У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Павліченко С.В.,Панько В.Ф.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

за участю представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Посилається на те, що відповідно до кредитного договору від 23.09.2008 р., який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, відповідача ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 28.09.2014 р. відповідач має заборгованість в сумі 24772.87 грн., яка складається з 3000 грн. - заборгованість за кредитом, 12452.02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7665 грн. - заборгованості з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1155.85 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 24772.87 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 24772 (двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят дві) гривні 87 копійок заборгованості за кредитним договором від 23.09.2008 р. та 247 (двісті сорок сім) гривень 73 копійки сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу на рішення, якою просив скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року, та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку із пропуском строків позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.09.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за його користування 24 % на рік. У відповідності до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

В порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки відповідач належним чином не виконав. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 28.09.2014 р. за ним рахується заборгованості у сумі 24772.87 грн., яка складається з 3000 грн. - заборгованість за кредитом, 12452.02 грн. - заборгованість за процентами, 7665 грн. - заборгованості з комісії, 1655.85 - штраф.

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (стаття 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (стаття 611 ЦК України). Крім того, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

Також, колегія не бере до уваги доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про розгляд справи, а тому не мав можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності. Оскільки в матеріалах справи є докази (повідомлення) про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді