АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/5637/15 Головуючий у 1-ій інстанції - СухомліновС.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1193/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі: Пятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.Києві від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 15 800 грн., 2 000 грн. моральної шкоди та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2015 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду справи, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, не були з'ясовані обставини справи в повному обсязі, належним чином не досліджені докази, якими обґрунтовані вимоги позивача. Вказує, що акт про залиття, який суд поклав в основу свого рішення, не відповідає формі, встановленій чинним законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела факт порушення її прав в порядку, передбаченому ст. 60 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на таке.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов»язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень статей 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом першої інстанції встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1, що на праві власності належить позивачу, сталося з вище розташованої квартири 74, власником якої є відповідач ОСОБА_2, який зобов`язаний належним чином утримувати квартиру.

Згідно акту про залиття, що трапилась в системі гарячого водопостачання від 07.l2.2014p, затвердженого головою комісії ЖБК «Ізумруд - 3» ОСОБА_4, членами комісії. Останніми була обстежена квартира позивача та встановлено її залиття, перелік пошкоджень. Причиною залиття визначено несанкціоноване втручання в систему гарячого водопостачання з вини власника квартири АДРЕСА_2.(а.с.8)

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідача, що підтверджується належними та допустимими доказами по справі, оскільки протилежного відповідачем суду не доведено. Відтак, останній має відповідати за завдані збитки.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з вказаного Акту про залиття, що трапилось в системі гарячого водопостачання квартири від 07.12.2014 року, в ньому зазначено дату його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; описано характер залиття та його причини, а саме, як причину залиття зазначено несанкціоноване втручання в систему гарячого водопостачання в АДРЕСА_3 що розташована поверхом вище; орієнтовно описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, зокрема, зазначенні приміщення, які зазнали впливу води: кухня, коридор, туалет, зал спальня, балкон; також викладено висновок щодо вини особи, що вчинила залиття, а саме вказано, що залиття відбулося з вини власника АДРЕСА_3, ОСОБА_5

За таких обставин, не є слушними доводи ОСОБА_5про те, що Акт про залиття квартири складений з порушенням закону, оскільки комісією було дотримано основних вимог, які викладені в Додатку №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій".

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням та, дотримуючись вимог чинного законодавства, цілком об'єктивно визначив розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: