Справа № 431/3994/15-ц
Провадження № 22ц/782/394/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, травня місяця, 18-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі : головуючого судді Яреська А.В., суддів - Дронської І.О., Єрмакова Ю.В., за участі секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 24 березня 2016 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції Стародубцевої Ольги Михайлівни про зміну способу і порядку виконання рішення суду та визнання права власності,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про захист прав споживачів та стягнення боргу, у якій просив стягнути з Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на його користь суму неповерненого вкладу у розмірі 123140,96 грн. за договором вкладу № 954 від 24.02.2014 року. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задоволено повністю. Стягнуто з Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на його користь суму неповерненого вкладу зп договором вкладу (внеску) № 954 від 24.02.2014 року у розмірі 123140,96 грн. та судовий збор. 01.03.2016 Старший державний виконавець ВДВС Старобільського РУЮ Стародубцева О.М. звернулася до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду та визнання права власності. Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 24 березня 2016 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції Стародубцевої Ольги Михайлівни про зміну способу і порядку виконання рішення суду та визнання права власності було відмовлено.

Із ухвалою суду не погодився ОСОБА_1та надав суду апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, у якій просив апеляційний суд оскаржувану ними ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу якою подання старшого державного виконавця Стародубцевої О.М. про зміну порядку та способу виконання рішення задовольнити.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення. Відмовляючи у задоволенні вимог за поданням суд першої інстанції виходив з того, що ні у матеріалах подання ні у доданих до нього документах не зазначені обставини, що утруднюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до правил статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання. Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов'язані з обов'язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово. Про зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови суду або про відмову у їх задоволенні виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Це положення має своє відображення і у судовій практиці Європейського суду , так у рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, № 40450/04, §§ 45, 51) Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін, таким чином, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, тоді як заборгованість за судовим рішенням становить майно (possession) для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції. У справі «Афанасьєв проти України» (Afanasyev v. Ukraine, № 38722/02, рішення від 5 квітня 2005 року) ЄСПЛ наголосив, що «стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі» (§75). У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, № 40450/04) ЄСПЛ уточнив: «Зміст зобов'язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; "ефективність" "засобу юридичного захисту" у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством» (§64). У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України. Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Колегія суддів бере тут до уваги і правову позицію ВСУ, що була висловлена ним у справі № 6-1829цс15 про те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Між тим, з тексту самого подання (а.с. 30-31) вбачається, що доводами на користь зміни способу та порядку виконавчого провадження там зазначено велика сума боргу -123140 грн. 96 копійок та наявність заяви стягувача, оцінка автомобіля ВАЗ212140 (а.с. 30-31), інші доводи відсутні. А отже за таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що ні у матеріалах подання ні у доданих до нього документах не зазначені обставини, що утруднюють виконання рішення суду або роблять його неможливим є слушними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, посилання у скарзі на інші обставини, що утруднюють виконання рішення суду або роблять його неможливим - стан здоров'я стягувача, обставини непереборної сили, припинення діяльності спеціалізованих торгівельних компаній, проведення АТО - не були предметом розгляду у суді першої інстанції, адже не були зазначені у тексті подання, що було предметом розгляду (а.с. 30,31). Отже, за таких обставин доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і винесена судом ухвала є винесеною із дотриманням необхідних норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 314-315 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _____________________Судді: _______________________________