Справа № 297/1891/16-ц
21 вересня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином.
Позов мотивовано тим, що вироком Виноградівського районного суду від 21.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування основного покарання з випробувальним строком на три роки та покладенням обовязків на підставі п.п. 1, 2 ст. 76 КК України.
Вказаним вироком суду встановлено, що 11 червня 2015 року близько 18 години 15 хвилин, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номер А НОМЕР_1 та рухаючись зі швидкістю 93 км/год., яка є більшою за допустиму 60 км/год. в населених пунктах швидкістю руху по автомобільній дорозі в селі Руська Долина Виноградівського району зі сторони населеного пункту місто Виноградів у напрямку населеного пункту місто Берегово Закарпатської області, діючи всупереч вимог п.п. 1.10, 12.3 та 12.4 «Правил дорожнього руху України», проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Дельта» без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_4, який в той час рухаючись у попутному з ним напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч до села Фанчиково Виноградівського району.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «Дельта», без номерного знаку ОСОБА_4, згідно висновку судово-медичної експертизи №118 від 21.07.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася відкритим багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, тотальним субарахноїдальним крововиливом з проривом в шлуночки мозку та забоєм речовини головного мозку і ускладнилися набряком мозку з вклиненням у великий потиличний отвір, що і явилося причиною смерті.
Виникли вказані вище тілесні ушкодження внаслідок дії тупих предметів в результаті зіткнення мотоцикліста з легковим транспортним засобом, що рухався в попутному напрямку, в момент здійснення повороту вліво, від ударів виступаючими частинами автомобіля, при цьому місцем первинного контакту явилася ліва гомілка з послідуючим падінням на капот і відкиданням тіла ударом та тертям - ковзанням в тверде підлегле покриття.
Невиконання водієм ОСОБА_3 вказаних вимог п.п. 1.10, 12.3 та 12.4 «Правил дорожнього руху України» знаходиться в прямому причинному зв'язку з наступившими наслідками, а саме отриманням потерпілим ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Позивач визнана потерпілою у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідач в ході розгляду кримінального провадження в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України вину визнав та погодився відшкодовувати моральні та матеріальні збитки про що склав розписку від 03.12.2015 року. Згідно вказаної розписки сторонами погоджено, що ОСОБА_3 зобовязується сплачувати ОСОБА_6 по чотири тисячі гривень щомісячно на протязі двох років, однак ОСОБА_3 після постановлення вироку останній відмовляється таку відшкодовувати.
Оскільки, після втрати чоловіка життя позивачки докорінно змінилось, порушився нормальний ритм життя, нормальні життєві зв'язки, що вимагає додаткових зусиль для організації подальшого життя, а відповідач не відшкодовує матеріальні збитки, які зобовязався відшкодувати згідно розписки від 03.12.2015 року, тому позивачка звернулася до суду і просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі сто тисяч гривень.
Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, однак згідно поданої заяви просять позов задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Вироком Виноградівського районного суду від 21.12.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування основного покарання з випробувальним строком на три роки та покладенням обовязків на підставі п.п. 1, 2 ст. 76 КК України.

Також, вироком Виноградівського районного суду від 21.12.2015 року встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.06.2015 року, водій мотоцикла марки «Дельта», без номерного знаку ОСОБА_4, згідно висновку судово-медичної експертизи №118 від 21.07.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася відкритим багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, тотальним субарахноїдальним крововиливом з проривом в шлуночки мозку та забоєм речовини головного мозку і ускладнилися набряком мозку з вклиненням у великий потиличний отвір, що і явилося причиною смерті(а.с. 7-11).

Крім того, судом встановлено, що згідно розписки від 03.12.2015 року, сторонами погоджено, що ОСОБА_3 зобовязується сплачувати ОСОБА_6 по чотири тисячі гривень щомісячно на протязі двох років, однак ОСОБА_3 після постановлення вироку останній відмовляється таку відшкодовувати (а.с. 4).

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоров'я, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди,суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода визначається незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивач безумовно зазнала моральних страждань, що полягає у фізичних та душевних стражданнях, оскільки вона втратила чоловіка та постраждав їх сімейний бюджет, тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода має бути відшкодована, тому заявлений розмір такого відшкодування, зважаючи на обставини справи, підлягає до задоволення.

З урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61 ч.4, 88, 209, 212, 213, 214, 215- 218, 224-226, 232 ЦПК України, ст. 56 КПК Україна, Постановою № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Берегівським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_7.