Справа № 161/2338/15-ц
Провадження № 2/161/3905/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

КС «Єдність» звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №634-к від 06.03.2007 року між КС «Єдність» та ОСОБА_1, остання отримала кредит в розмірі 14379,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,00% річних, з кінцем строком повернення 06.03.2010 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором, були укладені договори поруки між КС «Єдність» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 06.03.2007 року.

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала, у звязку з чим КС «Єдність» просить суд стягнути солідарно з відповідачів 24360 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати, повязані з розглядом справи.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року провадження в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 було закрито.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що 06.03.2007 року між КС «Єдність» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 634-к, за яким остання отримала кредит в розмірі 14379,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,00% річних з кінцем строком повернення 06.03.2010 року.

Отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним договором підтверджується видатковим касовим ордером.

Згідно із п. 1.3.1. за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 21 % річних.

Пунктом 7.1. даного договору визначено що у разі сплати обовязкових платежів пізніше строку, визначеного додатком (графіком), що є невідємною частиною договору, за використання несплаченого в строк платежу, позичальник сплачує спілці проценти з розрахунку 1 процент за кожний день прострочення платежу від суми несплаченого в строк платежу.

Даний пункт договору міститься в розділі відповідальність сторін і за своєю природою відповідно до положень цивільного законодавства є пенею (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Для забезпечення виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору між кредитною спілкою та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 06.03.2007 року було укладено договори поруки за № 592п, 592п-2 відповідно, за мовами якого поручителі зобовязувались перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником її зобовязань за кредитним договором.

Згідно довідки № 01-20/123 від 10.02.2015 року, наданої позивачем, у відповідача ОСОБА_1 станом на 01.01.2015 року існує кредитна заборгованість в розмірі 24360 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 2371,75 грн.; 21988,25 несплачені відсотки.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 порушила виконання зобовязання за кредитним договором, тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням із ОСОБА_1 слід задовольнити.

Що стосується стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, то дослідивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що порука за укладеними між вказаною спілкою та відповідачами договорами поруки припинилася.

Згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, у договорах поруки конкретний строк їхньої дії визначено не було, а тому кредитор вправі був звернутися протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який визначено у кредитному договорі до 06.03.2010 року, із вимогою до поручителя про погашення кредитної заборгованості, однак із такою вимогою позивач у вказаний проміжок часу до поручителя не звертався, що свідчить про припинення поруки.

За таких обставин, у суду немає передбачених законом підстав для стягнення у солідарному порядку кредитної заборгованості з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, оскільки порука у відповідності до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України припинилася, що є підставою для відмови в позові до зазначених осіб.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_6 в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60, 208, 209, 215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 554, 1046, 1047, 1050 Цивільного Кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в користь кредитної спілки «Єдність» заборгованість за кредитним договором № 634-к від 06.03.2007 року в розмірі 24360 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в користь кредитної спілки «Єдність» 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк