Провадження № 2/344/4445/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою квартирою №10 по вул. С.Стрільців, 19 в м. Івано-Франківську та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Позовну заяву мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2012 року.

Відповідно до умов договору продавець зобов`язалася звільнити квартиру та виписатись з квартири (зняти з реєстрації всіх осіб, що були зареєстровані) до 01.05.2013 року, однак цього обов`язку по даний час не виконала, оскільки, окрім неї у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2.

Позивачка вказує, що відповідач своєю бездіяльністю не виконав умови договору купівлі-продажу, що в свою чергу створює їй перешкоди у здійсненні її законного права володіти та розпоряджатись належною їй квартирою. За вказаних обставин, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3 та зняти з реєстраційного обліку.

Представник позивачки в судове засідання не зявилась, 22.08.2016 року подала заяву, якою просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі(а.с.13).

Відповідач в судове засідання не з'явився, 22.08.2016 року подав заяву, якою просив слухати справу без його участі, проти позову не заперечив (а.с.11).

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 25.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО ОСОБА_3, реєстровий номер 2284 ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_4 (а.с.6). Згідно п.9 вищезазначеного договору продавець зобов`язалася звільнити продану квартиру та зняти з реєстрації усіх осіб, які в ній прописані в термін до 21.05.2013 року.

Як вбачається з копії будинкової книги на вищезгадану квартиру в ній відповідач зареєстрований по даний час(а.с.15-18).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, проте, у вказаній квартирі з 2012 року не проживає, добровільно до відповідних органів для зняття з реєстрації місця проживання не звертався.

Позивачка вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4, який насправді там не проживає, перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_1 створює перешкоди у здійсненні нею права власності вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №10 по вул. С.Стрільців 19 в м.Івано-Франківську та зняти з реєстраційного обліку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 71, 163 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою квартирою №10 по вул. С.Стрільців, 19 в м. Івано-Франківську та зняття з реєстраційного обліку задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №10 в будинку №19 по вул. С.Стрільців у м. Івано-Франківську. Зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.