Справа №717/304/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1 відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану йому шкоду вчинену кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст. 121 КК України в розмірі 7954 гривні 35 копійок , яка складає загальну вартість придбання потерпілим лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану йому моральну (немайнову) шкоду вчинену кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 121 КК України в розмірі 60 000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 витрати понесені ОСОБА_4 на правову допомогу адвоката в сумі 4000 гривень.

В якості підстав позову представник позивача зазначила, що 28 березня 2015 року, ОСОБА_6 в стані алкогольного спяніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, прийшов до господарства потерпілого ОСОБА_4 з яким тривалий час перебував у неприязних відносинах. ОСОБА_6 зайшов до житлового будинку , зустрів ОСОБА_4 в кухні і вчинив з ним суперечку. Під час суперечки ОСОБА_6 діючи умисно завдав один удар ножем по тілу ОСОБА_4 Своїми протиправними діями ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 тілесне ушкодження у виді колото різаного поранення лівої підпахвенної ділянки грудної клітки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Кельменецької центральної районної лікарні з 28 березня по 01 квітня 2015 року. З 01 по 28 квітня 2015 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні обласної клінічної лікарні м. Чернівці. ОСОБА_6 в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 виявляв органічний маячний (шизофренічний) розлад та не міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. 12 січня 2016 року Кельменецьким районним судом винесено ухвалу про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Згідно до ч.2 ст. 1186 ЦК України , шкода , яка була завдана особою, яка не усвідомлювала своїх дій та (або) не могла керувати ними у звязку з психічним розладом або недоумством відшкодовується потерпілому батьками особи яка її завдала. Тому представник позивача вважає, що батьки ОСОБА_6, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_5 повинні нести відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_6, оскільки вони постійно проживали з ОСОБА_6 , знали про його психічний розлад , але не вжили заходів щодо запобігання шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_4 скоював крадіжки у господарстві ОСОБА_2. ОСОБА_6 28 березня 2015 року був у стані спяніння. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 знали, що у їх сина ОСОБА_6 є психічні розлади , але не думали що до такого ступеня. ОСОБА_6 почав виявляти психічні розлади після служби в армії. Після служби проходив лікування, оскільки його боліла голова. Це було нечасто. Лікарі рекомендували вести себе з ним спокійно, не нервувати його. ОСОБА_2 до березня 2015 року знав про психічний розлад ОСОБА_6 ОСОБА_2 в аптеці в м. Чернівці запитував які таблетки давати ОСОБА_6 Аптекар дав заспокійливі таблетки. Востаннє ОСОБА_2 купував ліки ОСОБА_6 кілька років тому. Кілька років тому вони возили ОСОБА_6 в лікарню. Більше ніяких заходів не вживали. ОСОБА_6 постійно жив в с. Мошанець з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Зимою 2015 року у ОСОБА_6 боліла голова. Йому знову купити таблетки. Раніше ОСОБА_6 не бився з іншими особами.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вина ОСОБА_6 доведена у кримінальному провадженні. Матеріальна та моральна шкода була заподіяна. У 2007 році ОСОБА_6 отримав травму і мав психічне захворювання. Періодично ОСОБА_6 звертався в лікарню. При виписці лікарі давали рекомендації. Приводом до лікування були головні болі. Неадекватної поведінки ОСОБА_6 не спостерігали. Лікарі не застерігали від можливої поведінки ОСОБА_6 Тому ОСОБА_5 не може нести цивільну відповідальність. Лікар за місцем проживання також знав про психічний стан ОСОБА_6 і ніяких рекомендацій батькам ОСОБА_6 не давав. Вина відповідачки ОСОБА_5 не доведена.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що при розгляді кримінальної справи було доведено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення. Позивач отримав поранення і лікувався. Батьки ОСОБА_6 повинні нести відповідальність. Заподіяна позивачу матеріальна шкода полягає у витратах на придбання ліків. Заподіяна моральна шкода полягає в тому, що позивач важко пережив ці події, переніс страх, тривалий час змушений був лікуватися і лікується в даний час, відчував дискомфорт.

Судом досліджені наступні докази: копію ухвали Кельменецького районного суду від 12 січня 2016 року по справі №717/2179/16-к, копію ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 16 лютого 2016 року по справі про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6, три товарні чеки від 28 березня 2015, два товарні чеки від 29 березня 2015 року , товарний чек від 30 березня 2015 року видані приватним підприємцем ОСОБА_8, один товарний чек від 30 березня 2015 року, два товарні чеки від 31 березня 2015 року видані приватним підприємцем ОСОБА_9 товарний чек від 01 квітня 2015 року вданий приватним підприємцем ОСОБА_10, фіскальний чек від 01 квітня 2015 року, пять фіскальних чеків від 01 квітня 2015 року, три фіскальні чеків від 02 квітня 2015 року, три фіскальні чеки від 04 квітня 2015 року, один фіскальний чек від 05 квітня 2015 року, шість фіскальних чеків від 06 квітня 2016 року, фіскальний чек від 14 квітня 2015 року, три фіскальні чеки від 15 квітня 2015 року , фіскальний чек від 16 квітня 2015 року, три фіскальні чеки від 18 квітня 2015 року , два фіскальних чеки від 21 квітня 2015 року, чотири фіскальні чеки від 24 квітня 2015 року , один фіскальний чек від 27 квітня 2015 року, висновок судово-психіатричного експерта №318 від 01 липня 2015 року, висновок судово-психіатричного експерта №594 від 30 вересня 2015 року, копію виписного епікризу №20448 ОСОБА_6, довідку №448 від 03 квітня 2015 року видану поліклінічним відділенням Кельменецької центральної районної лікарні, довідку №41 видану комунальною установою „Кельменецька центральна районна лікарня 08 березня 2014 року, копію довідки виданої Управлінням пенсійного фонду у Кельменецькому районі №1143 від 05.05.2016року.

Суд відхиляє як докази фіскальні чеки з відміткою „недійсний чек.

Свідок ОСОБА_11 дала суду показання про те, що 28 березня 2015 року ввечері їй зателефонував її син ОСОБА_4 та повідомив, що йому погано. Коли свідок прийшла додому то побачила, що ОСОБА_4, який був у сусідів стікав кровю. ОСОБА_2 виводив свого сина ОСОБА_6 з господарства ОСОБА_4. В лікарні ОСОБА_6 погрожував, що добє. В подальшому ОСОБА_4 лікувався в Кельменецькій лікарні та в торакальному відділення лікарні в м. Чернівці. Раніше ОСОБА_6 вже бив інших жителів села. 07 березня 2015 року ОСОБА_6 приходив з ножем у господарство ОСОБА_4 і сварився. Про це свідок повідомляла дільничного інспектора міліції.

Судом встановлено, що 28 березня 2015 року приблизно о 20 годині в селі Мошанець Кельменецького району Чернівецької області ОСОБА_6, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, прийшов до господарства потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_12 увійшов до житлового будинку ОСОБА_13 де, зустрівши останнього у кухні, вчинив з ним суперечку, в ході якої ножем, який він мав з собою у правій руці, умисно завдав одного удару гострим кінцем ножа в тіло потерпілого ОСОБА_13, а саме в грудну клітку з лівої сторони ближче до пахової ділянки лівої руки. В результаті протиправних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення лівої підпахвенної ділянки грудної клітки, які згідно висновку експерта № 90 від 16.06.2015 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

З висновку судово психіатричного експерта №594 від 30 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 виявляє органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. ОСОБА_6 в момент вчинення інкримінованого йому злочину виявляв органічний маячний (шизофреноподібний) розлад та не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 застосовано заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

З висновку судово психіатричного експерта №594 від 30 вересня 2015 року також вбачається що на думку відповідачки ОСОБА_6, психічний стан ОСОБА_6, який раніше неодноразово лікувався у Чернівецькій психіатричній лікарні, погіршився на початку 2015 року, коли він розмовляв сам із собою, у котлі для опалення дому спалив посуд, залізо та речі, відмовлявся приймати ліки, які йому давала мати, а коли ліки підмішували в їжу, бив посуд, а їжу розкидав.

Таким чином відповідачі були обізнані про психічний стан ОСОБА_6

ОСОБА_6 постійно до заподіяння тілесних ушкоджень проживав з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Вказана обставина не заперечується сторонами.

Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами.

Судом встановлено, що вчиненню ОСОБА_6 вказаного вище суспільно-небезпечного діяння, внаслідок якого позивач отримував тілесні ушкодження, передувало погіршення психічного стану ОСОБА_6, на яке не було належного реагування його батьків ОСОБА_14 та ОСОБА_5

У відповідності до ст.1 Закону України „Про психіатричну допомогу, психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів спрямованих на обстеження стану психічного здоровя осіб на підставах та в порядку, передбаченим цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.

У відповідності до ст.11 цього Закону, психіатричний огляд лікарем-психіатром проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона, зокрема, вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Із заявою про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

У відповідності до ч.2 ст.1186 ЦК України, якщо шкоди (майнової та моральної) було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у звязку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди, зокрема, батьками психічно хворої особи, за умови, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які є батьками психічно хворого ОСОБА_6, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, проживали разом з ним, знали про його психічний розлад і своєчасно не вжили заходів щодо надання йому психіатричної допомоги у встановленому законом порядку, а тому суд вважає, що на них слід покласти обовязок по відшкодуванню моральної та майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок тілесного ушкодження.

Суд вважає, що безпідставними доводи відповідачів про те, що вони не передбачали можливість заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4, оскільки відповідачі, в першу чергу, як батьки, повинні були звернутись до психіатричного закладу із заявою про психіатричний огляд сина та його госпіталізацію.

Відповідно до статей 3, 21, 24, Конституції України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Статтею 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.

У ч. 2 ст. 1186 ЦК України передбачено окремий випадок відповідальності без вини, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Правила даної норми передбачають вимоги, яким повинні відповідати дані особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми; б) проживати разом із цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство, а також не скасовують вимог щодо наявності протиправних дій заподіювача шкоди та зв'язку вказаних дій із спричиненою шкодою.

Судом також встановлено, що відповідачі знали про психічне захворювання свого сина, але не вжили будь-яких достатніх та необхідних наглядових заходів щодо запобігання вчинення ним злочину та заподіяння шкоди.

Суд також бере до уваги , що такі ж правові позиції викладені в ухвалі Верховного суду від 14 жовтня 2009 року, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року та 13 березня 2013 року.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4 в частині відшкодування йому матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково і з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 слід стягнути по 3793 гривні 77 копійок в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди. Зокрема наданими позивачем товарними та фіскальними чеками підтверджена сума 7587 гривень 55 копійок.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, глибину фізичних, душевних і психічних страждань позивача , їх тривалість. Суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в тому, що ОСОБА_4 переносив душевні страждання у зв'язку із ушкодженням його здоровя, паротягом тривалого часу лікувався в умовах стаціонару, його нормальні життєві стосунки були порушені.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 слід стягнути по 15000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Суд вважає, що з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Суд також вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу адвоката пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі статей 3, 21, 24, Конституції України, статей 1, 11 Закону України „Про психіатричну допомогу, ст. ст. 23,1166,1186 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 3, 8, 10, 11, 15, 60, 79, 88, 174, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 3793 (три тисячі сімсот девяносто три) гривні 77 (сімдесят сім) копійок в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, по 15000 (пятнадцять) тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та по 1106 (одній тисячі сто шість) гривень 25 (двадцять пять) копійок в рахунок відшкодування витрат повязаних з оплатою послуг представника потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави по 300 (триста) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: