Справа № 2-2498/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши подання державного виконавця

про

встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець державної виконавчої служби Кілійського районного відділу Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням Кілійського районного суду Одеської області в цивільній справі № 2-2498/11.

В обґрунтування відповідного подання державний виконавець зазначив, що 02.09.2014 року на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області надійшли виконавчі листи № 2-2498/11 видані Кілійським районним судом Одеської області від 14.12.2011 року та 26.01.2012 року про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки Діани ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 01.09.2014 р. до досягнення дітьми повноліття.

03.09.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Кілійського РУЮ відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 2-2498/11 виданих 14.12.2011 року та 26.01.2012 року Кілійським районним судом Одеської області та винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 44580185 та ВП № 44580425.

Заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за рішенням Кілійського районного суду Одеської області у справі № 2-2498/11 не погашено, а наявність невиконаних зобовязань за судовим рішенням є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки зазначена особа своє зобовязання не виконує та не вживає заходів до його виконання.

На підставі викладеного, державний виконавець Бурлаченко О.В. просив суд: винести ухвалу про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до виконання зобовязань за виконавчими листами про сплату боргу № 2-2498/11 виданих Кілійським районним судом Одеської області 14.12.2011 року та 26.01.2012 року.

В судове засідання за викликом суду на розгляд подання державний виконавець не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. В поданні зазначив клопотання про розгляд подання без його участі та прохання його задовольнити у повному обсязі.

В звязку з тим, що розгляд подання проведено за відсутності державного виконавця, фіксування судового розгляду подання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши надані державним виконавцем до подання матеріли виконавчого провадження, судом встановлено наступне:

14.12.2011 року та 26.01.2012 року Кілійським районним судом Одеської області було видано виконавчі листи про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки Діани ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 01.09.2014 р. до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаних виконавчих листів 03.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Кілійського РУЮ ОСОБА_5 було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 44580185 та ВП № 44580425, якими постановлено боржнику добровільно виконати вимоги виконавчих документів.

При розгляді подання судом застосовано наступні положення діючого законодавства:

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може буги встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 377-1 ЦПК України.

Згідно ч. 1 вищевказаної статті, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

-якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

-якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України саме на державного виконавця покладається обовязок довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведене протилежне. Тим більше що боржник, стосовно обмеження права якого внесено подання, нормами закону фактично позбавлений можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання.

Ухилення від виконання боржником своїх обовязків полягає у будь-яких свідомих діях (бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, відсутність відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні подання, оскільки державним виконавцем не доведено наявності умислу боржника від виконання відповідного зобовязання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 33. 124 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6