АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/843/16-ц Головуючий І інстанції - Ганенко Т.С.
Провадження № 22-ц/790/4917/16 Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Бездітка В.М., Міненкової Н.О.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Кряковцевої Анастасії Сергіївни на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 15 червня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови державної виконавчої служби,-

встановила:

12.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд зі скаргою до Відділу Державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови ДВС, в якій зазначив, що 19.06.2014 року державним виконавцем Сергєєвою Т.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43746663 за виконавчим листом Чугуївського міського суду Харківської області відносно боржника ОСОБА_2 26.06.2014 року, тим самим державним виконавцем по ВП № 43742398 було винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору. 26.09.2014 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 були об'єднані в зведене ВП № 43945482. При цьому боржники за виконавчим провадженням: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 самостійно, не будучі обізнаними про винесені постанови, провели переговори з банком «Фінанси та Кредит» та погасили суму основного боргу та судові витрати за позовом банку. В банку при підписанні мирової угоди, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з'ясували про існування виконавчого провадження в Чугуївському Відділі ДВС, куди ними було надіслано мирову угоду з банком. ОСОБА_2 було подано адміністративний позов до Харківського окружного адміністративного суду з вимогою про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, в якому він посилався на те, що хоча заборгованість і була погашена з пропуском встановленого строку на добровільне виконання, проте сам по собі сплив строку на добровільне виконання не може бути достатньою підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки виконавчою службою не вчинено дій, пов'язаних із виконанням рішення суду. Крім того, боржниками було самостійно погашено суму боргу, а тому примусового стягнення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» не відбулось, у зв'язку з чим не має підстав для стягнення виконавчого збору.

15.10.2014 року була винесена постанова Харківського окружного адміністративного суду, якою було скасовано постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

08.06.2015 року Харківський апеляційний адміністративний суд, розглянувши справу, залишив рішення Харківського окружного адміністративного суду без змін, та було підтверджено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконано примусово.

17.12.2015 року дану справу було розглянуто Вищим адміністративним судом України і постановлено ухвалу про закриття провадження, та зазначено, що спір повинен вирішуватись місцевим судом загальної юрисдикції.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15 червня 2016 року скаргу ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови ДВС задоволено. Визнано протиправними дії Державної виконавчої служби та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням № 43742398 від 26.06.2014 року.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції представник відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Кряковцева А.С. подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції постановив незаконну ухвалу, не врахувавши обставин, які наявні в матеріалах справи та підтверджені відповідними доказами, а саме те, що 18.06.2014 р. до відділу державної виконавчої служби надійшла заява ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" - про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 2036/2-162/11 виданий 05.02.2014 р. Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором № М-078-08-Ф0-02 від 26.09.2008 року в сумі 191098,56 грн.

19.06.2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій був вказаний строк для самостійного виконання протягом 7-ми днів з моменту винесення постанови, тобто до 25.06.2014 року включно та надання документального підтвердження щодо виконання рішення.

Згідно заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, 19.06.2014 року накладено арешт на все майно боржника.

Копії постанов про відкриття виконавчого провадження та постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

26.06.2014 р., після спливу строку, наданого боржнику, для самостійного виконання рішення, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, копія якої була направлена боржнику.

Постанова про стягнення виконавчого збору з боржника винесена в строки та порядку які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Апелянт зазначає, що суд також не звернув уваги, що постанова про стягнення виконавчого збору, згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» може бути оскаржена протягом 10-ти днів, в разі не отримання вищевказаної постанови з моменту як боржник міг дізнатися про дану постанову, однак позивач не просив поновити строки для оскарження відповідної постанови.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені скарги у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 19.06.2014 головним державним виконавцем ВДВС Чугуївського МУЮ Сергеєвою Т.А. було відкрито виконавче провадження ВП № 43742398 за заявою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк" "Фінанси та Кредит" по примусовому виконанню виконавчого листа №2036/2-162/11, виданого 05.02.2014 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк" "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №М-078-08-ФО-02 від 26.09.2008 в сумі 191098,56 грн.

Вищезазначену постанову направлено поштовим відправленням на адресу позивача 21 червня 2014 року. При цьому список відправлень та чек не містить даних, що саме було відправлене ОСОБА_2 у зазначеному поштовому відправленні.

19.06.2013 головним державним виконавцем ВДВС Чугуївського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 26.06.2014 винесено постанову ВП № 43742398 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Пунктом 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (згідно з наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, враховуючи зміни, внесенінаказом Міністерства юстиції України від 30 листопада 2012 року № 1765/5) передбачено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

За положеннями ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного держання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Як вбачається з письмових доказів у справі, державним виконавцем 19.06.2014 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та запропоновано боржнику ОСОБА_2 в строк до 25.06.2014 добровільно виконати судове рішення. Будь-яких належних доказів того, що зазначена постанова отримана позивачем, судам ані першої, ані апеляційної інстанції не надано, а відтак доводи апеляційної скарги про належне повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження та надання йому строку для добровільного виконання судового рішення є необґрунтованими.

Враховуючи вищевказані норми права, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконано примусово.

Згідно ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов'язки і права державних виконавців. Так, зокрема, частиною 1 ст.11 передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначені обставини, судова колегія погоджується із висновком районного суду щодо неправомірності дій державного виконавця, оскільки доказам по справі в цій частині дана об'єктивна оцінка та зроблений вірний висновок.

За правилами Розділу VII ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. За результатами розгляду скарги у разі її обґрунтованості суд визнає оскаржувані рішення дії чи бездіяльність неправомірними і зобов*язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки матеріали справи не містять даних щодо отримання ОСОБА_2 постанови державного виконавця від 19.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни судового рішення, що оскаржується, і висновків суду не спростовує, в їх задоволенні належить відмовити з підстав, передбачених ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Кряковцевої Анастасії Сергіївни відхилити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий- Т.М. Костенко

Судді - В.М. Бездітко

Н.О. Міненкова