Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/183/16-ц
Провадження по справі 2/281/115/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та автомобіль марки "ВАЗ-2121", 1988 року випуску. Оскільки, для оформлення позивачем спадкового майна необхідні правовстановлюючі документи, які відсутні, позивач звернулася з позовом до суду і просить визнати за нею право власності на вказане майно.

В судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_3 не з'явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, просили позов задоволити відповідно до наданих в матеріалах справи доказів.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, подавши до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.09.1986 підтверджується те, що ОСОБА_2 був чоловіком позивача.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 12.05.2015, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкодавець ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Згідно п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при розгляді справ про спадкування, суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Позивач подала до нотаріусу Лугинської державної нотаріальної контори Житомирської області заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи та виявлена розбіжність в даних про колір та номер двигуна, які містяться в технічному паспорті автомобіля ВАЗ 2121, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 та обліковій картці приватного АМТ.

Згідно довідки №985 від 02.11.2015 Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності померлому ОСОБА_2

Згідно довідки №359 від 17.03.2016 Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, позивач розпоряджалася та користувався спадковим майном після смерті свого чоловіка.

Вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 в передбаченому законодавством порядку не зареєстрував право власності на вказаний житловий будинок.

Приймаючи рішення про визнання за позивачем права власності, суд дає належну оцінку правомірності володіння автомобілем та законність підстав його подальшої експлуатації.

Проаналізувавши норми Закону, якими керуються органи ДАІ в своїй діяльності, та перелік документів, що можуть бути підставою для реєстрації в органах ДАІ автомобілів, суд дійшов до наступного:

Порядок реєстрації транспортних засобів визначається Порядком державної реєстрації та обліку автомобілів, затверджених Постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998, зі змінами затвердженими Постановою КМ України від 23.12.2009 № 1371.

Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку одним із правовстановлюючих документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Крім того, п. 9.8 „Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 № 379, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 р. за № 123/18861 встановлено, що реєстрація (перереєстрація) ТЗ за рішенням суду, що набрало законної сили, проводиться відповідно до вимог пункту 11 Порядку.

Так, п. 11 Порядку визначено, що державна реєстрація „..транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності) з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку".

Згідно довідки виданої територіальним сервісним центром №1843 МВС України в Житомирській області №770 від 01.09.2016, внести корегування в технічний паспорт вказаного автомобіля можливо після проведення експертного дослідження транспортного засобу.

Відповідно до висновку експертного дослідження №6/73/1784 від 13.07.2016, автомобіль ВАЗ 2121, 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6, номер двигуна НОМЕР_1 не змінювалися та відповідають технічному паспорту вказаного автомобіля, що свідчить про відсутність заміни номерних деталей.

У силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування"зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_2, шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті) та не здійснила відмову від прийняття спадщини. Позивач довела належними та допустимими доказами наявність свого права власності на вказане майно, у порядку спадкування за законом після померлого чоловіка, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на вказане майно є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 2121, рік випуску - 1988, колір білий, державний номерний знак НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6, номер двигуна НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І. Денисюк

26092016