Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/820/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 23 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області, ОСОБА_2 про скасування рішень міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення Коростишівської міської ради № 1145 від 31.03.2010 року в частині надання ФОП ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га по АДРЕСА_1, для обслуговування виробничої будівлі цеху по переробці граніту, за рахунок земель Коростишівської міської ради не наданих у власність та користування, з метою надання її в користування на умовах оренди;

- скасувати рішення Коростишівської міської ради № 352 від 18.05.2012 року в частині затвердження ФОП ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4695 га по АДРЕСА_1, для обслуговування виробничої будівлі цеху по переробці граніту, за рахунок земель Коростишівської міської ради не наданих у власність та користування, з метою надання даної ділянки на умовах оренди строком на 5 років;

- визнати недійсним договір оренди № 210 від 05.08.2013 року на земельну ділянку площею 0,4695 га по АДРЕСА_1, укладений між Коростишівською міською радою та ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначив, що рішеннями Коростишівської міськради № 432 від 24.09.1999 року йому та ОСОБА_2 було надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування цеху по обробці граніту на земельній ділянці площею 0,18 га по АДРЕСА_1 та за № 519 від 24.11.1999 року - дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження виділення земельної ділянки площею 0,10 га для розширення території під будівництво цеху по обробці каменю. 17.06.1999 року ними отримано акт вибору та обстеження земельної ділянки, а 13.10.1999 року - висновок №7 про відвід земельної ділянки за вказаною адресою. Протягом 1999 - 2000 років ними було збудовано виробничу будівлю цеху по обробці каменю.

Рішенням Коростишівського районного суду від 11.02.2010 року за ОСОБА_2 незаконно визнано право власності на приміщення цеху. Дане рішення було скасовано рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14.08.2013 року. Проте, ОСОБА_2 отримав вищевказані рішення міськвиконкому та уклав договір оренди земельної ділянки, чим порушив його право на володіння частиною приміщення цеху по переробці граніту.

Крім того, ОСОБА_2 притягувався до кримінальної відповідальності за підробку рішень міськради № 432 від 24.09.1999 року, № 519 від 24.11.1999 року за ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою Коростишівського райсуду Житомирської області 24.03.2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за даний злочин у зв'язку із закінченням строків давності.

Зважаючи на наведене, та те, що рішення міською радою прийняті з порушенням вимог ст.ст. 141, 142 ЗК України, просив їх скасувати. Також, просив визнати недійсним договір оренди землі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 229, ст. 230 ЦК України, як такий, що укладений на підставі скасованого рішення Коростишівського районного суду від 11.02.2010 року, отриманого шляхом вчинення злочину.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.11.2015 року до участі в справі в якості співвідповідача притягнутий ОСОБА_2 (а.с. 47).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення його вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Коростишівської міськради № 432 від 24.09.1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування цеху по обробці граніту на земельній ділянці площею 0,18 га по АДРЕСА_1 із заїздом на виробничу територію через територію коопзаготпрому по асфальтовому існуючому проїзду (а.с. 7). Також, рішенням міськвиконкому від 24.11.1999 року № 519 надано дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підготовку матеріалів попереднього погодження виділення земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для розширення території під будівництво цеху по обробці каменю (а.с. 8).

17.06.1999 року складено акт вибору та обстеження земельної ділянки, наміченої під будівництво за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10), а 13.10.1999 року отримано висновок №7 про відвід земельної ділянки за вказаною адресою (а.с. 11).

В подальшому інші рішення про передачу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вищевказаних земельних ділянок у власність, користування (на умовах оренди) міською радою не приймалися, вказаними особами не отримувалися дозволи на проведення будівельних робіт, не розроблялася відповідна технічна документація на будівництво. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Тільки 28.10.2008 року постійно діюча комісія з питань вибору земельних ділянок, розглянувши заяву ФОП ОСОБА_2 попередньо погодила місце розташування земельної ділянки для обслуговування гранітного цеху за адресою: м. Коростишів, АДРЕСА_1 (а.с. 79-82).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.02.2010 року визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудовану виробничу будівлю з двох поверхів, загальною площею 160,10 кв.м. під цех по переробці граніту, що знаходиться в м. Коростишів, АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Рішенням Коростишівської міської ради № 1145 від 31.03.2010 року ФОП ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га, що розташована по АДРЕСА_1 в межах м. Коростишева, для обслуговування виробничої будівлі цеху по переробці граніту, за рахунок земель Коростишівської міської ради не наданих у власність та користування, з метою надання її у користування на умовах оренди (а.с. 5).

21.03.2012 року комісія з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, своїм висновком № 3 погодила проект землеустрою по відведенню земельною ділянки площею 0,4695 га ФОП ОСОБА_2 (а.с. 74-78)

Рішенням Коростишівської міської ради № 352 від 18.05.2012 року затверджено ФОП ОСОБА_2 проект землеустрою на відведення земельної ділянки площею 0,4695 га по АДРЕСА_1 в межах м. Коростишева, для обслуговування виробничої будівлі цеху по переробці граніту, за рахунок земель Коростишівської міської ради не наданих у власність та користування, з метою надання її у користування на умовах оренди (а.с. 6). Вказана земельна ділянка надана ФОП ОСОБА_2 в користування на умовах оренди строком на 5 років.

05.08.2013 року між Коростишівською міською радою та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди № 210 земельної ділянки площею 0,4695 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для обслуговування цеху по обробці граніту за адресою: м. Коростишів, АДРЕСА_1 (а.с. 55-56).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14.08.2013 року скасовано рішення Коростишівського районного суду від 11.02.2010 року про визнання за ОСОБА_2 права власності на самочинно збудовану виробничу будівлю з двох поверхів, та у задоволені позову відмовлено (а.с. 15). Суд апеляційної інстанції виходив з того, що до участі у справі не притягнутий ОСОБА_1, якому у 1999 році також видавався дозвіл на будівництво цеху.

Після цього, ФОП ОСОБА_2 у встановленому законом порядку отримав на своє ім'я декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - цеху по обробці природного каменю, яка затверджена 30.12.2014 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області. Згідно вказаного документа, цех вважається закінчений будівництвом та готовий до експлуатації.

Згідно відомостей, що містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, будівля цеху по переробці граніту по АДРЕСА_1 в м. Коростишеві належить на праві власності ОСОБА_2

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене та докази, надані сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено порушення його прав оскаржуваними рішеннями міської ради та договором оренди земельної ділянки, оскільки ним не надано доказів на підтвердження набуття права власності на цех по переробці граніту, що розташований по АДРЕСА_1 в м. Коростишеві, а відтак і порушення прав на користування земельною ділянкою. Та обставина, що у 1999 році йому та ОСОБА_2 надавався дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження виділення земельної ділянки, не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки позивачем не було вчинено дій (окремо, або разом з ОСОБА_2.) щодо подачі документації на земельну ділянку на розгляд міської ради, отримання ділянки у користування, отримання дозволу на проведення будівельних робіт, декларації про закінчення будівництва тощо. Вказані дії через певний час були вчинені особисто ФОП ОСОБА_2, який на даний час повторно звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірне приміщення цеху.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 подав тільки копію квитанції до прибуткового касового ордера № 595322 від 13.10.1999 року про сплату 28 грн. за якісь технічні умови (а.с. 12). Інших доказів суду не надано, вимог про визнання за ним права власності на частину приміщення цеху - не заявлено, інформації про звернення з таким позовом до суду в іншій справі - не надано.

Крім того, позов заявлено до ОСОБА_2, хоча оскаржувані рішення та договір оренди стосуються ФОП ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді