У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2-н/331/252/2016

331/3760/15-ц

18 травня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Мінасов В.В., перевіривши відповідність заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року від ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 48 628 гривень 77 копійок.

Згідно ст. 97 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що заявник у встановленому законом порядку зареєстрований за адресою: 71650, Запорізька обл.., Василівський район, с. Широке, вул.. Садова, 43, що не є територією Жовтневого району м. Запоріжжя.

Звернення з заявою про видачу судового наказу саме до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заявник обґрунтовує посиланнями на ч. 7 ст. 110 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть предявлятися також за їх місцезнаходженням.

Надалі встановлено, що вимога, викладена у заяві про видачу судового наказу, предявлена не до Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», а до юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», місцезнаходження якої: м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3. Будь-які відомості щодо філії або представництва зазначеної юридичної особи, які б знаходилися на території Жовтневого району м. Запоріжжя, надані суду не містять.

Суд не бере до уваги довідку № 402317 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, оскільки інформація що містить в ній є застарілою, тому що довідку сформовано 07.02.2012 року. При цьому, у вищезазначеній довідці зазначено, що правовий статус субєкта - Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» - «Без права юридичної особи».

Отже, посилання позивача на ч. 7 ст. 110 ЦПК України в обґрунтування обраної ним підсудності, є неспроможними.

З пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Вивчення позову встановлено не дотримання позивачем правил а ні територіальної, а ні альтернативної підсудності.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що спір Жовтневому районному суду м. Запоріжжя не підсудний.

Згідно ст. 110 ЦПК України, суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо: наявні обставини, зазначені у п.п. 2-4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати повернути.

Розяснити заявникові її право звернення з цим позовом до компетентного суду у відповідності до вимог ЦПК України, виходячи із обраного нею правила підсудності.

Розяснити заявникові, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В.Мінасов