УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі: головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Скудар С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даною скаргою, в обгрунтування якої зазначила, що 25.01.2016 року нею через її представників до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ подано до виконання виконавчий лист №264/7530/15-ц, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь 13022,03 грн. Відповідно до розподілу обовязків на заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 покладено обовязок проведення виконавчих дій у яких стороною виконавчого провадження є ПАТ «Азовзагальмаш». Рази з тим, з боку заступника начальника Іллічівського ВДВС ОСОБА_2 було допущено порушення її прав як сторони виконавчого провадження. Так, станом на 22.02.2016 року заявниці так і не направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що є порушенням ч.2 ст. 25, ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, не надсилання заявниці, як стягувачу, копії відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження, позбавило її права отримати доступ до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Просила визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2, що виразилась у не надсиланні їй, як стороні виконавчого провадження, у встановленому законом порядку копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2, що виразилась у не наданні їй, як стороні виконавчого провадження, права доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Заявниця в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що скаргу підтримує та просить задовольнити вимоги ОСОБА_1

Представник заінтересованої особи Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в який вказав, що 29.01.2016 року до Іллічівського ВДВС на виконання надійшов виконавчий лист виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_1 коштів на загальну суму 13022,03 грн. 29.01.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу та винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2016 року та направлено копії постанови сторонам виконавчого провадження разом з ідентифікатором доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у тому числі стягувану ОСОБА_1 простою кореспонденцією у звязку відсутністю фінансування ВДВС на відправлення рекомендованої кореспонденції. 23.03.2016 року Іллічівським ВДВС було направлено представнику ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2016 року рекомендованим листом з повідомленням. Таким чином, державним виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та права сторін виконавчого провадження порушено не було. Просив відмовити у задоволенні скарги та розглянути справу без участі представника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ.

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступного.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій.

25.01.2016 року ОСОБА_1 до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ подано до виконання виконавчий лист №264/7530/15-ц, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та моральної шкоди на загальну суму 13022,03 грн., що підтверджується копією заяви про відкриття виконавчого провадження, на якій мається штамп Іллічівського ВДВС з вхідною датою заяви 25.01.2016 року (а.с. 19).

Відповідно до письмових заперечень Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ вбачається, що 29.01.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_1 13022,03 грн.

Відповідно до ст. 25 ч. 2 вищевказаного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно віз ч. п ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у

виконавчому документі

З матеріалів справи вбачається, що заявниця станом на 22.02.2016 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження не отримала, представником Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ не надано доказів, які підтверджують відправку ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення та згідно із письмовими запереченнями встановлено, що постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена стягувану простою кореспонденцією.

Згідно із п.2.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №43-5 від 20.05.2003 року дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обовязковому внесенню до Єдиного реєстру.

Так, пунктом 5.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №43-5 від 20.05.2003 року передбачено, що право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь.

Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі Інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Таким чином, не надсилання заявниці ОСОБА_1, як стягувачу, копії постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь грошових коштів в сумі 13022,03 грн., позбавило її права отримати доступ до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як наголошує ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обовязковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до статей 1, 5 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_1, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його права чи свободи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність бездіяльності заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_4, що виразилась у не надсиланні ОСОБА_1, як стороні виконавчого провадження, у встановленому законом порядку копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не наданні їй, як стороні виконавчого провадження, права доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, ст.ст. 11, 12, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: Іллічівський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2, що виразилась у не надсиланні ОСОБА_1, як стороні виконавчого провадження, у встановленому законом порядку копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2, що виразилась у не наданні ОСОБА_1, як стороні виконавчого провадження, права доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5