Справа № 301/905/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її дідусь - ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою - АДРЕСА_1

За життя спадкодавець залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачці. Заповіт складено 18 листопада 2009 року та посвідчено секретарем Дубрівської сільської ради ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №24. Заповіт не змінено та не скасовано.

Позивачка прийняла спадщину, так як на день смерті спадкодавця, хоч і не була зареєстрована, але фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач по справі є сином спадкодавця, однак він не претендує на спадкове майно. Дружина спадкодавця ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачу було відмовлено в зв»язку з тим, що померлий ОСОБА_3 при життя не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в Іршавському інвентар бюро.

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок позивачка вимушена звернутися до суду за вирішенням питання належності спадкового майна.

Згідно довідки Дубрівської сільської ради №383 від 14.04.2016 року власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, був ОСОБА_3

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, але надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити та розглянути справу без її участі, тому на підставі ст.169 ЦПК України справу розглянуто в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 .в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі , позов визнає, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ОСОБА_1, тому на підставі ст.169 ЦПК України справу розглянуто в її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер дідусь позивачки - ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою - АДРЕСА_1

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачці ОСОБА_1 Заповіт складено 18 листопада 2009 року та посвідчено секретарем Дубрівської сільської ради ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №24. Заповіт не змінено та не скасовано.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, так як на день смерті спадкодавця, хоч і не була зареєстрована, але фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач по справі ОСОБА_2 є сином спадкодавця, однак він не претендує на спадкове майно. Дружина спадкодавця ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

При зверненні позивачки до приватного нотаріуса у оформленні спадщини їй було відмовлено в зв»язку з тим, що померлий ОСОБА_3 при життя не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в Іршавському інвентарбюро.

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок позивачка вимушена звернутися до суду за вирішенням питання належності спадкового майна.

Згідно довідки Дубрівської сільської ради №383 від 14.04.2016 року власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, був ОСОБА_3

У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» вбачається, що у відповідності до ст..2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст..3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно , набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом , визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку,який існував на час його спорудження, а не виникає у зв»язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України , акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об»єктів будівництва постановою КМУ від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінченим будівництвом об»єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об»єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об»єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю а експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розміру штрафів»).

Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 10,11,15, 118,119, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 16,328,1216,1223, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування, право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Закарпатської області, в цілому.

На рішення може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Даруда І.А.