Справа № 502/1765/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, в якому обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_11 померла бабка позивача - ОСОБА_4, яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованому за відповідною адресою, а також земельної ділянки, розташованої на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га. Як зазначає представник позивача, на протязі 6-місячного строку з часу відкриття спадщини з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. На момент смерті ОСОБА_4, за вказаною представником позивача адресою був зареєстрований ОСОБА_5, але більше 20 років він за вказаною адресою не проживав і ІНФОРМАЦІЯ_12 року за рішенням суду його було оголошено померлим. Позивач вважала, що спадщину прийме її мати ОСОБА_3, як донька померлої, але вона цього не зробила, оскільки з заявою про прийняття спадщини не зверталась та за місцем відкриття спадщини не проживала, а позивач, навпаки, до часу смерті баби проживала разом з нею, надавала їй допомогу та піклувалась про неї за кілька тижнів до її смерті. Свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позивач не може отримати, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, в зв'язку з чим їй нотаріусом рекомендовано звернутись до суду. Оскільки позивач є спадкоємцем п'ятої черги за законом згідно положень ст. 1265 ЦК України, її представник просив суд:

1.Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

2.Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3, який складається з: літ. А - житловий будинок, літ. а - навіс, літ. а1 - веранда, літ. Б - комора, літ. б - сіни, літ. В - кухня, літ. в - сіни, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, № 1-3-І - надвірні споруди, в порядку спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

3.Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 06.12.2005 року, в порядку спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Після відкриття провадження у справі представником позивача ОСОБА_1 29.08.2016 року за вх. № 7867/16 була надана заява, відповідно до якої він просив суд розглянути справу та задовольнити позов без його присутності та присутності позивача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надавши 30.08.2016 року заяву про те, що заперечень проти позову не має та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання та подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

З паспорту позивача серії НОМЕР_4, виданого 19 квітня 2013 року Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області вбачається, що місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 /а.с.4/.

З паспорту відповідача серії НОМЕР_5 виданого 30 червня 2006 року Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області вбачається, що місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 /а.с. 5/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого 05 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в місті Кілія Кілійського району Одеської області, про що складено актовий запис за № 305 /а.с. 8/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого 28 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, про що складено актовий запис за № 664 /а.с. 9/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8, виданого 18 травня 1990 року Кілійським райвідділом ЗАГС, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, записано ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про що складено актовий запис за № 123.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9, виданого повторно 04 серпня 2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 25 листопада 2011 року, про що Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис № 1072. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_7» /а.с. 11/.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 05 серпня 2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за № 1, 18 лютого 1989 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_3, про що складено актовий запис № 38. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 присвоєне прізвище «ОСОБА_3 вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_10, виданого повторно 23 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрували шлюб 25 квітня 2006 року, про що складено актовий запис № 36. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_9» /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про усиновлення (удочеріння) серії НОМЕР_11, виданого 19 липня 1974 року Кілійським р/в ЗАГС, після удочеріння ОСОБА_12, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_15 року, громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_4, дитині присвоєне прізвище «ОСОБА_4», про що складено актовий запис за № 10 /а.с. 14/.

Згідно технічного паспорту, складеного 12.08.2010 року КП «Кілійське РБТІ та РОН», житловий будинок по АДРЕСА_6,1962 року побудови, в цілому складається з: житлового будинку - літ. А; комори - літ. Б; літньої кухні - літ. В; сараю - літ Г; вбиральні - літ. Д; надвірних споруд № 1-3, І /а.с. 15-18/.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 6 грудня 2005 року Кілійською РДА, ОСОБА_4 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га, розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області /а.с. 19-21/.

Як вбачається з Інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Юрченка М.Є. від 05.08.2016 р. № 354/01-16 за зверненням щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_2 повідомлено про те, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності вказаних документів питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку /а.с 22/.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 05.08.2016 р. № 44689440 спадкова справа після ОСОБА_4 не відкривалась /а.с. 23/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_16 року у справі № 502/1596/15-ц оголошено ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_10, померлим з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказане рішення суду набрало законної сили 05.10.2015 року. Як встановлено вказаним рішенням суду, - більше 20 років в місці постійного проживання ОСОБА_14 немає відомостей про місце його перебування /а.с. 24-25/. Отже за місцем відкриття спадщини він не знаходився.

Згідно довідок, виданих 05.08.2016 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області за № 3013 та № 3012, за адресою: АДРЕСА_7, на момент смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_14 року, малолітніх неповнолітніх дітей, недієздатних, обмежено дієздатних, а також осіб похилого віку не зареєстровано та не проживало. Був зареєстрований лише ОСОБА_5 /а.с. 26/.

Як вбачається з акту, складеного 15.08.2016 року депутатом Кілійської міської ради Одеської області, - бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті (ІНФОРМАЦІЯ_13) року в АДРЕСА_8. На момент смерті ОСОБА_4 за вказаною адресою був зареєстрований тільки ОСОБА_5, який фактично більше 20 років не проживав за вказаною адресою та оголошений померлим за рішенням суду. До дня смерті ОСОБА_4 з нею спільно проживала та доглядала за нею ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_4 перед смертю хворіла та потребувала стороннього догляду, що підтверджується поясненнями сусідів /а.с. 32/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому як вказано в ч. 3 даної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1962 році.

У вказаний час набуття права власності регулювалось Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Крім цього, як зазначено в п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, положення ЦК України щодо виникнення права власності на відповідний будинок лише після державної реєстрації, на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності спадкодавцеві ОСОБА_4 спірного житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Як зазначено в ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Як зазначено в п. 3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого Постановою КМ України від 06.05.2009 р. № 439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку», - нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, є її онука - позивач ОСОБА_2, як спадкоємець п'ятої черги за законом відповідно до ст. 1265 ЦК України, яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Зареєстрований за місце відкриття спадщини ОСОБА_5, як встановлено судовим рішенням, більше 20 років у відповідному житлі не проживав та спадщину, відповідно, не прийняв.

Судом також встановлено, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16, 1265 ЦК України, ст. 126 ЗК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3, який складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - комора, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, № 1-3-І - надвірні споруди, в порядку спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 06.12.2005 року, в порядку спадкування після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников