АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2281/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Маринченко М.М.
Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський М'ясокомбінат №1»про визнання припиненим договору поруки №170 - 140214/П від 14 лютого 2014 року, визнання відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 811-140214 від 14 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський м'ясокомбінат № 1» про визнання припиненим договору поруки № 170-140214/П від 14 лютого 2014 року, визнання відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 811-140214 від 14 лютого 2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» укладено кредитний договір №811-140214, відповідно до умов якого товариству було надано кредит на строк до 27 січня 2015 року.

Кредитним договором було передбачено, що кредит буде забезпечений заставою у вигляді нежитлових будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

З метою забезпечення виконання зобов'язань товариства за кредитним договором 14 лютого 2014 року між позивачем та банком укладено договір поруки №170-140214/П, за яким позивач, як поручитель, зобов'язався відповідати перед банком за виконання товариством зобов'язань за кредитним договором.

13 травня 2014 року між товариством і банком було укладено договір про внесення змін до кредитного договору №811-140214, відповідно до якого було передбачено скорочення терміну надання кредиту, а саме строк повернення кредиту переноситься з 27 січня 2015 року на 20 листопада 2014 року, а також заміну предмету застави по кредитному договору з нерухомого майна на депозитні внески ОСОБА_3, які розміщені у банку.

Про укладення вказаного договору позивача не було повідомлено, згоди на зміну будь-яких умов основного зобов'язання він не надавав, на час укладення вказаного договору позивач перебував за межами України.

Позивач стверджує, що оскільки зобов'язання за кредитним договором без його згоди, як поручителя, було змінено, зокрема змінено строк повернення кредиту в бік зменшення, обсяг його відповідальності збільшився, тому порука припиняється.

Крім того, позивач вказує, що до внесення змін до кредитного договору у разі виконання основного зобов'язання замість товариства він мав право вимагати від товариства повернення виплачених за нього грошових коштів або стягнення заставленого нерухомого майна. Проте, оскільки нерухоме майно було виведено з предмету застави, позивач навіть за умови сплати за товариство заборгованості не зможе отримати грошові кошти, розміщені на депозиті, у зв'язку з тим, що банк перебуває у стані ліквідації і не повертає грошових коштів, а обтяження на нерухоме майно знято. Вказане також свідчить про збільшення обсягу його відповідальності та припинення поруки.

На підставі викладеного позивач просив визнати припиненим договір поруки № 170-140214/П від 14 лютого 2014 року, визнати відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» укладено кредитний договір №811-140214, згідно з яким банк відкрив товариству відкличну відновлювальну кредитну лінію з графіком погашення з лімітом 2500000 грн. на строк з 14 лютого 2014 року по 27 січня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27% річних.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору забезпеченням зобов'язань за договором є нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, а саме - забійний цех, А-1, загальна площа 917 кв.м.; будівля охорони, Б-1, загальна площа 16,6 кв.м., та транспортні засоби, що належать ТОВ «Комерційний центр «Афіто», відповідно до договору іпотеки №1260-140214/1 від 14 лютого 2014 року та договору застави транспортних засобів №1261-140214/А від 14 лютого 2014 року, укладених між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Комерційний центр «Афіто».

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору щомісячна комісія за користування кредитом становить 0,05% від суми кредиту або ліміту кредитної лінії, що визначена п. 1.1 договору.

Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.4.1 кредитного договору позичальник має право порушувати перед банком питання, а банк має право дозволяти за клопотанням позичальника в окремих випадках та за наявності вільних кредитних ресурсів перенесення строків повернення кредиту та сплати процентів, комісій зі сплатою підвищеної процентної ставки в розмірі, встановленому домовленістю сторін.

Відповідно до п.6.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов'язань за договором, банк має право відмовитися від виконання своїх зобов'язань та/або вимагати дострокового виконання зобов'язань за цим договором та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати банку завдані збитки, погасити кредит, сплативши проценти та комісії, а також сплатити штрафні санкції, пеню та інші витрати, понесені банком за договором.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору за порушення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та комісій за користування кредитними коштами, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який стягується пеня за кожен день прострочки.

З метою забезпечення виконання зобов'язань товариства за кредитним договором 14 лютого 2014 року між позивачем та банком укладено договір поруки №170-140214/П, відповідно до п. 1.1 якого позивач, як поручитель, зобов'язався відповідати перед банком солідарно з ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» за своєчасне погашення суми кредиту в розмірі 2500000 грн.

Пунктом 3.1, 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає за зобов'язаннями перед кредитором у тому ж обсязі що й боржник, включаючи сплату основного боргу, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручителю добре відомі усі умови кредитного договору №811-140214 від 14 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1».

Відповідно до п. 2.1.1 договору поруки кредитор має право у разі не виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором протягом 1 робочого дня з дня невиконання пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов'язковими для виконання протягом 1 робочого дня з моменту отримання поручителем від кредитора повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п.2.4.1 договору поруки поручитель зобов'язується виконати за боржника зобов'язання за кредитним договором шляхом перерахування суми заборгованості боржника, вказаної кредитором, в рахунок погашення такої заборгованості, за реквізитами, вказаними в кредитному договорі, або іншими реквізитами, зазначеними кредитором, у строки, зазначені в п.2.1.1 цього договору з моменту отримання від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 6.1 договору поруки передбачено, що підписанням цього договору поручитель підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору; що цей договір не суперечить будь-яким обмеженням, що є обов'язковими для поручителя; що відсутні будь-які перешкоди для виконання цього договору на день його підписання; що на день підписання цього договору відсутні будь-які спори, що можуть істотно та/або негативно впливати на фінансовий стан та кредитоспроможність поручителя; що надані поручителем кредитору документи не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/ або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством України; що поручитель повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними.

13 травня 2014 року без погодження з позивачем, між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» було укладено договір про внесення змін до кредитного договору №811-140214, яким встановлено, що кредит надається на строк з 14 лютого 2014 року по 20 листопада 2014 року (замість 27 січня 2015 року), а також передбачено заміну предмету застави по кредитному договору з нерухомого та рухомого майна на депозитні внески ОСОБА_3 у сумі 110464, 80 дол. США та 100330,97 євро, які розміщені у банку, після чого були розірвані договір іпотеки №1260-140214/1 від 14 лютого 2014 року та договір застави транспортних засобів №1261-140214/А від 14 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно умов договору поруки поручитель зобов'язався відповідати перед банком солідарно з ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» за своєчасне погашення суми кредиту в розмірі 2500000 грн. та сплату, крім основного боргу, неустойки, відшкодування збитків тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2014 року банк звернувся до суду з позовом до ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Із змісту позову вбачається, що банк звернувся з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором (всього тіла кредиту, процентів, комісії, пені) у зв'язку з тим, що позичальник та поручитель не виконали письмові вимоги банку, направлені їм у серпні 2014 року, про погашення простроченої за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року заборгованості по сплаті процентів та комісії, погашення яких мало відбуватися щомісячно.

Суд виходив з того, що у поручителя виник обов'язок щодо повернення кредиту раніше, ніж 27 січня 2015 року (як це було передбачено кредитним договором до внесення до нього змін), не у зв'язку з внесенням змін до кредитного договору щодо скорочення строків кредитування, а у зв'язку з невиконанням позичальником та позивачем, як поручителем, вимог щодо щомісячного погашення відсотків за користування кредитом та сплати комісії та використанням банком свого права на дострокове повернення суми кредиту за наявності таких порушень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач не давав згоди на зміну будь-яких умов основного зобов'язання.

В той час, як договір про внесення змін до кредитного договору №811-1402/14 від 13 травня 2014 року, згоду на який позивач не надавав, передбачає:

- дострокове повернення кредиту, а саме - строк повернення переноситься з 27 січня 2015 року на 20 листопада 2014 року;

- заміну предмету застави кредитного договору, на заставу у вигляді депозитних внесків ОСОБА_3, розміщених у банку відповідача.

Питання зміни строку погашення кредиту виникло за ініціативою банку,

як і питання про зміну предмету застави.

Згоди позивача, як поручителя, на скорочення строку погашення кредиту та на зміну предмету застави, не було отримано, та позивача, як поручителя, про ці зміни повідомлено не було, що відповідачем в суді не оспорюється.

Таким чином, перенесення строку погашення кредиту на 2 місяці раніше може поставити поручителя у скрутне становище, оскільки зменшення терміну погашення кредиту є збільшенням зобов'язань поручителя.

Постановою Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1161цс15 висловлено правову позицію, якою зазначено наступне.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, порука вважається припиненою в момент укладення будь-яких договорів між банком і боржником щодо зміни обсягу зобов'язання в сторону збільшення.

В Аналізі застосування судами законодавства, що регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання, викладеному у листі Верховного Суду України від 01 лютого 2015 року, вказано, що у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Крім того, в Аналізі вказано, що змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови та обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

У даній справі, порівнюючи графіки погашення кредиту до і після внесення змін 13 травня 2014 року до кредитного договору, вбачається, що графіком погашення кредиту до внесення змін боржником разом із поручителем у листопаді 2014 року підлягало сплаті 125000 гривень. За графіком після внесення змін до кредитного договору у тому ж місяці підлягало сплаті 2500000 гривень, тобто ризик не сплатити кошти у листопаді 2014 року значно більший, ніж ризик несплати 125000 гривень. Крім того, внаслідок несплати для поручителя виникає ризик сплати санкцій, що також погіршує його становище.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим та доведеним, що до кредитного договору (основного зобов'язання) без згоди поручителя було внесено істотні зміни, які обмежують права поручителя (позивача у справі) та збільшують обсяг відповідальності позивача, а тому наявні правові підстави для визнання поруки припиненою.

Висновок суду, що обсяг відповідальності поручителя визначається саме договором поруки, колегія суддів вважає помилковим, оскільки обсяг прав та обов'язків поручителя визначається сукупністю договорів: як договором поруки, так і кредитним договором, а також договорами застави та іпотеки.

Виходячи з вищенаведеного, позовна вимога про припинення договору поруки №170-140214/П від 14 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1, підлягає задоволенню, а рішення суду в цій частині позовних вимог - скасуванню.

Позовна вимога визнати відсутнім у ПАТ «Європейський газовий банк» право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню виходячи з положень статті 16 ЦК України.

Судові витрати належить розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати припиненим договір поруки №170-140214/П від 14 лютого 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на користь ОСОБА_1 121 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді