Справа № 381/5521/14-ц Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2738/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 46 25.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Поліщука М.А.,

за участю секретаря: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

у с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 1987 рокувін є власником 1/4 житлового будинку по АДРЕСА_1. Власником іншої 3/4 частини житлового будинку є ОСОБА_3 Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0696 га. Позивач вказав, що відповідачем самовільно було встановлено дерев'яний паркан по умовній межі земельної ділянки, на якій розташований будинок, а тому на даний час у його користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,0120 га, що не відповідає частині у праві власності житлового будинку. Оскільки вказані обставини перешкоджають позивачу оформити право власності на земельну ділянку, він, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № 7439/15-41.

Заперечуючи проти заявлених вимог, ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого вказала, що після набуття права власності на 3/4 частини житлового будинку згідно договору дарування від 6 жовтня 2001 року вона встановила паркан, який розділяє спірну земельну ділянку по лінії розподілу будинку. Порядок користування частинами земельної ділянки був визначений попередніми співвласниками житлового будинку на підставі договору конкретного користування будинком від 22 грудня 1990 року, відповідно до якого кожний співвласник користується тією частиною земельної ділянки, яка прилягає до його частини будинку. Вказала, що на земельній ділянці, що розташована навколо її частини жилого будинку прокладені інженерні споруди з водопостачання та газопостачання. ОСОБА_2 ніколи не проживав у своїй частині житлового будинку, внаслідок чого вона прийшла в аварійний стан.

У зв'язку з тим, що сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо розміру та меж земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок та яку мають намір приватизувати, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0716 га шляхом виділення їй в користування земельної ділянки площею 0,0537 га за варіантом № 1 проведеної експертизи.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,0716 га по АДРЕСА_1 шляхом виділення в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0179 га, що відповідає 1/4 частині у житловому будинку за варіантом № 1 висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № 7439/15-41.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,0716 га по АДРЕСА_1 шляхом виділення в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0, 0537 га, що відповідає 3/4 частині у житловому будинку за варіантом № 1 висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № 7439/15-41.

Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку, ОСОБА_3 запропонована земельна ділянка площею 0,0537 га (537 кв.м), яка обмежена лініями розподілу та зображена в додатку № 2 до висновку червоним кольором.

Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку, ОСОБА_2 запропонована земельна ділянка площею 0,0179 га (179 кв.м), яка складається з двох частин (S1 - 0,0120 га + S2 - 0,0059 га = Sзаг - 0,0179 га) та обмежені лініями розподілу, зображена в додатку № 2 до висновку блакитним кольором (а.с.155).

Запропоновано встановити сервітут на земельну ділянку ОСОБА_3 для проходу до частини земельної ділянки ОСОБА_2, площею 0,0052 га (52 кв.м), яка обмежена вказаними судом першої інстанції лініями розподілу. Земельна ділянка, на яку запропоновано встановити сервітут, зображена в додатку № 2 до висновку заштрихованим жовтим кольором.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2, через свого представника за довіреністю ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник посилається на помилковість висновку суду щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою за варіантом № 2 проведеної у справі експертизи, оскільки він буде позбавлений можливості нормального користування своєю земельною ділянкою та здійснити добудови своєї частини житлового будинку, які йому необхідні для проживання. Також зазначив, що судом не було взято до уваги договір конкретного користування будинком, який був укладений між попередніми співвласниками жилого будинку та певний порядок користування земельною ділянкою, що склався з часом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що для вирішення спору про визначення порядку користування земельною ділянкоюміж співвласниками житлового будинку необхідно застосувати варіант № 1 висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи від 18 листопада 2015 року № 7439/15-41, за яким належні сторонам приміщення житлового будинку та господарських споруд, знаходяться на земельних ділянках, які надаються у користування, забезпечено можливість обслуговування інженерних споруд з водопостачання та газопостачання, а також проходу до частини земельних ділянок кожного із сторін.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 1987 рокуОСОБА_2 є власником 1/4 житлового будинку по АДРЕСА_1.

Власником іншої 3/4 частини житлового будинку є ОСОБА_3 згідно договору дарування від 6 жовтня 2001 року.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 5 жовтня 2001 року, у власності позивача перебуває житлова кімната площею 13,8 кв.м, а у власності відповідача - кухня площею 5,0 кв.м, котельня площею 4,9 кв.м, житлова кімната площею 8,9 кв.м, житлова кімната площею 7,0 кв.м, коридор площею 8,9 кв.м, сарай, погреб та вбиральня.

За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка розміром 0,0696 га, однак у фактичному користуванні сторін знаходиться земельна ділянка розміром 0,0716 га, що стверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами.

Порядок користування частинами земельної ділянки був визначений попередніми співвласниками жилого будинку на підставі договору конкретного користування будинком від 22 грудня 1990 року, відповідно до п. 4 якого кожний співвласник користується тією частиною земельної ділянки, яка прилягає до його частини будинку.

Рішенням Фастівської міської ради Київської області від 25 серпня 2010 року № 15/9- LXVII-V ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0522 га, що відповідає 3/4 частині житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівської міської ради Київської області від 24 жовтня 2013 року № l/24-XLV-VI ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0174 га, що відповідає 1/4 частині житлового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Оскільки в процесі користування земельною ділянкою у сторін виникають непорозуміння, суд вірно встановив правовідносини, що виникли між ними та дійшов правильного висновку про необхідність визначення порядку користування цією земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи, на земельній ділянці, що розташована навколо частини жилого будинку ОСОБА_3, із погодженням з уповноваженими організаціями прокладені інженерні споруди з водопостачання та газопостачання та на підставі відповідних договорів їй надаються послуги з водопостачання, водовідведення та газопостачання.

Згідно даних довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 24 листопада 2014 року № 4655, ОСОБА_2 ніколи не проживав в своїй частині жилого будинку, внаслідок чого його частина будинку та земельна ділянка прийшла в занедбаний стан.

Встановлено, що за результатами проведеної додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи, експертом ОСОБА_5 був складений висновок від 18 листопада 2015 року № 7439/15-41, яким запропоновано три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що мають своє відображення в додатках № № 2, 3, 4 до висновку.

Указаний висновок експерта складений на підставі матеріалів даної справи, чинного земельного законодавства, з урахуванням державних будівельних норм, а також внаслідок натурного обстеження об'єктів нерухомості, тому сумнівів у колегії суддів не викликає.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі (п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7).

Проводячи аналіз запропонованих варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу першому варіанту висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної експертизи, адже він максимально відповідатиме встановленому порядку користування земельною ділянкою попередніми співвласниками житлового будинку, який враховував повноцінне обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що належать сторонам, розташування інженерних споруд та мереж, а також можливість вільного проходу до частини земельних ділянок кожного із сторін.

Допитана в суді першої інстанції експерт ОСОБА_5 вказала, що всі письмові матеріали справи були враховані нею при проведенні експертизи, в тому числі і договір конкретного користування від 22 грудня 1990 року. Проте, з урахуванням частин, якими володіють співвласники житлового будинку, неможливо розподілити земельну ділянку, яка прилягає до дороги і складається з однієї частини, тому сервітут враховано лише одній стороні, а якщо залишити 52 кв.м у спільному користуванні сторін, то відповідно будуть змінені їх частини, що є недопустимим.

Таким чином, визначений судом порядок користування земельною ділянкою є найбільш необтяжливим для обох співвласників житлового будинку та буде сприяти справедливому землекористуванню, він відповідає порядку користуванню земельною ділянкою, який існував між попередніми співвласниками житлового будинку, розмір виділених земельних ділянок відповідатиме частині у праві власності на будинок та надасть можливість користування об'єктами нерухомості з урахуванням вимог санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач буде позбавлений можливості нормального користування своєю земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а лише його бажання здійснити добудови своєї частини житлового будинку не може вважатися достатньою та належною підставою для скасування ухваленого рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленими обставинами справи та не може бути скасоване з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

М.А. Поліщук