Справа № 457/18/16-ц
провадження №2/457/146/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі : головуючого судді Марчука В.І.

при секретарі Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до опікуна недієздатної ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до опікуна недієздатної ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що в свій час одружився з ОСОБА_4 і в шлюбі з нею в них народилося двоє дітей - син ОСОБА_8, 2003 року народження та син ОСОБА_9, 2009 року народження. З часом позивач в дружини став спостерігати ознаки психічного захворювання, в зв'язку з чим вона неодноразово проходила відповідні курси лікувань. Так як її хвороба прогресувала - він змушений був з нею розлучитися, зараз створив нову сім'ю. На даний час він забрав дітей до себе в окрему квартиру, де проживає з ними та другою дружиною. Позивач зазначає, що має власний бізнес, повністю утримує їхніх дітей матеріально, сам виховує, хоча вони є зареєстрованими по місцю проживання колишньої дружини. Колишня дружина ОСОБА_2 являється інвалідом 2-ої групи, судовим рішенням Трускавецького міського суду від 28.05.2015 року визнана судом недієздатною і над нею встановлена опіка. Опікуном являється її батько ОСОБА_3. Крім цього, позивач зазначає, що неодноразово намагався довести колишній дружині та її опікуну, що якщо діти будуть проживати з ним то всім буде набагато краще, однак вони проти цього заперечують, тому він вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак його представник ОСОБА_7 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків . Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано, підтвердженням чого є рішення Трускавецького міського суду від 12.12.2011 року. Від даного шлюбу в сторін народилися: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчать свідоцтва про народження, копії яких наявні в матеріалах справи.

Рішенням Трускавецького міського суду від 28.05.2015 року ОСОБА_2 визнано недієздатною та призначено ОСОБА_3 опікуном над недієздатною ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 вважає, що дітям буде краще проживати з ним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 забезпечений двох-кімнатною квартирою АДРЕСА_1, підтвердженням чого є договір дарування квартири.

З акту обстеження умов проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 від 05.12.2014 року, складеного СуСД м. Трускавця, видно, що для дітей відведена окрема кімната, об лаштовані робочі місця. Діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, необхідними речами. За цією адресою мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_11 Стосунки в сім'ї добрі, щирі. Діти швидко знайшли спільну мову з Дружиною ОСОБА_1

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства", батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім"ї.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини «в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

При прийнятті рішення суд враховує малолітній вік дітей, оскільки такі, потребують стабільного місця проживання. Разом з тим суд враховує визнання відповідачем позову, обов'язок батьків в участі виховання та утримання дітей, право кожного на спілкування з дитиною, врахувавши всі обставини справи в сукупності, керуючись принципами Декларації прав дитини та Конвенції про права дитини, принципами рівності прав та обовязків батька і матері щодо дитини, враховуючи обставини справи те, що мати дітей визнана недієздатною, суд приходить до переконання про задоволення позову, та визначення місця проживання дитини з батьком.

Керуючись ст. ст. 180-183 СК України та ст. ст. 10, 60, 179, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук