№621/579/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

22 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті 29.07.2005 року чоловіка ОСОБА_3 у вигляді 1/4 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, за адресою: м. Зміїв Харківської області, пров. Зідьківський, 21 (літ. А-1, загальна площа 59,2 м.кв, житлова площа 36,5 м.кв).

В обґрунтування позову зазначено, що 28.06.1996 року в м. Змієві Харківської області померла мати позивачки ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, яким заповідала належне їй майно на імя ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 10.03.2011 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спадкового будинку, інша ? частина будинку, що була успадкована ОСОБА_3, так і залишилася не переоформленою. 29.07.2005 року ОСОБА_3 помер. На момент його смерті разом з ним була зареєстрована та постійно проживала позивач. Крім неї, у будинку була також зареєстрована, але не проживала постійно разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті дочка ОСОБА_2, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини остання також не зверталася. 01.12.2015 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадщини, що залишилася після смерті чоловіка ОСОБА_3 Таким чином, позивач є власником ? частин будинку. Після повторного звернення до нотаріуса з заявою щодо можливості видачі свідоцтва на ? частину будинку, що залишилася, 28.01.2016 року було отримано відмову нотаріуса №23/02-14, якою повідомлено про те, що оскільки ОСОБА_2 була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 станом на момент його смерті, то вона також має право на спадщину. У зв"язку з чим просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, від представників позивача ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Крім того, зазначили про те, що відповідачем ОСОБА_2 отримано грошову компенсацію за 1/4 частину житлового будинку № 21 по пров. Зідьківському в м. Змієві Харківської області, з відповідною частиною надвірних будівель.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Крім того, зазначила, що нею отримана грошова компенсація за 1/4 частину житлового будинку № 21 по пров. Зідьківському в м. Зміїв Харківської області, з відповідною частиною надвірних будівель, у розмірі 4670 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі. Крім того, зазначеною заявою ОСОБА_2 зобов'язалася у добровільному порядку знятися з реєстрації за вищевказаною адресою.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 28 червня 1996 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №029310, зареєстрованого Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області. (а.с. 18)

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії І-ЛЕ №370285, де батьками значаться ОСОБА_8 та ОСОБА_4, а також копією свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_3 серії ІІІ-УР №832570, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на "Остріогло". (а.с. 19, 20)

ОСОБА_4 за життя склала заповіт, згідно умов якого заповідала належне їй майно на імя ОСОБА_1 та її чоловіка - ОСОБА_3 (а.с. 28-29)

10 березня 2011 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку № 21 по пров. Зідьківському в м. Змієві Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-229. (а.с. 30)

29 липня 2005 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії Г-ВЛ № 029409, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. (а.с. 31)

01 грудня 2015 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 (а.с. 34)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_2, була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 станом на момент його смерті, то вона також має право на спадщину. (а.с. 37-38)

Відповідно до пункту 23 ПостановиПленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до будинкової книги по пров. Зідьківському, 21 в м. Зміїв Харківської області, за вказаною адресою значиться зареєстрованою з 1997 року, у тому числі на момент смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с. 21-25)

Однак, з акту обстеження матеріально побутових умов, складеного 27.01.2016 року депутатом Зміївської міської ради ОСОБА_10, вбачається, що ОСОБА_2 понад 10 років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 36)

Відповідно до ст. 29 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 29 ЦК України (в поточній редакції) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно до абзацу 5 статті 3 ОСОБА_10 України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV) в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Отже, виходячи з наведеного, місцем постійного проживання ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 було: с. Артюхівка Зміївського району Харківської області, вул. Дружби, 15.

Даний факт підтверджується, крім іншого, заявою ОСОБА_2 від 12.05.2016 року, в якій вона особисто зазначила, що фактично проживає за вищезазначеною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім того, суд враховує заяву ОСОБА_2 про визнання нею позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, що не заборонений законом.

За таких обставин, у суду є законні та обґрунтовані підстави для задоволення позову, а обраний позивачами спосіб захисту порушеного права є ефективним для його захисту.

Керуючись ст. ст. 1222, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 197, 235, 256, 257, 259 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 21, розташованого по пров. Зідьківському в м. Зміїв Харківської області, в порядку спадкування за законом, після померлого 29 липня 2005 року чоловіка ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: