13.05.2016 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.
при секретарі с/з - Білінській Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -
Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому зазначила, що 16.10.1983 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4, з яким і почала проживати сім'єю. У 1989 році позивач отримала двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 від заводу «Автозапчастини», в якій із ОСОБА_4 проживала сумісно аж до смерті останнього. За словами ОСОБА_2, відповідач ні разу не відвідувала їх, не з'являлась до батька. ОСОБА_4 після приватизації зазначеної вище квартири почав випивати, знайомитись з жінками, що призвело до розірвання шлюбу із позивачем. ОСОБА_2 посилається у своїй позовній заяві, що 01.03.2015 ОСОБА_4 було побито у дворі будинку АДРЕСА_1 і його у безпорадному стані було доставлено в лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_1. він помер. Позивач звертає увагу на те, що вона кожного дня відвідувала колишнього чоловіка в лікарні, купувала ліки та продукти харчування, натомість відповідач ні разу не з'явилась до лікарні, ніякої допомоги батькові не надавала, хоча він вкрай потребував допомоги. Крім цього ОСОБА_3 ніякої участі в похованні батька не приймала, навіть не з'явилась на похорони, а негайно звернулась до нотаріальної контори із заявою про визнання за нею права на спадщину після смерті батька. Оскільки ОСОБА_3 умисно ухилилася від надання вкрай необхідної допомоги батькові, який знаходився у безпорадному стані через каліцтво позивач ОСОБА_2, з огляду на положення ст. 1224 ЦК України, просить суд винести рішення про усунення відповідача від права на спадкування за законом на майно померлого ОСОБА_4 у вигляді одної кімнати в квартирі АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не надходило.
Враховуючи не заперечення позивача, керуючись ст. 224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що мешкає в будинку АДРЕСА_1 та померлий ОСОБА_4 був її сусідом. Відповідача ОСОБА_3 вона жодного разу не бачила і не знає її. За словами свідка, зі слів позивача та сусідів їй відомо. що після побиття ОСОБА_4 в лікарні крім позивача ніхто не навідував. Квартира в будинку АДРЕСА_1, в якій мешкає ОСОБА_2, належить на праві власності позивачу та померлому ОСОБА_4
Свідок ОСОБА_6, яка теж являється сусідкою позивача по будинку АДРЕСА_1, так само повідомила суду, що відповідача ОСОБА_3 вона жодного разу не бачила і не знайома із нею. Чула про те, що колишнього чоловіка позивача на ім'я ОСОБА_4 побили і він з часом помер у лікарні. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що позивач навідувала ОСОБА_4, коли той перебував у лікарні.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_8 надав показання, що ОСОБА_4 є його дядьком, а відповідач ОСОБА_3 - двоюрідною сестрою. Свідок пояснив, що ОСОБА_4 помер в березні 2015 року після того як був побитий, але ким - свідку невідомо. Також свідку невідомо чим хворів померлий ОСОБА_4 За його словами, дядько був здоровою людиною, а на хвороби міг вплинути його похилий вік. Відповідача свідок останній раз бачив на похоронах ОСОБА_4 При цьому відповідач участі у похоронах не приймала, а просто була присутня на кладовищі. Так само один раз свідок навідував ОСОБА_4, коли той лежав у лікарні після отриманих тілесних ушкоджень. Дядька у лікарні постійно навідувала позивач, а от хто ще міг навідувати ОСОБА_4 - свідку невідомо.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених у п. 42 постанови "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01.03.2013, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Наприклад, це позови про усунення від права на спадкування.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08.04.2015 (а.с. 24). Згідно змісту лікарського свідоцтва про смерть №1281, причиною смерті ОСОБА_4 стала легенево-серцева недостатність, пневмонія не уточнена (а.с. 4).
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Після смерті ОСОБА_4 Другою житомирської державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №159/2015 до майна померлого.
Як вбачається із наданої на запит суду копії спадкової справи №159/2015, із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 до нотаріуса звернулись позивач та відповідач у справі.
Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 судам роз'яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.
Також Пленум Верховного Суду України пояснив, що під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Окрім цього, у п. 4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 містилось роз'яснення судам нижчих інстанцій, що «відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.
Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування».
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог, оскільки гр. ОСОБА_2 не надано на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б свідчили про потребу спадкодавця ОСОБА_4 у допомозі з боку відповідача, наявності можливості відповідача ОСОБА_3 надати таку допомогу та головне - умисного ухилення відповідача як спадкоємця від обов'язку щодо надання допомоги спадкодавцеві.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.В. Кузнєцов