Справа № 569/4389/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кисельової М.І.,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Кисельова М.І. позов ОСОБА_2 підтримала і просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 950 грн щомісячно на 1/7 частину заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, а також змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 на 1/7 частину заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, та на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання з 1/4 на 1/7 частину заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_9 трьохрічного віку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2014 року у справі № 569/2790/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 950 грн щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде навчатись.

З часу призначення судом аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 змінився його сімейний стан та значно погіршився фінансовий стан.

06 травня 2015 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дочка ОСОБА_9.

Оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 виникли особисті непорозуміння, остання у грудні 2015 року звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 та на її утримання. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2016 року у справі № 569/17277/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, та на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_9 трьохрічного віку.

Виконання згаданих судових рішень поставило позивача в тяжке матеріальне положення. Крім того, оскільки позивач з березня 2015 року переведений на роботу в місто Київ, він змушений орендувати квартиру, бо житла, яке б належало йому на праві власності в місті Києві, у нього немає.

Посилаючись на вказані обставини та положення статті 192 СК України, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд судовий розгляд провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 (до шлюбу, укладеного 05 березня 2016 року, - ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів не визнали і в задоволенні позову просять суд відмовити.

На заперечення позовних вимог посилаються на те, що сама по собі зміна сімейного стану позивача не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь дочки ОСОБА_8. Матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки, після рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, його доходи збільшилися. Не погіршилося і здоров'я позивача.

Надану позивачем копію договору оренди приміщення вважають неналежним доказом, оскільки оригінал цього договору ні позивач, ні представник позивача суду не надали. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про проведення ним оплати за цим договором.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник адвокат Шторгін В.С. в судове засідання не з'явились.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Штогрін В.С. подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести у відсутності відповідача ОСОБА_6 та її представника.

Ухвалою суду від 29 серпня 2016 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_6 позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2014 року у справі № 569/2790/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, яке набрало законної сили 31 березня 2014 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 950 грн щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 12 березня 2014 року і до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде навчатись.

06 травня 2015 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дочка ОСОБА_9.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2016 року у справі № 569/17277/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, та на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_9 трьохрічного віку.

Як слідує зі згаданого рішення суду від 10 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_6, які підтримала в судовому засіданні її представник адвокат Штогрін В.С., були задоволені повністю. Розгляд справи проводився у відсутності відповідача ОСОБА_2, однак за участю його представника адвоката Кисельової М.І., яка в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 визнала повністю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кисельова М.І. на запитання головуючого повідомила, що на час розгляду судом справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів їй були відомі обставини сімейного та матеріального стану ОСОБА_2, в тому числі і щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, і щодо оренди житла. Повне визнання нею, як представником ОСОБА_2, позову ОСОБА_6 про стягнення аліментів пояснює позицією самого ОСОБА_2 щодо повного визнання ним позову, від якої вона не могла відступити.

Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із ним.

Аналізуючи положення частини першої статті 192 СК України, суд приходить до висновку, що зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувала аліментів, як підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів, мають виникнути після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Як встановлено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, ОСОБА_2 надав суду копію договору оренди приміщення від 01 квітня 2015 року (з пояснень представника позивача слідує, що оригінал цього договору сторона позивача надати не може) та довідку про доходи від 28 березня 2016 року.

З тексту договору оренди приміщення від 01 квітня 2015 року слідує, що він укладений на оренду приміщення у місті Бровари Київської області на термін з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року з місячною ставкою орендної плати 3500 грн.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів, які могли б свідчити про проведення ним оплати за цим договором.

Суд звертає увагу і на ту обставину, що у позовній заяві, яка надійшла до суду 08 квітня 2016 року, ОСОБА_2 місцем свого фактичного проживання зазначив не місто Бровари Київської області, а місто Острог Рівненської області, а місцем проживання своєї дружини ОСОБА_6 - місто Київ.

За наведених обставин суд не визнає копію договору оренди приміщення від 01 квітня 2015 року належним та допустимим доказом щодо матеріального стану позивача.

При цьому суд враховує, що на час розгляду судом справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (10 лютого 2016 року), договір оренди приміщення від 01 квітня 2015 року, на який посилається позивач, вже існував, а ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 за рішенням суду від 20 березня 2014 року.

За таких обставин, визнання представником ОСОБА_2, яка підтримувала його позицію, позову ОСОБА_6 свідчить про те, що за тих самих обставин, на які посилається ОСОБА_2 у своєму позові до ОСОБА_4 і ОСОБА_6, він погодився на сплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 та дружини ОСОБА_6 та визнав можливим сплату аліментів на їх користь у розмірі по 1/4 частині свого заробітку при наявності аліментних зобов'язань щодо дочки ОСОБА_8 та інших зобов'язань фінансового характеру.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог не посилається на жодні обставини, які виникли після 10 лютого 2016 року і які могли би бути підставою для зміни розміру аліментів.

З довідки про доходи від 28 березня 2016 року слідує, що ОСОБА_2 працює на посаді начальника відділу Управління забезпечення ОРС ЦЗ ДСНС України і його заробітна плата за період жовтень 2015 року - березень 2016 року становить 31923,04 грн, в тому числі за жовтень 2015 року - 4573,78 грн, листопад 2015 року - 4600,80 грн, грудень 2015 року - 4606,67 грн, січень 2016 року - 5768,66 грн, лютий 2016 року - 5998,12 грн, березень 2016 року - 6375,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на погіршення свого матеріального стану. Разом з тим, як слідує довідки про доходи від 28 березня 2016 року, заробітна плата позивача постійно збільшувалася і за шість місяців зросла на 1800 грн.

Наведене свідчить про те, що підстави для зменшення розміру аліментів, передбачені частиною першою статті 192 СК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 02 вересня 2016 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь