АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4034/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/5/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Ткач З. Є.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

05.12.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 01.11.2007 року між ВАТ Укргазбанк в особі Тернопільської філії ВАТ АБ Укргазбанк, правонаступником якого є ПАТ АБ Укргазбанк, та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №116, за умовами якого банк надав кредит - 18 293 дол. США на строк до 01.11.2012 р. зі сплатою 12,5% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ АБ Укргазбанк в особі Тернопільської філії ВАТ АБ Укргазбанк та від імені ОСОБА_2 укладено договір поруки №55 від 01.11.2007 року.

Позивач зазначила, що договір поруки № 55 від 01.11.2007 р. вона не підписувала та не знала про його існування. Про спірний договір поруки вона дізналася під час вчинення виконавчих дій з приводу примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21.09.2009 року, про яке вона взнала лише 24.10.2013 року.

Рішенням суду було задоволено позов ПАТ АБ Укргазбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 21 153,83 доларів США, що еквівалентно 161 236,61 грн. При прийнятті рішення вона присутня не була і про нього не знала. Просить визнати недійсним договір поруки №55 від 01.11.2007 року, укладений між ВАТ АБ Укргазбанк в особі Тернопільської філії ВАТ АБ Укргазбанк та ОСОБА_2, ОСОБА_4

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2015 року позов задоволено і визнано недійсним договір поруки №55 від 01.11.2007 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_4, з моменту його укладення.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2015 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ Укргазбанк в особі ТОД АБ Укргазбанк просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на незаконність, необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ АБ Укргазбанк апеляційну скаргу підтримав і надав відповідні пояснення. Вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Представник ОСОБА_2 в задоволенні апеляційної скарги заперечила і надала відповідні пояснення. Вказала, що 05.12.2013 року звернулася з позовом до суду.

ОСОБА_4 повідомлена належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов про визнання договору поруки недійсним, суд першої інстанції виходив з недодержання вимог встановлених ст.203 ЦК України на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ПАТ АБ Укргазбанк та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №116, за умовами якого банк надав кредит - 18 293 дол. США на строк до 01.11.2012 р. зі сплатою 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору з ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» від імені ОСОБА_2 був укладений договір поруки №55 від 01.11.2007 року (а.с.7-8), за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по Кредитному договору №116 від 01.11.2007 року в повному обсязі (а.с.7).

Згідно заяви від 15.10.2013 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із проханням про видачу копії заочного рішення, на підставі якого видано виконавчий лист №2-5297/2009 від 13.01.2010 року (а.с.3).

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що згідно матеріалів цивільної справи №2-5297/2009, ОСОБА_2 не була присутня при розгляді даної справи за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому їй не було відомо про ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

У абз.1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної (судово-почеркознавчої та ТЕД) експертизи №108/10915-22 від 18.05.2015 року, підпис в графі Поручитель у Договорі поруки №55 від 01.11.2007 року, укладеному між ВАТ АБ Укргазбанк, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також підписи в графі особисто у повідомленнях про вручення рекомендованих поштових відправлень, вручених 12.08.2009 року та 30.07.2009 року, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.65-68).

ОСОБА_2 звертаючись з позовом до суду посилається на те, що нею строк позовної давності не пропущено, оскільки про оспорюваний договір вона дізналась із заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2009 року, яке отримала вперше лише 24.10.2013 року, а тому відлік строку позовної давності повинен відраховуватись саме з цього часу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідачем не подано належних чи допустимих доказів, які б свідчили про обізнаність позивача про укладення від її імені договору поруки від 21.09.2009 року.

Позивачем долучено до позову заяву від 15.10.2013 року про видачу копії заочного рішення суду від 21.09.2009 року по справі №2-5297/2009 за яким стягнуто з ОСОБА_2 кошти згідно спірного договору поруки.

Як вбачається з висновку комплексної судової (почеркознавчої та ТЕД) експертизи у договорі поруки від 01.11.2007 року підпис в графі поручитель, а також підписи в графі особисто у повідомленнях про вручення рекомендованих поштових відправлень, якими суд двічі повідомляв ОСОБА_2 про розгляд справи №2-5297/2009, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

При винесенні рішення від 21.09.2009 року ОСОБА_2 не була присутня і її зверненням із заявою про видачу копії рішення суду підтверджується отримання нею рішення суду від 21.09.2009 року лише 24.10.2013 року.

Враховуючи вказане, звертаючись з позовом 05.12.2013 року позивач трьохрічний строк позовної давності не пропустила, оскільки цей строк закінчується 15.10.2016 року.

Твердження ПАТ АБ Укргазбанк що суд порушив вимоги ст.ст. 257, 267 не вказавши в мотивувальній частині оскаржуваного рішення обгрунтування для незастосування до позивача наслідків пропуску строку позовної давності оцінюється критично, оскільки:

- відповідно до ч.ч. 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення,- про застосування позовної давності не заявлялось;

- згідно вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а ОСОБА_2 дізналася про укладення від її імені договору поруки 15.10.2013 року і докази про наявність інформації у ОСОБА_2 чи ознайомлення її з рішенням від 21.09.2009 року раніше ніж 15.10.2013 року відповідачем не подано і в судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Твердження представника ПАТ АБ Укргазбанк, що строк позовної давності пропущено, оскільки ОСОБА_2 було відомо про рішення від 21.09.2009 року про що свідчить заява від 15.10.2013 року оцінюється критично оскільки строк позовної давності закінчується в 2016 році, а ОСОБА_2 звернулася з позовом 05.12.2013 року.

Суд першої інстанції, врахувавши висновок судової почеркознавчої експертизи, в якому стверджено,- що підпис виконано не ОСОБА_2, а іншою особою і відсутність доказів які б спростовували цей висновок, чи свідчили про підписання ОСОБА_2 спірного договору поруки від 01.11.2007 року зробив вірний висновок про порушення вимог ч.3 ст. 203 ЦК України і правомірно визнав договір поруки №55 від 01.11.2007 року недійсним з моменту його укладення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2015 року постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5