Провадження № 2/263/157/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про поділ спільного майна подружжя, -
В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник, належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили. З наданих до суду численних звернень відповідача вбачається, що вона дійсно перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі, зараз проживає разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, крім будинку за АДРЕСА_1 іншого житла у неї не має.
Представник третьої особи: орган опіки і піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Неявка в судове засідання зазначених осіб не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані докази дозволяють суду вирішити по суті спірні правові відносини.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, за якими вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_7, виданого 14.02.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано шлюб 14.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що 14.02.2013 року складено відповідний актовий запис №60. /а.с.59/
За свідоцтвом про народження НОМЕР_5 у вказаного подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3, про що 26.11.2013 року складено відповідний актовий запис №1341. /а.с.72/
Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23.10.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. /а.с.63/

Під час шлюбу позивачем та відповідачем було придбано у спільну власність наступне майно.

Так, 7.10.2014 року сторонами придбано автомобіль марки «AUDI-80», 1989 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6, який було зареєстровано на позивача ОСОБА_1 на підставі довідки-розрахунку ВІА 566904 від 7.10.2013 року, про що свідчить повідомлення від 23.03.2016 року Територіального сервісного центру 1441 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області. /а.с.143/

25.04.2015 року на ім'я ОСОБА_2 сторонами придбано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1764. /а.с.29/

25.04.2015 року право власності ОСОБА_2 на будинок зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності: 948469, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. /а.с.147-149/

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно зі ст.ст.57, 61 СК України, ст.52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Про таке застосування вимог закону звернуто увагу судів у п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». У разі, якщо таке майно придбане спільно і є майном подружжя, то іншому з подружжя належить компенсувати його вартість при поділі майна.

Проте, Конституційний Суд України у рішенні № 17-рп/12 від 19.09.2012 року офіційно розтлумачив положення ч.1 ст.61 СК України. Зокрема, положення ч.1 ст.61 СК України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що домовленості між сторонами щодо визначення інших часток у спільному майні подружжя в разі його розділу немає, а шлюбний договір не укладався.

З урахуванням викладеного вище суд вважає, що спільним майном подружжя є автомобіль марки «AUDI-80», 1989 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6 та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

При вирішенні спірних правових відносин судом враховуються наступні вимоги цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи зі змісту позовних вимог позивач вимагає поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на весь спірний будинок та визнання за ним права власності на Ѕ частину вказаного автомобіля. Ним не ставиться під сумнім, що автомобіль марки «AUDI-80», 1989 року випуску є спільною сумісною власністю його та відповідача, тобто придбаний ними за час шлюбу на спільні сумісні кошти. Вказане твердження ніким не спростоване.

Разом з тим позивач вимагає визнання за ним права власності на будинок за АДРЕСА_1, оскільки він був придбаний на грошові кошти, які були зароблені ним під час здійснення підприємницької діяльності у якості фізичної особи-підприємця впродовж 2014-2015 років та були його особистою власністю.

Доводи позивача з цього приводу є неспроможними та спростовуються наступним.

Надані позивачем документи свідчать, що дійсно він упродовж 2014-2015 років, як фізична особа-підприємець займався підприємницькою діяльністю, мав прибутки, але ним не надано суду доказів, які б свідчили про те, що саме на його особисті кошти був придбаний спірний будинок. /а.с.10-22,88/

Підтвердженням наведеному є заява ОСОБА_1, засвідчена 25.04.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, за якою він дав згоду на купівлю дружиною ОСОБА_2 будинку за АДРЕСА_1, за кошти, надбані ними за час перебування в зареєстрованому шлюбі. /а.с.50/

За наведеними обставинами позов підлягає частковому задоволенню, вирішення спірних правових відносин щодо поділу спільної сумісної власності подружжя можливо за рішенням суду шляхом визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності за кожним на 1/2 частину спірного майна.

Оскільки позивач не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, його стягнення суд вважає недоцільним.

Керуючись ст.ст.8,10,60,88,213,214,215-218,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Провести поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, набуте ними за час шлюбу, визнавши за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності, за кожним на 1/2 частину наступного майна:

- автомобіля марки «AUDI 80», 1989 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6;

- житлового будинку з усіма надвірними спорудами та побудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневій районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : П.І. Папаценко