Справа № 285/2551/16-ц
провадження у справі № 2/0285/1442/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….Літвин О.О.

секретаря……………… ОСОБА_1П

з участю:

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Зазначала, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем на її утриманні перебуває їх спільний з відповідачем син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, хоча має таку можливість, оскільки неофіційно працює та отримує в місяць 7 000-8 000 грн., позивачка просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1 200 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття.

Позивачка у своїй заяві від 19.10.2016 року просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач частково визнав позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти в розмірі не більше 350 грн., мотивуючи тим, що має на утриманні особу похилого віку та неповнолітню дитину від першого шлюбу, сплачуючи останній аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Не заперечив того факту, що з моменту припинення з позивачкою шлюбних відносин влітку 2016 року, жодної матеріальної допомоги дитині не надавав, оскільки позивачка забороняла йому бачитись з сином. Наразі між ними триває розлучний процес. Зазначив, що тримає господарство та іноді має мінливі тимчасові заробітки і отримує в середньому на місяць 1500 грн.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони з 24.05.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Домовленості про утримання спільного сина сторони не досягли, він проживає спільно з позивачкою, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сімї від 08.09.2016 року.

Відповідач є молодою особою 26 років, офіційно не працює, однак має мінливі тимчасові заробітки; не приймає належної участі у вихованні свого сина; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Посилання відповідача на ту обставину, що ним сплачуються аліменти на утримання його неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу, не були ним підтверджені в судовому засіданні жодними доказами. Проте навіть наявність у відповідача іншої дитини не звільняє його від обов'язку утримувати спільного з позивачкою сина.

Обовязок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на одну матір.

Однак, на думку суду, позовні вимоги безпідставно завищені, а тому з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (з 01.12.2016 року - 1355 грн.); розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за вересень 2016 року вона становила 4 216 грн.) та середньомісячного доходу відповідача, позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, а також вік самої позивачки, яка є здоровою молодою особою 24 років і не позбавлена можливості також працевлаштуватись; ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває особа похилого віку, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно, що відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості

Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ч.2 ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак вказана норма права не зобовязує суд встановлювати саме такий розмір аліментів, який не залежить ні від розміру прожиткового мінімуму, ні від відсотків від нього.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дитині дошкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 350 грн. щомісячно (що становить 26 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). А позивачкою, в свою чергу, всупереч вимогам статтей 10, 11, 60 ЦПК України не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі.

Як відповідач, так і позивачка, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне його утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 СК України - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12 вересня 2016 року до повноліття сина.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або отримання його копії.

Головуючий суддя О.О. Літвин