Справа № 433/476/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі

головуючого - судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретарів Рєзнікової Л.В., Соломіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 до Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

17 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкову земельну ділянку ( пай) розміром 2,57 умовних кадастрових гектарів пасовищ та 0,38 умовних кадастрових гектарів сіножать, розташовані на території Тимонівської сільської ради, посвідчену Сертифікатом серії ЛГ № 0036324 на імя ОСОБА_3, а також право власності на спадкову земельну ділянку (пай) розміром 3,07 умовних кадастрових гектарів пасовищ та 0,05 умовних кадастрових гектарів сіножать, розташовані на території Тимонівської сільської ради, посвідчену Сертифікатом серії ЛГ № 0144063 на імя ОСОБА_4, який при розгляді справи уточнив, збільшивши позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) розміром серії ЛГ № 0036324 13,75 умовних кадастрових гектарів, а також право власності на земельну ділянку ( пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0144063 11,39 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 05 червня 2005 року помер ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна частка (пай) розміром 13,75 в умовних кадастрових гектарах, право на яке посвідчено сертифікатом серії ЛГ № 0036324 від 30 листопада 1996 року, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Малоолександрівське». 05.04.2010 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 11,39 в умовних кадастрових гектарах, право на яке посвідчено сертифікатом серії ЛГ № 0144063 від 25 березня 1997 року, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Тимонівське».

Однак у зв,язку з тим, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при житті не отримали документи про виділені з Сертифікату в натурі на місцевості пасовища та сіножаття та враховуючи, що це питання вирішується розпорядженням голови райдержадміністрації на підставі заяви власника Сертифікату, якими на даний час залишаються померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, він позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на недооформлені пасовища та сіножаття, у зв,язку з чим позивач визнати за ним право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у первісній позовній заяві, але просив задовольнити уточнені позовні вимоги саме так, як вони викладені в резолютивній частині заяви про уточнення позовних вимог, при цьому уточнив, що

просить визнати за позивачем право власності на спадкові земельні частки, які посвідчені сертифікатами на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а не ділянки, як було зазначено ним в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні погодився із позовними вимогами в повному обсязі, пояснив, що йому немає чого додати, оскільки все є так, як зазначив позивач у позовній заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ЛГ № 0036324 від 30.11.1996 року ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) розміром 13,75 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Малоолександрівське» ( а.с.13).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №028161 від 06.06.2005 року, виданого Тимонівською сільською радою Троїцького району Луганської області, ОСОБА_3 помер, про що зроблений актовий запис №18 (а.с.12)

Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 земельну ділянку площею 7,2143 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.16).

На підставі вищезазначеного свідоцтва позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №115164 від 08.09.2006 року та є власником земельної ділянки площею 7,2143 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с.18).

Неоформленими залишились 2,95 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копією довідки, виданої Тимонівською сільською радою Троїцького району Луганської області №300 від 09.03.2016 року (а.с. 15)

Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ЛГ №0144063 від 25.03.1997 року ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі розміром 11,39 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Тимонівське» (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №081171 від 15.04.2004 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 7,25 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тимонівської сільської ради (а.с.17).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №233912 від 06.04.2010 року, виданого виконавчим комітетом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, ОСОБА_4 померла, про що був зроблений актовий запис №6 (а.с.11).

Згідно з копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області ОСОБА_6 29.01.2009 року ОСОБА_4 заповіла земельну ділянку розміром 7,25 га у межах згідно з планом, що розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу ОСОБА_7 спадкоємцем майна у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимонівскої сільської ради Троїцького району Луганської області, розміром 7,25 га в заповіті ОСОБА_4, яка померла 05.04.2010 року, є ОСОБА_1 (а.с.21)

За таких умов неоформленими залишились 3,12 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копією довідки, виданої Тимонівською сільською радою Троїцького району Луганської області №301 від 09.03.2016 року (а.с.20)

Вирішуючи питання про визнання за ОСОБА_1 право власності на спадкові земельні частки ( паї) розміром 13,75 умовних кадастрових гектарів та 11,39 умовних кадастрових гектарів, які залишилась після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_8 суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вже було зазначено вище, позивач є спадкоємцем померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають».

Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899- IV« Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток( паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі ( на місцевості) власникам земельних частко ( паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку ( пай) , які виявили бажання одержати належну їм земельну частку ( пай) в натурі( на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки ( паю) в натурі на (місцевості) . Після чого райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ( паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку ( пай).

Тобто виготовлення громадянам державних актів на право власності на земельні ділянки ( сіножаті, пасовища, багаторічні насадження) можливе лише після розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних частко( паїв).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Сертифікати на право на земельну частку ( пай) є дійсними до виділення власникам земельних частко ( паїв) у натурі ( на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як було вище встановлено судом на даний час власниками сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ЛГ № 0036324 розміром 13.75 ум.кад. га та сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ЛГ № 0144063 розміром 11,39 ум.кад. га залишились померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З огляду на викладене позивач дійсно позбавлений можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтва про право власності на невиділену при житті ОСОБА_3 та ОСОБА_4П земельні ділянки розміром 2,95 умовних кадастрових гектарів ( пасовища та сіножаття) та 3,12 умовних кадастрових гектарів ( пасовища та сіножаття) відповідно, які розташовані на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, посвідчені сертифікатами серії ЛГ № 0036324 на ім.,я ОСОБА_3 та серії ЛГ №0144063 на імя ОСОБА_4, оскільки при видачі вищезазначених держаних актів сертифікати були повернені до Троїцької районної державної адміністрації, а позивач не може отримати дублікати даних правовстановлюючих документів, так як не є їх власником. У звязку з цим позивач також позбавлений можливості звернутись у встановленому законом порядку із заявою про виділення йому земельних ділянок в частині пасовищ та сіножать в натурі ( на місцевості), оскільки він не є власником сертифікатів на право на земельну частку ( пай) .

Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки реалізувати своє право на спадкове майно позивач в даному випадку може лише через суд.

На підставі ст.,ст. 1216,1223, 1225,1268,1274 ЦК України, п.1, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , керуючись ст.ст.10, 11, 57-65, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 до Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкову земельну частку (пай) розміром 13.75 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Тимонівської сільської ради, посвідчену Сертифікатом серії ЛГ № 0036324 на імя ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкову земельну частку (пай) розміром 11,39 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Тимонівської сільської ради, посвідчену Сертифікатом серії ЛГ № 0144063 на імя ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під

час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна.