Справа № 236/981/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи у певний час,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_2. Заявник повідомляє, що 25.03.2016 року в м. Дебальцеве Донецької області помер його батько. Заявник отримав на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 лікарське свідоцтво про смерть № 76 від 26.03.2016 року, видане Бюро судово-медичної експертизи м. Донецька.

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 була змушений звернутись до суду задля встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві.

Відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було(а.с. 19).

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження серії IV-НО № 270704, виданого 10.02.1979 року міськвідділом ЗАГС м. Дебальцеве Донецької області, УРСР, ОСОБА_1 народився 25.01.1979 року в м. Дебальцеве Донецької області, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Мати заявника ОСОБА_3 померла 09.06.2015 року в м. Красний Лиман Донецької області (свідоцтво про смерть серії І-НО № 906662, видане 11.06.2015 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, а.с. 11)

З пояснень заявника встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований як переміщена з районів здійснення АТО особа та фактично мешкав за адресою АДРЕСА_1; до 2014 року жив в м. Дебальцеве Донецької області, Заводське селищеАДРЕСА_2; мав поважний вік, хворів на цукровий діабет та переніс інсульт в 2005 році, обстежувався за станом здоровя в Центральній міській лікарні м. Дебальцеве, в Залізничній лікарні станції ОСОБА_4, проходив курс стаціонарного лікування в серпні вересні 2015 року, після чого перебував вдома. В лютому 2016 року ОСОБА_2 поїхав до м. Дебальцеве Донецької області, щоб зібрати речі за своїм колишнім місцем мешкання та документи на квартиру. 25.03.2016 року його було госпіталізовано до Центральної міської лікарні м. Дебальцеве у тяжкому стані в звязку з інсультом.

З причини тяжкої хвороби ОСОБА_2 помер 25.03.2016 року в м. Дебальцеве Донецької області, факт смерті відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві про смерть № 76 від 26.03.2016 року, виданому Бюро судово-медичної експертизи м. Донецька (а.с.12). Суд не сприймає цей документ як належний доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими належними доказами по справі.

ОСОБА_5 звертався до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області 01.04.2016 року із заявою про реєстрацію факту смерті свого батька, однак орган ДРАЦС листом від 01.04.2016 року № 547/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 14).

Обставини, викладені заявником, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , яка є дружиною заявника, особисто знала померлого протягом багатьох років, та ОСОБА_7, який тривалий час мешкав в м. Дебальцеве Донецької області і безпосередньо надавав допомогу у похованні померлого.

Суд приймає до уваги також надані заявником для огляду фотознімки з місця поховання ОСОБА_2 на кладовищі в м. Дебальцеве та товарні чеки від 25.03.2016 року та від 02.04.2016 року про придбання ритуальних речей та атрибутів, необхідних для поховання (а.с.13,15).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що 25.03.2016 року помер ОСОБА_2, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Дебальцеве) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Дебальцеве.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 від встановлення факту смерті його батька в певний час залежить можливість здійснення ним спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_5 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223, 256-259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_5 про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті гр. ОСОБА_2 (народився 12.05.1942 року в м. Луганську, останнім часом був зареєстрований як переміщена з районів здійснення АТО особа за адресою АДРЕСА_1), який помер 25.03.2016 року в м. Дебальцеве Донецької області у віці 73 років з причини тяжкої хвороби (набряк головного мозку, внутрішньомозковий крововилив).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -