Справа № 682/279/16-ц
Провадження № 2/682/198/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

за участю секретаря Захарчук С.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, ОСОБА_5 про визнання недійсним -нікчемним заповіту,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області та ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту. З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що 07 липня 2015 року в селі Хоросток Славутського району Хмельницької області померла її матір ОСОБА_6, яку вона доглядала та утримувала, та після смерті здійснила її поховання. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачці стало відомо, що при житті її мати здійснила заповідальне розпорядження на користь свого сина відповідача по справі ОСОБА_7, на все належне їй майно.

Позивачка, зокрема, вказує, що за життя її матір повідомляла про складений заповіт на користь двох дітей, а тому вважає, що під час складення заповіту на користь відповідача матір ОСОБА_6 була введена в оману, підписуючи заповіт вона його не читала та не зрозуміла його. Позивачка зазначає на порушення під час складення заповіту, а саме вказує на те, що заповіт був складений секретарем сільської ради, яка не мала право посвідчувати заповіти, а також, що заповіт був складений в порушення вимог ст.ст. 1247, 1257 ЦК України без зазначення місця та часу складання, при складанні заповіту були присутні інші особи, заповіт складався поза приміщенням сільської ради. Оскільки волевиявлення померлої ОСОБА_6 під час укладення заповіту від 26 березня 2014 року не було вільним і не відповідало її дійсній волі, а також враховуючи порушення вимог закону при його посвідченні, позивачка просить визнати заповіт нікчемним та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Позивачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність та розгляд справи за участю її представників.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з викладених підстав, а також стягнути на користь позивачки судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять відмовити в їх задоволенні, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, зазначили, що порушення при складені заповіту є формальними та не впливають на волевиявлення спадкодавця. Підстав для визнання складеного заповіту нікчемним не вбачають.

Представник відповідача Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що волевиявлення заповідачки ОСОБА_6 було вільним і відповідало її дійсній волі. Факт складення заповіту за межами приміщення сільської ради не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в позові відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити відповідну судову експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Сторонами у судовому засіданні не заявлялося клопотань про проведення такої експертизи.

Підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів неспроможності заповідачки ОСОБА_6, в момент здійснення заповідального розпорядження, розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, судом обґрунтовано встановлено, що волевиявлення заповідача на час складення заповіту було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Відповідності до ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1234, 1247, 1257 ЦК України - "спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто, вчинення заповіту через представника не допускається; заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі".

Пунктом 4 ст.1 та ст. 37 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у населених пунктах де немає нотаріусів нотаріальні дії вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, зокрема, п.п. 1.4, 1.5, глави 1, п.21. глави 2 та п.1.1, 1.4, глави 3, - посадові особи органів місцевого самоврядування при вчиненні нотаріальних дій зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю, довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у справах органу місцевого самоврядування, видаються в порядку, передбаченому статтею 8 Закону України "Про нотаріат"; посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування, в окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням, якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування; посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти; при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що ОСОБА_6, яка померла 07 липня 2015 року, склала 26 березня 2014 року заповіт на користь відповідача ОСОБА_5, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області ОСОБА_2

Згідно з рішенням сільського голови Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 5 від 30 січня 2014 року, відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій призначено секретаря виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_2

Згідно з п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Отже, секретар виконавчого комітету Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області ОСОБА_2 була належним чином уповноважена на вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення даного заповіту.

У судовому засіданні оглянуто книгу по Ганнопільській сільській раді № 04-03, заповітів та нотаріально посвідчених заяв за 2014 рік, а також було оглянуто оригінал заповіту, зі змісту якого слідує, що дійсно в ньому не вказано місця його посвідчення, на що звертає увагу позивачка у позовній заяві та її представники, даючи пояснення у судовому засіданні, і що це є підставою визнати його нікчемним.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - «відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним».

Крім того, судом обєктивно встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним, і що заповіт складався та посвідчувався в межах нотаріального округу Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області.

Допущене порушення секретарем сільської ради при посвідченні заповіту в частині не зазначення місця вчинення даної нотаріальної дії, не може свідчити про недійсність заповіту, оскільки судом визнається не суттєвим і не впливає на волевиявлення померлої, вказане порушення свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обовязків щодо вчинення нотаріальних дій, а не про нікчемність посвідчення нею заповіту.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Заповіт також є одним із видів правочину. Суд не має сумнівів щодо волевиявлення померлої по складанню нею заповіту на імя її сина ОСОБА_5

Як передбачено ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Померла була дієздатною і особу її було встановлено секретарем Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, що свідчить про дійсність складеного нею заповіту від 26 березня 2014 року. Заповіт був посвідчений уповноваженою особою, форма заповіту та його посвідчення відповідає вимогам закону.

Що стосується підстав нікчемності заповіту, на які вказує позивачка та її представники, щодо не зазначення у заповіті часу його складання, вказані обставини суд визнає необґрунтованими та надуманими, оскільки у заповіті вказано на час його складання.

Згідно з ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В той же час, позивачкою та її представниками не надано доказів на підтвердження позовних вимог про визнання заповіту нікчемним.

Оцінивши зібрані по справі докази, враховуючи вимоги закону, суд не вбачає підстав для визнання заповіту нікчемним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, ОСОБА_5 про визнання недійсним нікчемним заповіту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю. І.