АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/13063/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/16371/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

20 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не з'явив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином., про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 18 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2798 та додаткову угоду № BL2798/К-1 до нього, згідно умов якого відповідач надав позивачу кредит на суму 110 000 дол. США строком до 1 березня 2028 року.

Згідно п.3.1 та п.3.2.2 Додаткової угоди № BL2798/ К-1 від 18.03.2008 року, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 11,5 % річних, а підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) 23% річних.

Зазначила, що починаючи з 26 серпня 2008 року відповідачем в односторонньому порядку встановлено нові процентні ставки за користування кредитними коштами: базова процентна ставка 13.50 % річних та підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) 27. 00 % річних, про що позивача проінформовано листом від 26 серпня 2008 року вих. № 2722 ГО/734.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати незаконним збільшення ПАТ «Універсал Банк» відсоткової ставки за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2798 та додатковою угодою № BL2798/ К-1 до нього від 18 березня 2008 року починаючи з 26 серпня 2008 року до 13,50 % річних у валюті USD (базова процентна ставка) (у порівнянні із початково встановленими 11,5% річних у валюті USD) та до 27, 00 % річних у валюті USD (підвищена процентна ставка - у разі прострочення платежу) (у порівнянні із початково встановленими 23% річних у валюті USD) та зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_4 коштів за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2798 від 18 березня .2008 року виходячи із базової процентної ставки у розмірі 11,5 % річних у валюті USD та підвищеної процентної ставки (у разі прострочення платежу) 23% річних у валюті USD.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2798 та додаткову угоду № BL2798/К-1 до нього, згідно умов якого відповідач надав позивачу кредит на суму 110 000 дол. США строком до 1 березня 2028 року.

Згідно п.3.1 та п.3.2.2 Додаткової угоди № BL2798/К-1 від 18 березня 2008 року встановлено, що за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5% річних, а за користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка в розмірі 3% річних.

З 26 серпня 2008 року відповідачем була змінена процентна ставка за користування кредитними коштами, а саме: базова процентна ставка - 13,50 % річних у валюті USD, підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) 27,00 % річних у валюті USD, про що позивача було повідомлено листом №2722 ГО/734 від 26.08.2008 року.

Розділом 5 Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2798 від 18 березня 2008 року визначено, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк може змінити розміри процентних ставок в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин: здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або настання змін у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% (п'ять процентів) у порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленого НБУ на дату укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки на 5 (п'ять) відсоткових пункту по бланкових кредитах «овернайт» НБУ з дати укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачена можливість сторони в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати відносини на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положенням ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач була згодна з підвищенням відсоткової ставки, оскільки протягом тривалого часу продовжувала сплачувати кошти вже за підвищеними відсотками.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_4 звернулася з листом з проханням повернути відсоткову ставку яка була при укладенні Генерального договору, що свідчить про її незгоду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Банку лише 22 квітня 2009 року, тоді як ставку підвищено 26 серпня 2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору від 18 березня 2008 року, у разі незгоди із новим розміром процентної ставки, ОСОБА_4 мала право достроково повернути Банку всю суму заборгованості за Договором, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит, розмір яких визначається відповідною діючою ставкою за цим договором, а також здійснити інші платежі за Договором протягом 45 календарних днів з дати відправлення їй Банком повідомлення.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що у Банку були відсутні причини збільшення відсоткової ставки, оскільки причинами збільшення відсотків стало зміна курсу долара США до гривні, зміна облікової ставки НБУ, зміна середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті, докази чого містяться в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді