01.12.2016 2/760/5888/16
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування арешту на майно та виключення з реєстру, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2016 позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який був переданий безпосередньо судді 23.09.2016 року, і в якому просив: скасувати арешт на майно позивача накладений на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 579/5, виданий 27.04.2009 року, видавник: ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 26078572; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 12.11.2015 року індексний номер: 26078572 про арешт майна боржника, ОСОБА_3, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 579/5, виданий 27.04.2009 року, видавник: ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Ухвалою суду від 23 вересня 2016 року позовну заяву було залишено без руху. Так, судом була акцентована увага позивача на необхідності приведення позову у відповідність до вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 Постанови ПВССУ від 03 червня 2016 року № 5«Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно привести свою позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства або зазначити підстави, з посиланням на норми чинного законодавства, не здійснення таких змін.

Крім того, суд звертав увагу позивача на те, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація та зняття обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону є державний реєстратор в особі державного виконавця. Тобто, друга позовна вимога за своєю суттю не відносяться до компетенції суду і ним не вирішуються, оскільки законодавцем чітко визначене коло осіб, які здійснюють ці функції.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення 08 жовтня 2016 року позивач отримав вказану ухвалу, однак станом на 01 грудня 2016 року позивачем недоліки не усунуто.

Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування арешту на майно та виключення з реєстру, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551 ( п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 копійку, сплачений нею згідно з квитанцією від 19 вересня 2016, на розрахунковий рахунок № 0010, отримувач УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача 38050812, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - «судовий збір»

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк