Справа № 466/137/15 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/5173/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 18 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про зобов"язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 18 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволено.

Зобов"язано ОСОБА_7 усунути перешкоди у здійснення ОСОБА_4, ОСОБА_3 права вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном, шляхом проведення відповідної перебудови житлового будинку по АДРЕСА_1 та приведення будівництва до пожежних, будівельних норм та державних стандартів на протязі шести місяців з дня набрання рішення законної сили. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заподіяну їм моральну шкоду в розмірі 4000 грн., по 2000 грн. на кожного з них.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_7. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно встановлених обставинах, що мають значення для справи. Звертає увагу, що його будинок побудований на його земельній ділянці у відповідності до проекту, який розроблений ліцензійною організацією та погоджений 20.07.2006 року Брюховицькою селищною радою, а саме: головним архітектором смт. Брюховичі - Горбань. П. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 18 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі проживають в будинку АДРЕСА_2, що належить їм на праві приватної власності. За будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0810 га.

Сусідами позивачів є ОСОБА_8, яка отримала в дар від ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0810 га по АДРЕСА_1 (договір дарування від 21.08.2006 року).

Судом встановлено, що відповідач з дочкою ОСОБА_8 на зазначеній вище земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка знаходиться поряд з будинком позивачів, у вересні 2006 року розпочали будівництво житлового будинку на відстані 0,5 метрів від огорожі сім"ї ОСОБА_4 та в 3,5 метрах від їх будинку. Будівельні роботи, пов"язані з будівництвом будинку не відповідають будівельним, санітарним, протипожежним нормам.

19.05.2008 року Апеляційний суд Львівської області постановив рішення, згідно якого визнано будівництво будинку по АДРЕСА_1 самовільним будівництвом, а будівельні роботи, що пов'язані з будівництвом вказаного будинку, такими, що проводяться з порушенням будівельних та протипожежних норм. Рішенням заборонено ОСОБА_7 проводити будівництво будинку по АДРЕСА_1 до приведення проектної документації у відповідність чинному законодавству та отримання відповідних дозволів на проведення будівельних робіт, яке набуло законної сили з моменту проголошення.

При винесенні рішення суд керувався частиною 1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 1520 від 30.12.2011 року, проектно-технічна документація на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 виконана з порушенням діючих будівельних та протипожежних норм, а саме п. 3.25 ДБН 360-92** про протипожежні відстані між житловими будинками по АДРЕСА_2 і по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_1 і по АДРЕСА_3. Проект не погоджено у встановленому порядку. Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 ведеться без відповідного дозволу інспекції ДАБК у Львівській області на виконання будівельних робіт.

Відповідно до генерального плану забудови АДРЕСА_1 повинно бути в зміщеному " шаховому" порядку відповідно будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, а не на одній лінії.

Будинок позивачів з боку відповідача має парадний вхід і вікна, відстань від стіни будинку АДРЕСА_2 до стіни будинку АДРЕСА_1 складає 5,5м.,5,1м., 5,9м., що свідчить про порушення норм ДБН 79-92 та порушує права позивачів.

Відповідно до проекту будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 відстань від межі до будинку відповідача складає 1,6м., по факту є 1,1 м., що є грубим відхиленням від проекту.

Побудований відповідачем будинок по АДРЕСА_1 з порушенням діючих протипожежних норм,а саме: п. 3.25ДБН 360-92** про протипожежні відстані між житловими будинками по АДРЕСА_2 і по АДРЕСА_1 є прямою загрозою знищенню будинку, майна позивачів в випадку пожежі в будинку відповідача.

Безспірно встановлено, що відповідач ОСОБА_7 не виконав рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2008 року, будівництво будинку практично завершено, проведено без належних дозволів та документації, з істотним порушенням протипожежних та будівельних норм та правил з порушенням ст.376 ЦК України, самовільно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2013 року ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та кримінальне провадження закрито у зв"язку із закінченням строків давності, передбачених ч.1 ст.49 ККУкраїни.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 суд виходив з тих обставин, що збудований будинок відповідача, є таким, що здійснений з порушення протипожежних та будівельних норм при побудові будинку, здійснене будівництво порушує права позивачів, як власників суміжної земельної ділянки. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що позивачам відповідачем завдано моральної шкоди у зв"язку з тим, що на протязі 9-ти років позивачі не мають можливості жити спокійним повноцінним життям, перенесли безліч стресових ситуацій, оскільки відповідачем порушено їх звичайний спосіб життя, так як змушені витрачати багато часу та зусиль на звернення до суду та різних організацій з приводу поновлення порушених прав та інтересів.

З такими висновками колегія суддів повністю погоджується.

Стаття 103 Земельного кодексу України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до вимог ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров"я людей, тварин, на повітря, земельні ділянці та інакше.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.103 п.1 Земельного кодексу України - власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення.)

Стаття ст.103 п.2 Земельного Кодексу України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно з ДБН 79-92 п.2.9 відстань від стін будинків з вікнами, що виходять із житлових кімнат, кухні, веранд та головних входів у будинок до інших житлових будинків має бути не менше 7 м за містобудівними вимогами.

Оскільки побудований відповідачем будинок не відповідає генеральному плану забудови АДРЕСА_1, та розташований на не допустимій відстані від будинку сім'ї ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 (1,0 м. від огородження земельної ділянки та 4,5м. від будинку), чим порушує права власників суміжної земельної ділянки.

Здійснене будівництво відповідачем визнане судом незаконним (рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2008 року) заборонено ОСОБА_7 проводити будівництво будинку по АДРЕСА_1 до приведення проектної документації у відповідність чинному законодавству та отримання відповідних дозволів на проведення будівельних робіт, яке набуло законної сили з моменту проголошення.

Відповідачем не доведено, що ним усунуто недоліки будівництва, зазначені в рішенні Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2008 року.

За таких обставин, ОСОБА_7 порушив права позивачів, які підлягають захисту шляхом зобов"язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4, ОСОБА_3 права вільно користуватись і розпоряджатись своїм майном, проведення відповідної перебудови житлового будинку по АДРЕСА_1 та приведення будівництва до пожежних, будівельних норм та державних стандартів.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2010 року, яким у задоволенні позову прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про знесення самовільно збудованого будинку за власний рахунок та стягнення судових витрат - відмовлено, не може бути підставою для продовження порушення прав позивачів та невиконання раніше ухваленого рішення суду яке набрало законної сили.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до Роз"яснень, що викладені у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.9 зазначеної вище Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивачів в розмірі по 2000 грн. на кожного з них, оскільки відповідач своїми неправомірними діями стосовно згаданого будівництва та невиконання рішення суду завдав моральної шкоди позивачам по справі, так як вони на протязі тривалого часу змушені звертатися в різні державні органи за захистом своїх прав порушених відповідачем, що призвело до душевних страждань.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги апелянту слід відмовити, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 18 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк