АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК «Новий зір» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року про повернення позовної заяви в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК «Новий зір» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ТзОВ «ОК «Новий зір» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру та не надано належних доказів на підтвердження сплати судового збору інших позовних вимог.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК «Новий зір» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ТзОВ «ОК «Новий зір» подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду. В скарзі посилалася на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказувала, що позивач проводив оплату судового збору за допомогою системи «Клієнт-банк» (безготівкове перерахування коштів), що засвідчується трьома платіжними дорученнями: № 111 від 16.03.2016 р. на суму 1378.00 грн.; № 275 від 28.04.2016 р. на суму 1378.00 грн. та

№ 515 від 06.07.2016 р. на суму 826.74 грн. Платіжні доручення, згідно яких було проведено сплату судового збору, було завірено відповідальними працівниками банку, клієнтом якого є позивач. Такі платіжні доручення є оригіналами документів, що засвідчують проведену оплату судового збору. Тобто позивач надав суду оригінали платіжних документів і не порушив норм чинного законодавства України .

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, яка доводи скарги підтримала, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву неподаною виходив з того оригіналів документів на підтвердження сплати судового збору, на вимогу суду, надано не було.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував норми права.

З матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись з позовом, надав копії платіжних доручень про сплату судового збору.

Також на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача надані платіжні доручення: № 111 від 16.03.2016 р. на суму 1378.00 грн.; № 275 від 28.04.2016 р. на суму 1378.00 грн. та

№ 515 від 06.07.2016 р. на суму 826.74 грн., які проведені через систему «Клієнт-Банк» а.с. 126-128

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Місцевий суд отримавши надані представником позивача платіжні доручення про сплату судового збору та надані представником позивача пояснення, повинен був у відповідності до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» перевірити надходження коштів зі сплати судового збору в Управлінні державної казначейської служби Святошинського району, чи за наявності технічної можливості в автоматизованій системі документообігу «Д-3».

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви.

Оскільки, суд першої інстанції порушив порядок прийняття позовної заяви, порушив процесуальні норми колегія, керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження поверненню на новий розгляд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК «Новий зір» задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: