Справа № 755/8157/16-ц
"14" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бабченко Ю. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що вона є рідною донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_3 склала заповіт на все своє майно на ім`я позивача. Спадкове майно складається з: квартира АДРЕСА_1 та земельної ділянки разом з будинком, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2). Позивач зверталась до Приватного нотаріуса КМНО Черповицького Михайла Юрійовича з питанням порядку оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2) та розташованого на цій земельній ділянці будинку АДРЕСА_2.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с.10). ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).
29 червня 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1, яким заповіла їй все майно: квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку разом з будинком, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.9). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку разом з будинком, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2).
ОСОБА_3 належало спадкове майно на підставі документів, що знаходяться на аркушах справи № 11,12,13,14,18-19,20,21. Однак, за життя ОСОБА_3 належним чином не оформила право власності на майно.
Частиною 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.
Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).
09 липня 2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черповицького Михайла Юрійовича із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної після померлої ОСОБА_3 У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи (а.с.15).
В матеріалах спадкової справи міститься заява відповідача про прийняття ним спадщини після померлої дружини ОСОБА_3 Слід зазначити, що ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я доньки, а тому право на спадкове майно отримує позивач.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Як передбачає ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Статтею 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщини: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів, суд не знаходитья підстав для визначення за відповідачем частки у спадщині після померлої ОСОБА_3
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.
Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку разом з будинком, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2), в порядку спадкування за заповітом, після померлої ОСОБА_3
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 1216-1218, 1233-1235, 1241, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 131, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку разом з будинком, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2)
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Н.О. Яровенко