Провадження № 2-о/520/403/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною,

ВСТАНОВИВ:

12.10.16 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання недійсною довіреність, в якій просить визнати довіреність видану ОСОБА_2 від 18.03.2004 року засвідчену нотаріусом Російської федерації м.Москви Шифріною Ольгою Анатоліївною, зареєстровану в реєстрі за №1-921 недійсною на території України без засвідчення апостилю, мотивуючи вимоги тим, що дійсність даної довіреності піддається сумніву оскільки згідно відповіді наданої Еміграційною службою на час видачі довіреності , а саме 18.03.2004 року громадянин України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Російської Федерації не перебував та по довіреності від 18.03.2004 року інтереси та здійснення правочину мало відбуватись на території іншої держави, не засвідчена апостилем. Також заявник зазначила, що вона є власницею ? частини квартири АДРЕСА_1 , та за вказаною адресою досі зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 , до судового засідання надала заяву, в якій підтримала вимоги щодо визнання довіреності недійсною та просила справу розглядати за її відсутністю на підставі наявних у справі документів.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд невідомі.

Дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Згідно положень ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Нормами ст. 244 ЦК України визначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті. Довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем. Довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу. Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора. Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених. Довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Відповідно до ст.42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами, а саме:п.2 довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

З наданого листа Федеральної міграційної служби ( ФМС Росії) від 17.12.04 року вих. 16ж-25866 вбачається, що адресований ОСОБА_3 , вбачається, що у зв`язку з відсутністю в Російській Федерації централізованого обліку населення встановити місце мешкання (місце перебування) ОСОБА_4 не є можливим. Рекомендовано встановити його місце мешкання (перебування) шляхом надання відповідних запитів до адресно-довідкового бюро суб`єктів Російської Федерації, а також повідомлено що за даними ЦАДБ по м. Москва та Московської області ОСОБА_5 не значиться.

Однак із довіреності від 18.03.2004 року, виданою нотаріусом міста Москви ОСОБА_6 вбачається, що вона видана з метою відчуження громадянкою України ОСОБА_7 , діючої від імені ОСОБА_2 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом її дарування гр. ОСОБА_8 , а також для зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою ОСОБА_2 .. Строк дії довіреності становить три роки. Тобто громадянин ОСОБА_2 перебуваючи у м.Москва Російської Федерації здійснив своє волевиявлення шляхом надання довіреності для здійснення певних дій громадянці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно ст. 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

При цьому в суді не здобуто доказів скасування даної довіреності в судовому порядку чи відкликання її самим довірителем, а отже зважаючи на презумпцію правочину така довіреність вважається дійсною до моменту її скасування чи відкликання.

Вимоги ч.1 ст.248 ЦК України та п.3. ст.247 ЦК України містять вичерпні переліки підстав припинення довіреності та визнання довіреності нікчемною та припинення представництва за довіреністю.

ОСОБА_2 міг на думку суду своєчасно відкликати (скасувати) видану довіреність, однак, не здійснив цього.

Суду не відомо, надходили чи ні до повіреної особи будь-які листи про скасування чи відкликання довіреності. Тим паче, що строк дії довіреності був визначений три роки, тобто довіреність є не чинною з 18.03.2007 року.

Відповідно до п.6 Наказу Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Якщо особа, яка видала довіреність, подасть примірник довіреності, що є у неї, напис про скасування довіреності або передоручення робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою додається до примірника, що зберігається у справах нотаріуса, в державному нотаріальному архіві. Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.

Також суд звертає увагу на те, що 07.10.2002 між країнами СНД ( за участю, в тому числі, України та Росії ) в м. Кишиневі підписана Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка набула чинності з 27.04.2004 і до сьогоднішнього часу діє на території України.

Відповідно до статті 12 цієї Конвенції документи, які на території однієї Договірної сторони видані або засвідчені компетентною установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах її компетенції та за встановленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях всіх інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї договірної сторони розглядаються як офіційні документи, користуються й на території всіх інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 38, 42 ЦПК України, - суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя Луняченко В. О.