пр. № 6/759/217/16
ун. № 759/9145/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про оголошення розшуку боржника,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2016 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві звернулося до суду з поданням про оголошення розшуку боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вимоги подання обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №2/759/4336/15 від 01.09.2015 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 01.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки. Від добровільного виконання рішення суду боржник ухиляється, аліментів не сплачує, за зареєстрованою адресою боржник не проживає, місцезнаходження його не відоме. Станом на 26.04.2016 року заборгованість зі сплати аліментів становить 8 301,63 грн. Подання передано судді 10.05.2016 року.

Державний виконавець і боржник в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином. Державний виконавець просив проводити розгляд подання за його відсутності.

Стягувач в судовому засіданні просила подання задовольнити, також пояснила, що з боржником є зв'язок, проте державному виконавцю номер телефону (мобільний) не надавався. В судовому засіданні боржник стверджувала, що постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу реєстрації боржника не надходила.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 50 - 51).

08.09.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №48673513) з примусового виконання виконавчого листа №2/759/4336/15, виданого 01.09.2015 року (а. с. 97 - копія постанови). 23.09.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а. с. 93).

25.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві складено акт про те, що виходом державного виконавця за зареєстрованою адресою ОСОБА_1- АДРЕСА_1, боржник за вказаною адресою не проживає, місцезнаходження його невідоме (а. с. 94).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_1, складеним старшим державним виконавцем, затвердженим начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, станом на 26.04.2016 року заборгованість по аліментам становить 8 301,63 грн. (а. с. 84).

На запит суду державний виконавець надав копію матеріалів виконавчого провадження, в яких відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, повернення конверту з постановою за закінченням терміну зберігання. З матеріалів виконавчого провадження не вбачається вжиття державним виконавцем усіх належних заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини (ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Пунктом 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 встановлено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ст. 40 вказаного Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел. Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

В узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року висловлено наступну позицію: суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби; на виклик до суду боржник надав заперечення на подання державного виконавця та надав докази, що місце свого проживання не змінював, ніяких повідомлень про наявність виконавчого провадження не отримував.

В матеріалах подання відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги про добровільне виконання зобов'язань рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження») та надання боржнику можливості добровільно виконати рішення. З пояснень стягувача і матеріалів виконначого провадження вбачається, що вказані вимоги закону не були виконані державним виконавцем. Також державний виконавець не надав доказів вжиття заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника.

В матеріалах цивільної справи наявний номер мобільного телефону боржника, який останній сам зазначив у процесуальних документах і про який було відомо стягувачу, проте державний виконавець не виконав належним чином свої обов'язки, не опитав стягувача та не встановив номер мобільного телефону боржника з метою встановлення місцезнаходження останнього.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, звернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - є виключною мірою і здійснюється лише після вжиття державним виконавцем передбаченого обсягу заходів для встановлення місця знаходження (перебування) боржника.

Проте, державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, відсутні дані про ухилення боржника від сплати боргу, оскільки відсутні відомості про направлення боржнику будь-яких документів державним виконавцем, в тому числі не направлено постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні відомості про привід боржника, крім того, відсутні докази, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, відсутні відомості про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження.

Невиконання зазначених вимог законодавства свідчить про передчасність і безпідставність звернення державного виконавця з даним поданням.

Керуючись ст. ст. 11, 31, 40 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, ст. 375 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ