Справа № 127/9472/16-ц Провадження № 22-ц/772/3147/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2016 року у справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01.04.2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. В позові зазначено, що відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобовязання і не погасив кредит у встановлені строки, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17.02.2016 року складає 14 817,04 грн., з яких: 4 997,42 грн. заборгованість за кредитом; 8 337,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 681,76 грн. штраф (процентна складова), а тому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість в загальній сумі 14 817,04 грн..

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 01.04.2011 року №б/н, станом на 17.02.2016 року, в сумі 14 817, 04 грн..

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2016 року залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що боржник не виконав взяті на себе зобовязання за умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.04.2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Факт укладення сторонами кредитного договору підтверджується підписаною відповідачем заявою разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дії визначений в заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви.

Пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені кредитним договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту в повній мірі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розрахунок якої надано позивачем.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції розгляд справи проведено у відсутність відповідача та було ухвалено заочне рішення про задоволення позову, при цьому у поданій відповідачем заяві про перегляд заочного рішення суду, крім інших доводів, звернуто увагу і на необхідність застосування строку позовної давності.

Так, згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці.

Зі змісту наданої представником позивача ксерокопії картки, яка була видана відповідачу ОСОБА_2 видно, що строк дії картки визначено 02.13, тобто датою погашення кредиту в повному обсязі є 28.02.2013 року.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.04.2011 року, укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 видно, що 12.04.2011 року боржником було здійснено платіж по погашенню заборгованості в розмірі 500 грн..

Також, із розрахунку заборгованості видно, що останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 02.09.2015 року в сумі 2 588,68 грн., однак дана обставина є суперечливою і не може бути прийнята до уваги, оскільки із довідки №2663/142 від 29.03.2016 року видно, що ОСОБА_2 в період з 23.03.2015 року по 25.05.2015 року; з 26.06.2015 року по 04.11.2015 року; з 15.11.2015 по 27.02.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

На вимогу суду надати підтвердження обставин здійснення вказаного платежу, представником позивача було зазначено, що в даному випадку платіж не здійснювався, а відбулось списання коштів банком, однак належних і допустимих доказів на підтвердження обставин вказаного списання та з якого рахунку воно відбулось, надано не було, тому судова колегія вважає недоведеним факт, що 02.09.2015 року відповідачем або з його згоди іншою особою, було здійснено платіж на погашення кредиту.

Крім того, в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 було зазначено, що з квітня 2011 року платежів на погашення кредиту ним не здійснювалось, безпосередньо 02.09.2015 року він перебував в районі АТО і не мав фізичної можливості здійснити платіж, при цьому кошти з належних йому рахунків не списувались.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У правовій позиції, висловленій у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі №6-134цс14, передбачено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У правовій позиції, висловленій у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 09.11.2016 року у справі №6-1457цс16 визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобовязання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Таким чином, з урахуванням дати здійснення останнього платежу по кредиту, яким є 12.04.2011 року, дати закінчення строку дії платіжної картки і строку погашення кредиту в повному обсязі, судова колегія приходить до висновку, що позивачу було достовірно відомо про порушення свого права і ним без поважних причин пропущено, передбачений законом строк позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову, при цьому судова колегія звертає увагу на те, що відповідач при розгляді справи в суді першої інстанції участі не приймав та був позбавлений можливості зробити заяву про застосування строку позовної давності, яку ним в подальшому було заявлено в заяві про перегляд заочного рішення суду та у поданій апеляційній скарзі і яка має бути прийнята судом до розгляду.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності, а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 мають бути стягнуті понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 515,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2016 року скасувати.

В задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 515,80 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: