарги 1515 грн. 80 коп. (а.с.82), а всього 2893 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором без номера від 30 липня 2010 року 31 649 (тридцять одна тисяча шістсот сорок девять) грн. 07 коп., з яких: 5654 (пять тисяч шістсот пятдесят чотири) грн. 70 коп. заборгованість за кредитом; 21689 (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят девять) грн. 48 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2321 (дві тисячі триста двадцять одна) грн. 51 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 (пятсот) грн. штраф (фіксована частина); 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) грн. 29 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору у суді першої інстанції 1378 грн. та за подачу апеляційної скарги 1515 грн. 80 коп., а всього 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук