АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Поліщук Н.В., Шахової О.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс» на заочнерішення Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс», треті особи ОСОБА_6, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в листопаді 2015 року до суду з вищевказаним позовом обґрунтовувала свої вимоги тим, що 25.02.2014 року у м. Києві по бульвару Перова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі належного йому автомобіля «Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_2, та автомобіля «КАМАЗ 53229», д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, а постановою суду ОСОБА_6 визнано винним у порушенні ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, який на час дорожньо - транспортної пригоди працював водієм у ПП «ТБК «Столиця-Сервіс». Станом на день подання позову йому ПАТ «Страхова компанія «Здорово» частково виплатила суму відшкодування матеріальних збитків у розмірі 17 214 гривень. Отже, сума недоотриманих позивачем матеріальних збитків складає 18 879,56 гривень, які він просив суд стягнути з відповідача, як шкоду завдану їх працівником, а також завдану моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10 000 гривень.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року позов було задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану в результаті пошкодження автомобіля в сумі 18 879,56 гривень, моральну шкоду у розмірі 1 200 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В решті заявлених вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2016 року заяву відповідача Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс» про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочнимрішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні позову. Мотивуючи тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначаючи про безпідставність покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди на їх підприємство у зв'язку з тим, що ОСОБА_6, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ніколи не перебував у трудових відносинах з ПП «ТБК «Столиця - Сервіс».

Описова частина рішення суду містить посилання на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року у якій зазначено, що ОСОБА_6 працює водієм у СТК «Столиця - Сервіс», а ніяк не в ПП «ТБК «Столиця - Сервіс»., так як це дві різні юридичні особи.

У матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують право власності чи документи, які підтверджують право користування на даний автомобіль саме за ПП «ТБК «Столиця - Сервіс». ПП «ТБК «Столиця - Сервіс» ніколи не мала у своїй власності чи володінні автомобіль КЛМАЗ 53229, д.р.н. НОМЕР_1, тому, відповідно, не може нести відповідальності за сторонніх осіб, які не є працівниками підприємства.

Представник відповідача підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні (29.09.2016 року) не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення. Будучи повідомленими про розгляд справи на 20.10.2016 року в судове засідання не з'явилися, поважність причин неявки суду не повідомили.

Треті особи: ОСОБА_6, ПАТ «СК «Здорово» будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так у ході розгляду справи було встановлено, що 25 лютого 2014 року о 16 годині 10 хвилин по бул. Перова в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок якої зіткнулися автомобілі «КАМАЗ 53229», д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіль Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року, ОСОБА_6визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «КАМАЗ 53229», д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6, була застрахована згідно полісу АС 6685488 у ПрАТ «СК «Здорово» .

ПАТ «Страхова компанія «Здорово» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 213,65 гривень.

Позивач звертаючись до суду з позовом ставив питання про стягнення із відповідача матеріальну шкоду понесену ним по оплаті вартості ремонту автомобіля «Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_2, проведеного ФОП ОСОБА_8 у розмірі 36 093, 21 гривень з відрахуванням з вказаної суми розміру отриманого страхового відшкодування 17 214 гривень, а саме різницю, що становить у розмірі 18 879,56 гривень. Виходячи з того, що за ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача в частині понесених витрат за проведення відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля «Ленд Ровер», д.р.н. НОМЕР_2 в сумі 18 879 гривень 56 коп. суд виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

При цьому, враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, моральні переживання, заподіяні ОСОБА_5, як власнику транспортного засобу щодо неможливості у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися автомобілем за призначенням, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та істотності вимушених змін у його житті, а також те, що позивач витрачав час на звернення до працівників ДАІ, страхової компанії, ремонтного підприємства, суду та з урахуванням засад розумності і справедливості, прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнення із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 200 гривень.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Підставою для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції вважав те, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_6 працював водієм у ПП «ТКБ «Столиця-Сервіс», тобто перебував з відповідачем у трудових відносинах та виконував трудові обов'язки. Тому саме юридична особа, відповідач відшкодовує шкоду завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків в силу положень ст. 1172 ЦК України.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають матеріалам справи є помилковими, так як ґрунтуються на припущеннях.

Згідно даних відображених в постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності, протоколі про адміністративне правопорушення від 25.02.2014 року, а також поясненнях ОСОБА_6 від 25.02.2014 року - місцем роботи водія (ОСОБА_6.) вказано СТК «Столиця-Сервіс».

Матеріали справи не містять у собі доказів того, що СТК «Столиця-Сервіс» та відповідач по справі ПП «ТКБ «Столиця-Сервіс» є одним і тим самим підприємством.

Згідно статуту Приватного підприємства «ТКБ «Столиця-Сервіс» така назва товариства була затверджена рішенням № 02/07 від 02.07.2014 року внаслідок зміни найменування приватного підприємства «Ю-ТЕК «Актив» на приватне підприємство «ТБК «Столиця - Сервіс» (а.с. 79-94).

Тобто, на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме 25.02.2014 року ОСОБА_6 не міг перебувати у трудових відносинах з ПП «ТКБ «Столиця-Сервіс», оскільки такої юридичної особи не існувало.

Також згідно до полісу № АС/6685488 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в особі страхувальника автомобіля КАМАЗ 53229, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3 (яким керував ОСОБА_6) виступало ТОВ «ОРІОН - ТРАНС» () зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Резервна, 8.

Рішення суду не містить у собі посилань щодо підтвердження перебування ( правові підстави) у відповідача на час ДТП автомобіля КАМАЗ 53229, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За таких обставин, а саме: відсутності доказів на підтвердження перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах з ПП «ТБК «Столиця - Сервіс» на час дорожньо - транспортної пригоди; перебування автомобіля КАМАЗ 53229, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у володінні, користуванні, управлінні відповідача ( ПП «ТБК «Столиця - Сервіс» ) на час ДТП та відсутності доказів того, що вказане водієм ОСОБА_6 на час складання адміністративного матеріалу місце роботи - СТК «Столиця-Сервіс» та відповідач по справі ПП «ТКБ «Столиця-Сервіс» є одним і тим самим підприємством, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав вважати вимоги позивача доведеними.

Відтак, зазначене вище свідчить про те, що ПП «ТБК «Столиця - Сервіс» є не належним відповідачем по справі. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення

Неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Якщо під час судового розгляду суд встановить, що особа, до якої пред'явлено позов не повинна відповідати за ним, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то суд повинен у позові відмовити.

Порядок заміни неналежного відповідача визначено положеннями ст. 33 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції у відповідності до діючих норм ЦПК не наділений повноваженнями щодо заміни неналежного відповідача належним або залучення до участі в справі співвідповідачів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України, за яким позивачу слід відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог із зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТБК «Столиця-Сервіс» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скасувати та постановити нове, за яким:

ОСОБА_5 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: