Справа № 203/3079/15-ц
Провадження № 2/0203/111/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО Укрексп», треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ДНІПРОІНМЕД» про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням

встановив:

25 травня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до ТОВ «ВТО Укрексп» про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. В обґрунтування позову зазначено, що 28 жовтня 2014 року між транспортним засобом, належним позивачу та транспортним засобом відповідача під керуванням ОСОБА_3, який перебував в трутових відносинах з відповідачем, відбувалась дорожньо-транспортна пригода. Вартість матеріальної шкоди внаслідок ДТП склала 224 527,27 грн. Розмір страхового полісу становить 50 000 грн. Оскільки суми відшкодування страховою компанією недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, позивач просить стягнути з ТОВ «ВТО Укрексп», з урахуванням змін та доповнень, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням 109 867,64 грн., також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 755,28 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5 040 грн. (а.с.а.с.2-4, 100)

За ухвалами суду в судовому засіданні до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог були залучені ОСОБА_3 та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ДНІПРОІНМЕД».

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала. Вказувала, що відповідач не згоден з розміром матеріальних збитків. Зазначала, що представник відповідача не був присутній під час огляду пошкодженого транспортного засобу, через те, що його не було повідомлено про цю подію. (а.с.106)

Треті особи без самостійних вимог в судові засідання для розгляду справи не зявились, про причини неявки не повідомили, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року у справі № 199 /9903/14-п, ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.6) Вказана постанова 08 грудня 2014 року набрала законної сили (а.с.6 на зв.)

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною вище постановою встановлено, що 28 жовтня 2014 року о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Рено Преміум» № НОМЕР_1, по вул. Комсомольській в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області відволікся від керування, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку. (а.с.6)

Власником автомобіля НОМЕР_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого РЕВ Ужгородського МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області є ОСОБА_2 (а.с.5)

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

При розгляді справи представник відповідача не заперечувала проти того, що ОСОБА_3 на момент вчинення події працював у відповідача де під час виконання своїх трудових обов'язків, керуючи автомобілем скоїв зіткнення з автомобілем належним позивачу. За таких обставин позивач має право на предявлення вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, як до особи діями працівника якого йому було завдано шкоду.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При вирішенні питання щодо розміру шкоди яка підлягає відшкодування, оцінюючи звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого володільцю колісного транспортного засобу № 76/10/14 складеного 24 березня 2015 року, на який посилається позивач, суд звернув увагу на те, що вказаний звіт не є актом судових експертиз, через те, що він був призначений не уповноваженою на це особою, крім того, підготовка вказаного звіту та огляд транспортного засобу для його складання проводився без участі представника відповідача, у справі відсутні докази запрошення представника відповідача до такого огляду то суд не оцінює вказаний звіт, як доказ, через те, що при його складанні не було забезпечено засади змагальності сторін.

З метою вирішення питання щодо розміру завданих позивачу збитків, за клопотанням відповідача, ухвалою суду від 01 грудня 2015 року по вказаній цивільній справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, де на вирішення експерта були поставлені наступні питання: який розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу який розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу сідлового тягача марки DAF, модель 85 CF 380, 2001 р.в., пошкодженого внаслідок ДТП 28 жовтня 2014 року станом на дату проведення експертизи? Яка вартість пошкодженого внаслідок ДТП від 28 жовтня 2014 року транспортного засобу сідлового тягача марки DAF, модель 85 CF 380, 2001 р.в. станом на дату проведення експертизи (а.с.74-76). Вказаною ухвалою суду також було зобовязано ОСОБА_2, який мешкає в м. Ужгород Закарпатської області, вул. Університетська, буд. 12, надати судовому експерту ОСОБА_5 можливість оглянути транспортний засіб сідловий тягач марки DAF, модель 85 CF 380, 2001 р.в. (а.с.127-128) Ухвала 01 грудня 2015 року була направлена на адресу ОСОБА_2 (а.с.130)

В вказаній вище ухвалі сторонам був розяснений зміст ч. 1 ст. 146 ЦПК України, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. (а.с.128)

21 квітня 2016 року від судового експерта ОСОБА_6 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової автотоварознавчої експертизи, яке мотивоване тим, що 18 лютого 2016 року судовим експертом були відправлені листи ОСОБА_2 за вказаною в ухвалі адресою. До того ж, представника позивача, адвоката ОСОБА_7, було за телефоном повідомлено про направлення на адресу позивача зазначених листів, а також про необхідність проведення огляду. Зазначені листи позивачем, з незрозумілих причин, отримано не було, а було повернуто за закінченням строку зберігання 25 березня 2016 року та 30 березня 2016 року. За таких обставин, станом на сьогоднішній день виконати автотоварознавчу експертизу не можливо, оскільки позивач навмисно ухиляється від її проведення (а.с.133-134)

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що предметом спору є відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та враховуючи, що позивач проти надання пошкодженого автомобіля для проведення призначеної судом автотоварознавчої експертизи умисно ухилився без поважних причин, суд вважає за необхідне визнати факт недоведеності розміру матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка малі місце 28 жовтня 2014 року.

З огляду на вище викладене, та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази розміру заподіяної шкоди позивачу внаслідок ДТП, суд вважає зав необхідне відмовити в задоволенні позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що у звязку з відмовою у позові судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58 - 60, 88, 146, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 1187 Цивільного кодексу України, суд

вирішив

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО Укрексп» про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 19.08.2016 року.

Суддя С.В. Єдаменко