Провадження № 2/522/548/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, посилаючись на те, що 11 вересня 2005 року та 25 жовтня 2005 року між ним та відповідачем були укладені договори позики, згідно яких він передав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 5 000, 00 дол. США та 3 500, 00 дол. США відповідно, а відповідач зобов'язався повернути вищевказані кошти на першу вимогу позивача. 01 червня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з вимогою повернути всю суму позики за двома договорами до 01 липня 2015 року. Однак, у вказаний термін відповідачем вищевказані суми повернуті не були. Тому, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 вищевказані суми боргу.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, не заперечував того, що він дійсно отримав вищевказані кошти від позивача, який був його партнером по бізнесу. Однак, в подальшому, у зв'язку з тим, що партнерські відносини між ними не склались, позивач почав вимагати повернення вищевказаних коштів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 11 вересня 2005 року та 25 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики, згідно яких позивач передав відповідачу грошову суму у розмірі 5 000, 00 дол. США та 3 500, 00 дол. США відповідно, а відповідач зобов'язався повернути вищевказані кошти на першу вимогу позивача, що підтверджується відповідними розписками.

01 червня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з вимогою повернути всю суму позики за двома договорами до 01 липня 2015 року.

Проте, у вказаний термін відповідачем кошти повернуті не були, та на даний час по укладеним договорам позики розрахунок не проведений, а ОСОБА_2 ухиляється від повернення боргу.

Таким чином, невиконання відповідачем умов договорів позики від 11 вересня 2005 року та 25 жовтня 2005 року підтверджується наявністю в ОСОБА_1 оригіналів розписок, підписаних власноручно відповідачем, що наявні в матеріалах справи. У судовому засіданні відповідач не заперечував того, що він особисто писав вказані розписки.

У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що борг за договорами позики від 11 вересня 2005 року та 25 жовтня 2005 року у розмірі 8 500, 00 грн., відповідачем не повернено у встановлений термін, тому повинні бути повернуті у примусовому порядку.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що у зв'язку зі зверненням до суду з дійсним позовом, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 785, 17 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 178 554 (сто сімдесят вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 17 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02 липня 2015 року становить 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1 785 (одна тисяча сімсот вісімдесят п'ять) грн. 17 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.Б. Свячена