АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5476/16 Головуючий 1-інст. ОСОБА_1
Справа - № 645/8507/15-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
Категорія захист прав споживачів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Фрунзенського районного суду міста Харкова із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з одностороннього блокування коштів, стягнути на її користь з відповідача 52 849,00 грн., втрати від інфляції за період з 25.11.2014 року по 29.09.2015 року в сумі 22 371,66 грн., проценти за користування коштами з період з 25.11.2014 року до 29.09.2015 року у сумі 1 342,22 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 25.11.2014 року до 29.09.2015 року в сумі 22 312,41 грн., а також 50 000,00 грн.у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що вона через мережу Інтернет відкрила у ПАТ КБ «ПриватБанк» віртуальну карту № 842496. 25.11.2014 року на зазначеній карті відповідач без попередження та безпідставно заблокував належні їй кошти у розмірі 52 849,00 грн. і не повернув ці кошти на її звернення.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та прийняте з грубими порушеннями норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вказує, що оскаржуване рішення грунтується тільки на доводах відповідача. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд не звернув уваги на те, що пояснення представника відповідача щодо підстав блокування картки мають загальний характер, не зазначено при цьому які конкретно операції, в чому полягає їх незаконність та які мотиви підозри.

Після незаконного блокування коштів лише: 27.01.2016 року відповідач надіслав листа, в якому запропонував надати документи на підтвердження походження коштів, що надійшли на рахунок за період з 01.01.2014 по 25.11.2014 року, які на той час у неї вже не збереглися.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки положенням розділу У11 постанови Правління НБУ від 26.06.2015 року № 417 " Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового мониторінгу", згідно п.91 якого Банк зобов"язаний інформувати визначені законодавством правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов"язані, стосуються або призначені для фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Згідно п.104 цієї постанови Банк відповідно до частини першої статті 17 ЗУ " Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення":

1) має право зупинити здійснення фінансової (их) операції(ій), яка/які містить (ять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним Кодексом України;

2) зобов"язаний зупинити здійснення фінансової (их) операції(ій), якщо її(їх) учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов"язаних із провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій).

Зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Відповідно до п.119 Банк поновлює проведення фінансових операцій:

1) на третій робочий день із дня зупинення фінансової операції в разі неотримання протягом строку, передбаченого частиною першою статті 17 Закону, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової(их) операції(ій).

Таким чином, блокування коштів позивача за всіх вищезазначених умов можливе максімум на 2 дні, а при блокуванні правоохоронними органами - максимум на місяць. З моменту блокування коштів банком на її поточному рахунку, який обслуговується карткою, минуло майже два роки.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить про її відхилення і залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючиь на правомірне блокування коштів позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 цього Кодексу , які не підлягають доказуванню.

Суд за ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По справі встановлено та не оспорюється відповідачем, що ОСОБА_3 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», має банківський рахунок № 842496 залишок коштів на якому становить 52849,00 грн. та для платежів у мережі Інтернет користується віртуальною банківською карткою.

Відповідно до п. 10.1. глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на правомірність дій Банку і відповідність їх вимогам Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ " ПриватБанк", з якими позивач погодилась, приписи Законів України "Про банки і банкіську діяльність" № від 07.12.2000 року №2121-Ш ( далі ЗУ № 2121-Ш) і " Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення " від 14.10.2014 року № 1702-У11 (далі ЗУ №1702-У11).

Відповідно до п.п.1.3.2.13 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» банк має право відмовитись від здійснення розрахункових операцій по рахунку клієнта в разі виникнення вмотивованих підозр відносно використання банку для проведення незаконних операцій, або за п.п.1.1.3.2.14 зупинити проведення фінансових операцій чи призупинити видаткових операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містять ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів, одержаних злочином шляхом, або фінансування тероризму.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

У відповідності до положень ст. 64 ЗУ № 2121-Ш ч.ч.1,2,7 ст. 9 ЗУ № 1702-У11 банк має право на проведення ідентифікації та верифікації клієнтів відповідно до вимог законодавства України і у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта, як суб"єкт первинного мониторингу зобов"язаний провести поглиблену перевірку клієнта, витребувати необхідну інформацію і у разі ненадання клієнтом необхідних документів, - відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансових операцій.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з вищенаведених положень Умов та правил, до яких позивач приєдналась при оформленні карткового рахунку, вимог ст.1074 ЦК України та того факту, що після направлення відповідачем листа від 27.01.2016 року позивач не надала документів, що підтверджуть походження коштів.

Колегія суддів доходить висновку, що судом неповно з"ясовані обставини, які мають значення для справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Так, відповідно до ст. 16, 17 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у субєкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри, які ґрунтуються, зокрема, на: критеріях ризиків, визначених самостійно субєктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; встановленні за результатами проведеного аналізу факту (фактів) невідповідності фінансової (фінансових) операції (операцій) фінансовому стану та/або змісту діяльності клієнта; типологічних дослідженнях у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, підготовлених та оприлюднених спеціально уповноваженим органом. Субєкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобовязаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, повязаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) субєктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки субєкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до пяти робочих днів, про що зобовязаний негайно повідомити субєкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26 червня 2016 року (далі - Положення) банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Між тим, відповідачем не заперечується, що заблокувавши з вищенаведених підстав рахунок позивача 25.11.2014 року, всупереч вимогам ст.ст.16,17 ЗУ №1702-У11 будь-яких дій з виконання встановленої процедури інформування правоохоронних органів про фінансові операції за розрахунковим рахунком ОСОБА_3 з наявності підстав підозри щодо неправомірності їх проведення ним не здійснювалось, як не заперечується і того факту, що за відсутності рішення, прийнятого з цього питання уповноваженим правоохоронним органам, рахунок відповідача не разблоковано по теперішній час.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що вимогу про надання документів на підтвердження походження коштів відповідачем надіслано позивачу через значний час після блокування рахунку , коли справа вже находилась в провадженні суду.

За таких обставин, колегія доходить висновку, що вимоги ОСОБА_3 про визнання дій відповідача з одностроннього блокування її коштів в розмірі 52849,00 грн. та про стягнення цих коштів є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Ненадання ОСОБА_3 документів на вимогу відповідача не впливає на цей висновок колегії, оскільки будь-яких доказів обгрунтованості підозри щодо законності походження коштів позивача, відповідачем не надано.

Разом з тим, заяву-вимогу про повернення їй вказаних коштів позивач надіслала до відповідача водночас з поданням позову до суду, тому її вимоги про стягнення з відповідача на її користь за період з 25.11.2014 року до 29.09.2015 року втрат від інфляції в сумі 22 371,66 грн., 1342,22 грн. з розрахунку 3% річних та 22 312,41 грн. пені не є обгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму № 5 від 25 травня 2001 року, № 1 від 27 лютого 2009 року) надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством.

За діючою редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК (в ред. Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, проте на такі підстави позову про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 не посилалась, тому її вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.ст.313,314,316,317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 липня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити частково. Визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства Комерційний банк КБ "ПриватБанк" з одностороннього блокування коштів позивача.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 52849,00 (п"ятдесят дві тисячі вісімсот сорок дев"ять) грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення втрат від інфляції, процентів за користування коштами, пені за несвоєчасне виконання зобов"язань і моральної шкоди відмовити з інших підстав.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційногго суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.П.Зазулинська

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_2