06.09.2016 Єдиний унікальний № 371/963/16-ц
Провадження 2/371/493/16
РІШЕННЯ

Іменем України

6 вересня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.,

за участю секретаря - Смиченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, Відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку успадкування,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, Відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку площею 4,01 га, яка розташована на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Будучи спадкоємицею за законом, позивач у встановлений законодавством строк звернулася до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на неї та рекомендувала звернутися до суду.

Просить у судовому порядку визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області - після смерті батька ОСОБА_2.

У судове засідання позивач не з'явилася, про місце та час розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність.

Представники відповідачів у судове засідання також не з'явилися, про час, день та місце розгляду повідомлені належним чином, проте подали до суду заяви, у яких просять розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представників сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Маслівка Миронівського району Київської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 8 січня 2016 року виконкомом Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області /а.с. 7/.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 4,01 га, розташованої на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с. 10/.

Власником вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 був згідно Державного акта серія НОМЕР_2 від 28 березня 2002 року /а.с. 10/.

Проте після смерті ОСОБА_2 оригінал державного акта було втрачено, про що свідчить оголошення в пресі, долучене до матеріалів справи /а.с. 11-14/.

Факт належності ОСОБА_2 державного акта серії НОМЕР_2 від 28 березня 2002 року та факт реєстрації вказаного державного акта підтверджується листом Відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області №29-1021-99.8-1259/2-16 від 28.07.2016 /а.с. 16/.

Вартість земельної частки (паю) «КСП ім. Шевченка» по Шандрівській сільській раді станом на 01.01.2016 становить 178 711 грн. /а.с. 17/.

Позивач ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак повідомленням від 7 серпня 2016 року №536/02-14 приватний нотаріус Шепітко В.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що відсутній Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 /а.с. 15/ Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

Будучи спадкоємцем за законом, позивач не може належним чином прийняти спадщину у зв'язку із відсутністю оригіналу Державного акта на право приватної власності на земельні ділянки, який належав її батькові.

Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини та правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно, які регулюються ст.ст. 328, 392,1270-1279 ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 за законом, прийняла спадщину, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, проте отримати свідоцтво на право на спадщину не має змоги, оскільки оригінал правовстановлюючого документу було втрачено.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням їх цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п.3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право ОСОБА_1 на отримання у власність спадкового майна порушено і воно підлягає судовому захисту.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України на підставі ст.ст. 15, 16, 22, 328, 1217, 1220, 1222, 1261, 1268 Цивільного Кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку площею 4,01 га, яка розташована на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 28 березня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис А.В.Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук