Справа № 373/191/15-ц Головуючий у І інстанції Овдієнко К. М.
Провадження № 22-ц/780/2299/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25.07.2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. зі сплатою 36,00 % річних за користування кредитом шляхом перерахування коштів на платіжну картку. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг, „Правилами користування платіжною карткою та „Тарифами банку складає між ним і банком Договір. Відповідач повинен був щомісячно сплачувати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та інші витрати. Однак в порушення вимог закону та умов договору свої зобовязання він не виконував, внаслідок чого утворилася вказана в позові заборгованість. У звязку з цим просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.07.2006 року у розмірі 34330,72 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом в розмірі 4989,20 грн., заборгованості за процентами в розмірі 27230,53 грн., штрафів 500 грн. фіксована частина та 1610,99 грн.- процентна складова.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення і ухвалити нове по суті позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати, посилаючись на його незаконність, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд помилково дійшов висновку, що під час укладення договору паспорт відповідача використала інша особа.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що банк 25.07.2006 уклав з відповідачем ОСОБА_2 кредитний договір, а останній отримав від позивача кредитні кошти, знявши їх за допомогою платіжної карки, оскільки на час укладення зазначеного кредитного договору паспорт, який надано позивачеві, було втрачено і ОСОБА_2 одержав новий паспорт, який він використовує і на даний час.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Дані обставини підтверджуються наданою позивачем копією заяви відповідача.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

З розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник, знявши 25.07.2006 року та 09.08.2006 року з платіжної картки кошти на загальну суму 4989,2 грн., жодного разу не повертав банку кредитні кошти та не сплачував процентів за користування ними. Станом на 13.11.2014 року заборгованість за вказаним договором становить 34330,72 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 4989,20 грн.; заборгованість за процентами - 27230,53 грн.; штрафи 500 грн. фіксована частина та 1610,99 грн. процентна складова.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобовязання (належне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що на підтвердження укладеного кредитного договору та отримання коштів позивачем було надано заяву про отримання кредиту та видачу кредитної картки від 25.07.2006року, суд першої інстанції на зазначений доказ уваги не звернув.

Суд першої інстанції порушення вимог цивільно процесуального законодавства не розяснив сторонам положення ст.10 ЦПК України щодо наслідків вчинення або не вчинення певних процесуальних дій щодо клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

В суді апеляційної інстанції представник позивача відмовився від проведення судової почеркознавчої експертизи.

В суд апеляційної інстанції відповідач неодноразово викликався, однак в судове засідання не зявився.

З урахуванням наведеного колегія судів вважає, що суд першої інстанції не вірно дав оцінку доказам наявним у справі, та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів у позивача та не підписував кредитний договір, що підтверджується документами про загублення ним паспорту та отримання нового, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки доказом того, що одна з сторін не укладала договір та його не підписувала, в розумінні ст.57 ЦПК України є висновок почеркознавчої експертизи, який суду наданий не був сторонами.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 720, 94 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.07.2006 року у розмірі 34330,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 720, 94 грн. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: