Справа № 750/2017/16-ц
Провадження № 2/750/1073/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.;

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача, відповідачів (ОСОБА_1 і ОСОБА_2 О.), представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4, представника співвідповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Першої чернігівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и в:

29.02.2016 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про:

1) визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2012, виданого ОСОБА_1, в частині його права на спадщину за законом після померлого ОСОБА_7 в розмірі ? частини спадщини, що складається з квартири АДРЕСА_1;

2) визнання за ОСОБА_1 права на спадщину за законом після померлого ОСОБА_7 на 1/3 частину спадщини, що складається з ? частини квартири АДРЕСА_2, та дорівнює 1/6 частині вказаної квартири;

3) скасування рішення державного нотаріуса про реєстрацію за ОСОБА_1 права на спадщину за законом після померлого ОСОБА_7, в розмірі ? частини спадщини, що складається з ? частини квартири АДРЕСА_1;

4) визнання недійсним та скасування рішення державного нотаріуса про належність ОСОБА_2 права на ? частину спадщини ОСОБА_1 у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 та визнання за ним права на 1/12 частини вказаної квартири;

5) визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2015, виданого ОСОБА_6 на ? частину спадщини ОСОБА_7, що складається з ? квартири АДРЕСА_1;

6) визнання за нею права на спадщину за заповітом ОСОБА_8, що складається з 2/3 частин квартири АДРЕСА_2, а також на спадщину ОСОБА_7, що складається з 1/12 частини цієї квартири, а всього на 9/12 частин квартири.

7) зобовязання державного нотаріуса зареєструвати за нею право на 9/12 частин квартири АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову послалася на порушення цивільного законодавства України під час видачі свідоцтв про право на спадщину квартиру АДРЕСА_3 після смерті її власників, що призвело до безпідставного збільшення в праві спільної часткової власності часток відповідачів та зменшення її частки.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Відповідач ОСОБА_1 вважає позов безпідставним і просив відмовити в його задоволенні, в тому числі й через пропущення позивачем загального строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

Представник Першої чернігівської державної нотаріальної контори не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач і відповідач ОСОБА_2 є онуками ОСОБА_7, який помер 09.01.2009, і ОСОБА_8, яка померла 28.04.2009, по лінії батька ОСОБА_9, який помер 06.08.2008 (а. с. 12-15, 72, 73).

Відповідно до частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) вони мають право спадкування за правом представлення майна ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у тій частині, яка належала б за законом їхньому батькові ОСОБА_9, якби він був живий на час відкриття спадщини ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7; його матірю була ОСОБА_10, яка також померла. Отже, відповідач ОСОБА_1 за законом має право лише на спадкування майна ОСОБА_7 Права на спадкування майна ОСОБА_8 він не має.

Як випливає з матеріалів справи (а. с. 8-11), під час шлюбу з ОСОБА_8 ОСОБА_7 придбав за договором купівлі-продажу від 13.10.1998 квартиру АДРЕСА_4 Чернігові (далі Квартира).

Згідно положень статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, що діяв на час придбання Квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користуванні і розпорядження цим майном. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, після укладення договору купівлі-продажу Квартира належала ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, при цьому їхні частки були рівними.

За таких обставин, після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина лише на ? частину Квартири.

В силу положень статей 1261, 1266 Кодексу, до першої черги спадкоємців майна ОСОБА_7 за законом належали: його дружина ОСОБА_8, його син відповідач ОСОБА_1, а також онуки, за правом представлення, позивач ОСОБА_6 і відповідач ОСОБА_2 При цьому ОСОБА_8 К і ОСОБА_1 належало по 1/3 частини спадщини ОСОБА_7, що складається з ? частини Квартири, тобто по 1/6 частині Квартири кожному, а онукам по 1/12 частині Квартири.

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_7 16.01.2009; відповідач ОСОБА_2 звернувся з аналогічною заявою 23.01.2009, а відповідач ОСОБА_1 05.02.2009. Тобто перелічені спадкоємці звернулися із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_7 у встановлений статтею 1270 Кодексу шестимісячний строк для прийняття спадщини.

ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини чоловіка (ОСОБА_7 В.) до нотаріуса не зверталася, а 28.04.2009 вона померла.

Як встановлено судом, на день смерті ОСОБА_7 ОСОБА_8 постійно проживала разом із ним за адресою: АДРЕСА_5, проте без реєстрації місця проживання.

Згідно із частиною третьою статті 1268 Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки ОСОБА_8 до дня своєї смерті не подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини ОСОБА_7 вона вважається такою, що прийняла її.

За таких обставин, після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, що складається з 2/3 частин Квартири (1/2 частина Квартири, яка належала на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_7 + 1/6 частина Квартири, яку вона успадкувала від ОСОБА_7 В.).

За життя (23.09.2008) ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своєї онуці позивачу ОСОБА_6 (а. с. 16).

Як убачається з пояснень позивача, які підтверджуються матеріалами справи (а. с. 61 зв.) і визнаються відповідачами, а тому вважається доведеним, на день смерті ОСОБА_8 позивач постійно проживала разом із нею в Квартирі.

Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини ОСОБА_8 позивач не подавала нотаріусу заяву про відмову від її спадщини, а тому, в силу положень частини третьої статті 1268 Кодексу, позивач вважається такою, що прийняла спадщину ОСОБА_8

Таким чином, позивач набула право власності на 1/12 частину Квартири в порядку спадкування майна ОСОБА_7 за законом та на 2/3 (або 8/12) частини Квартири в порядку спадкування майна ОСОБА_8, а всього на 9/12 (або 3/4) частин Квартири.

Втім, в порушення вимог закону, 19.01.2012 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 відповідачу ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому безпідставно збільшено його частку в спадковому майні ОСОБА_7 з 1/6 до ? частини Квартири; 17.11.2015 року тим же нотаріусом позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому її частку безпідставно зменшено з ? до ? частини Квартири. В цьому ж Свідоцтві зазначено, що відповідач ОСОБА_2 замість 1/12 має право на ? частини Квартири (а. с. 96), чим в сукупності порушено майнові права позивача.

Виходячи з того, що Свідоцтво про право на спадщину за законом позивач отримала лише в листопаді 2015 року, вона вважається такою, що не пропустила трирічний строк звернення до суду з цим позовом, а тому її права підлягають захистові судом.

Водночас, як слідує з копії Договору дарування частини квартири від 16.12.2015 (а. с. 62), позивач безоплатно відчужила належну їй ? частину Квартири ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, на теперішній час позивач має право власності в порядку спадкування лише на ? частину Квартири [3/4 ? = 2/4 або ?], а тому вказаний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.01.2012, видане ОСОБА_1, в частині його права на ? частину спадщини за законом після померлого ОСОБА_7, що складає ? частину квартири АДРЕСА_1.

Скасувати рішення державного нотаріуса ОСОБА_11 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2012 після померлого ОСОБА_7, що складає ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/3 частину спадщини ОСОБА_7, що складає 1/6 частину квартири АДРЕСА_2.

Скасувати рішення державного нотаріуса ОСОБА_11 про належність ОСОБА_2 права на ? частину спадщини ОСОБА_7, що складає ? частину квартири АДРЕСА_1, при цьому визнати за ним право на 1/12 частину спадщини ОСОБА_7, що складає 1/12 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2015, видане ОСОБА_6, про її право власності на ? частину спадщини ОСОБА_7, що складається з квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев