АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/9672/2016 Головуючий у І інстанції Шевчук О.П.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Омегабанк", Товариства з обмеженою відповідальністю " Факторингова компанія "Вектор Плюс" про захист прав споживача , визнання договору факторингу недійсним,

в с т а н о в и л а

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ПАТ"Омегабанк", Товариства з обмеженою відповідальністю " Факторингова компанія "Вектор Плюс" ( далі- ТОВ"ФК"Вектор Плюс") про захист прав споживача та визнання договору факторингу частково недійсним.

В обгрунтування вимог зазначала, що 12 березня 2008 року між нею та ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ"Омегабанк" було укладено кредитний договір за №2630/0308/45-004, за умовами якого кредитні кошти надавалися позичальнику для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею 30, 6 кв. м.

Зважаючи на те, що цільове призначення кредиту є задоволення особистих потреб - придбання житла, а тому вважала, що на дані кредитні правовідносини поширюються норми законодавства про захист прав споживачів. При цьому, зазначала, що згідно п. 1.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" , затверджених Постановою Національного банку України № 168 від 10.07.2007 , іпотечний кредит є споживчим.

Оскільки позивач є споживачем фінансової послуги у вигляді надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту , а отже , гарантії встановлені для позичальника ЗУ" Про захист прав споживачів" відповідачами не були дотримані, так як відповідно ч. 2 ст. 11 Закону України " Про захист прав споживачів " банк не надав відповідної інформації, необхідної споживачу для здійснення свідомого вибору та порушені вимоги ч. 4 ст. 11 цього закону, оскільки в договорі відсутня істотна умова - детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача для здійснення позивачем свідомого вибору та детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача.

28 листопада 2012 року між Банком та ТОВ"ФК" Вектор Плюс" було укладено Договір факторингу № 15( далі - Договір факторинг) та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами( далі - Договір відступлення), відповідно до якого ПАТ " Сведбанк", яке є правонаступником ВАТ " Сведбанк" , яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку " ТАС- Комерцбанк" , відступає свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах , укладених з боржниками , які зазначені у реєстрі заборгованості боржників , право вимоги, яке належить банку на підставі документації , а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі , що становити ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором( п.2.1 Договору факторингу ).

Відповідно до інформації , внесеної до Державного реєстру фінансових установ, ТОВ"ФК" Вектор Плюс" на підставі розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 року № 1121 реєстраційний номер 13102248, зареєстровано як фінансова установа, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серія ФК № 214 від 15 вересня 2011 року, але ліцензій на ведення діяльності не має.

У пункті 1 статті 4 Закону України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" наводиться перелік послуг, які згідно цього закону належать до фінансових, а в п. 2 вказаної статті зазначено, що надання фінансових послуг , не включених до зазначеного переліку , забороняється , а тому у банка за договором факторингу не було правових підстав для відступлення права грошової вимоги .

Крім того, позивач зазначала, що у порушення вимог ст. 517 ЦК України ні ПАТ "Омегабанк" , ні ТОВ"ФК"Вектор Плюс" не повідомили позивача належним чином про відступлення прав вимоги за кредитним договором та не надали доказів, а саме: не надано Додаток №1 та витяг з додатку №1 до договору факторингу , укладений між ПАТ " Омегабанк" та ТОВ"ФК" Вектор Плюс" від 28.11.2012 ( реєстр заборгованості , його копію, завірену згідно з вимогами чинного законодавства або оригінал, які б містили підписи уповноважених осіб і печатки обох сторін договору факторингу ); а також кредитором не надано акт приймання-передачі документів за кредитним договором , не надано первинних бухгалтерських документів , які підтверджують отримання грошових коштів первісним кредитором від товариства, що є підставою для висновку , що договір факторингу в частині переходу прав вимоги за кредитним договором з позивачем взагалі не укладено.

У зв'язку із цим позивач просила суд визнати недійсними договір факторингу від 28.11.2012, укладений між ПАТ "Сведбанк" , правонаступником якого є ТОВ"ФК"Вектор Плюс", в частині, що стосується передачі права вимоги за кредитним договором № 2630/0308/45-004 від 12.03.2008, укладений між ВАТ "Сведбанк" , правонаступником якого є ПАТ" Омегабанк" та ОСОБА_1

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року ОСОБА_1 у задоволені позову про захист прав споживача, визнання договору факторингу недійсним відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду , але їх представники у судове засідання не з'явилися і причину неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2., який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав викладених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила), банки зобов'язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов'язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

12 березня 2008 року ВАТ " Сведбанк" , яке виступає правонаступником АКБ " ТАС Комерцбанк" уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 2630/0308/45-004 згідно якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 59 000 доларів США на строк по 11 березня 2033 року включно на умовах передбачених у цьому договорі , а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором .( п. 1.1 Кредитного договору)

Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11.90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом( п. 1.3 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків за Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 30, 60 кв.м.

У зв'язку з чим, на підставі договору купівлі продажу квартири від 12 березня 2008 року ОСОБА_1 придбала за кредитні кошти у власність квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 47,48, т. 1).

Забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника по погашенню заборгованості за кредитом , сплаті процентів за користування кредитом , оплаті комісії , пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного Договору та інших витрат Банку, пов'язаний з одержанням виконання, виступає іпотека Об'єкта нерухомості, що придбавається Позичальником за договором купівлі-продажу зазначеним в п. 1.4 цього Договору.

Зі змісту п.11.13 Кредитного договору випливає, що підписанням цього договору Позичальник підтверджує , що перед укладенням Кредитного договору Банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладенні Кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена "Правилами надання Банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту " затверджених Постановою Правлінням Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 в повному обсязі.

Отже , при підписанні Кредитного договору банк надав позивачу всю інформацію про умови кредитування та всю необхідну інформацію, яка передбачена Правилами надання Банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що спростовує твердження позивача про ненадання йому Банком такої інформації.

В той же день, між ВАТ " Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ " Омегабанк" укладено Іпотечний договір № 2630/0308/45-004-Z-01, за умовами якого цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 2630/0308/45-004 від 12 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов , у тому числі щодо:

- Повернення Іпотекодавцем Іпотекодержателю кредиту в сумі 59 000 дол. США в строк до 11 березня 2033 року;

- Сплати Іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені Кредитним договором;

- Виконання Іпотекодавцем інших зобов'язань , передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені в Кредитному договорі ( у тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), а також іпотекою забезпечується відшкодування Іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків Іпотекодержателя, пов'язаних з неналежним виконанням Іпотекодавцем умов кредитного договору та або цього договору ( у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків ), а також витрат Іпотекодержателем пов'язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого Предмета іпотеки ( п. 1 вказаного договору )

Усі разом або будь-яке з зобов'язань Іпотекодавця, які визначені в цьому пункті даного договору та/або випливають ( та/або випливатимуть у майбутньому ) з Кредитного договору, а також додаткових угод до нього, якщо такі будуть укладені між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем та будуть невід'ємною частиною Кредитного договору, у тому числі щодо строку та сум виконання зобов'язань, інших умов, надалі іменуються " Основне зобов'язання ".

Сторони цього Договору домовились, що іпотека, передбачена умовами цього Договору, розповсюджується на будь-яке збільшення Основного зобов'язання або процентів за Основним зобов'язанням, зміну строків основного зобов'язання та не потребує державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна, яке є Предметом іпотеки за цим Договором, іпотекою. (а.с. 145-151, т. 1 ).

12 березня 2008 року Банк виконав умови кредитного договору і видав позивачу кредит в сумі 59 000 дол. США, про що свідчить заява на видачу готівкою(т.1 а.с. 156).

Однак , відповідач належним чином не виконував зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість і рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року позов ПАТ « Сведбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ідентифікаційний номе НОМЕР_2) на користь ПАТ « Сведбанк» заборгованість за кредитним договором 73035, 41 дол. США, що становить 583 772, 03 грн. та 5933, 67 грн., судові витрати у розмірі 1820 грн. В задоволені зустрічного позову відмовлено ( а.с. 229, т. 2).

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа ‒ підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року заяву ТОВ « ФК « Вектор Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача з ПАТ « Сведбанк» на ТОВ « ФК « Вектор Плюс» у виконавчому проваджені в справі №2-4895/11 по виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2012 ( а.с. 238, 239, т. 2)

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.4 цього ж Закону фінансовими вважаються такі послуги, зокрема, факторинг.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також: інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Статтею 518 Цивільного кодексу України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості за Кредитним договором, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

28 листопада 2012 року між ПАТ « Сведбанк» , яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» , яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ» ТАС-Комерцбанк» , в послідуючому правонаступником якого є ПАТ « Омегабанк» та ТОВ»Фінансова компанія» Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15 , відповідно до умов якого банк відповідно до умов даного договору відступає Фактору свої Права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право вимоги якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуг Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку , передбаченому даним договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимоги по договорам забезпечення, укладених з боржниками відступаються банком фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інших обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у майбутньому.( п. 2.1. Договору факторингу ) ( а.с. 5-8).

На підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року ПАТ "Сведбанк" відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги за кредитними договорами і договорами забезпечення, в тому числі і за кредитним договором, додатковою угодою до нього та договором іпотеки, які укладені з ОСОБА_1

В цей же день між ПАТ « Сведбанк» та ТОВ « ФК» Вектор Плюс» укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. зареєстровано в реєстрі за № 6970 ( а.с. 113-121, т. 1).

Згідно з Витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 первісний іпотекодержатель ПАТ « Сведбанк» відступив право вимоги новому іпотеко держателю ТОВ « ФК « Вектор Плюс» до позичальника ОСОБА_1, за кредитним договір №2630/0308/45-004 від 12.03.2008( а.с. 105, т. 1).

08 січня 2013 року між ПАТ « Сведбанк» та ТОВ « ФК « Вектор Плюс» складено Акт прийому - передачі документації за договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, на виконання п. 4.4. Договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року , укладеного між банком та фактором, банк передав, а фактор прийняв документи, якими підтверджується дійсність та наявність прав грошових вимог до боржників до яких входить і боржник ОСОБА_1 за кредитним договором № 2630/0308/45-004 від 12.03.2008 ( а.с. 107-108, т. 1).

Відповідно до Витягу з реєстру заборгованості боржників №1-Б від 28 листопада 2012 року, ПАТ « Сведбанк» відступив право вимоги ТОВ « ФК « Вектор Плюс» ( Фактору) заборгованостей до боржників на умовах, передбачених Договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року , згідно з наступним реєстром боржників: боржник ОСОБА_1, за кредитним договором № 2630/0308/45-004 від 12.03.2008 на основну суму заборгованості станом на 28.11.2012 у розмірі 58 557, 27 дол. США, із яких : заборгованість по процентам - 23 501, 82 дол. США , заборгованість по комісії - 0 дол. США, пеня, нарахована банком - 17870, 05 дол. США, а загальна сума заборгованості , що відступається становить 99 929, 14 дол. США ( а.с. 106, т. 1).

Згідно Статуту ТОВ " Факторингова компанія " Вектор Плюс" основними цілями Товариства є отримання прибутку від надання фінансових послуг , визначених в даній статті.( п. 3.1 Статуту)

Відповідно до п. 3.2 Статуту предметом діяльності Товариства , створеного згідно з цим Статутом , є , зокрема , факторинг; фінансовий лізинг ( п.3.2 Статуту).

Розпорядженням Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16.11.2012 № 2293 ТОВ " Факторингова компанія " Вектор Плюс" було видано свідоцтво та зареєстровано як фінансову установу ( т.3 а.с. 241).

У додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 357 серія ФК , який виданий на підставі розпорядження Комісії від 16.11.2012 № 2293 реєстраційний номер 13102767 зазначено, що ТОВ "ФК " Вектор Плюс" має право здійснювати такі види фінансових послуг без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства : -

- факторинг;

- надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів.( т.3 а.с. 242).

Наведене спростовує твердження апеляційної скарги , що договір факторингу є недійсним, оскільки у ТОВ " ФК " Вектор Плюс" не мав ліцензії на здійснення на такі виді фінансових послуг як факторинг, оскільки ТОВ " ФК "Вектор Плюс" ліцензія на здійснення таких фінансових послуг не потрібна.

Згідно ст. 1082 ЦК України випливає, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

14 грудня 2012 року ПАТ « Сведбанк» та ТОВ " ФК " Вектор Плюс" направлено ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги за № 0026631, відповідно до якого повідомлено останню про те, що разом із відступленням прав вимоги банк надає фактору персональні дані , що пов'язані із правами вимоги за кредитним договором, у обсязі, необхідному для здійснення цих прав Фактором. ( а.с. 4, т. 1).

Копія зазначеного повідомлення була додано позивачем до позовної заяви, що є підтвердженням того, що воно була отримана адресатом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачу не повідомлено про відступлення прав вимоги та не надано первинних документів бухгалтерської звітності, акту прийому передачі документів за кредитним договором, не доведено відповідачем факт передачі коштів за придбання ТОВ "ФК" Вектор Плюс" прав вимоги у первісного кредитора, у зв'язку з чим позивач вважав, що підстав для укладення договору про відступлення прав вимоги не було, є необґрунтованими, оскільки ст.1182 ЦК України передбачено, що клієнт або фактор повинні направити боржнику письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні повинна бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений.

Частиною 2 статті 1182 ЦК України встановлено, що боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.

Невиконання цих вимог фактором не є підставою до визнання недійсним договору факторингу, а лише дає право боржнику здійснити платіж клієнту на виконання свого обов'язку перед ним.

Проте в матеріалах справи відсутні дані, що боржник після отримання повідомлення про відступлення права вимоги до звернення до суду з позовом звертався до фактора про надання йому копії документів про відступлення права грошової вимоги.

Розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України ).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " Факторингова компанія " Вектор Плюс" про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача з ПАТ " Сведбанк" на ТОВ " ФК " Вектор Плюс" у виконавчому провадженні в справі № 2-4895/11 по виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва ( т. 2 а.с. 238,239).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Посилання апеляційній скарзі на те , що договір факторингу є недійсним і з тих підстав, що на час його укладення уже існувало рішення суду про стягнення солідарно з боржника і поручителя заборгованості за кредитним договором, що свідчить про відсутність права грошової вимоги у фактора, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки в даному випадку відбулася заміна первісного кредитора новим кредитором, до якого перейшли всі права первісного кредитора, в тому числі , щодо вимоги щодо виконання рішення суду.

Крім того, дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення процентів , пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою , до дня фактичного задоволення ( повного розрахунку).

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог матеріального та процесуального права , оскільки колегія суддів такого з матеріалів справи не вбачає.

З урахуванням зазначених норм права та встановлених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до визнання договору факторингу недійсним .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: