Справа № 598/1470/15-ц
провадження № 2/598/31/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"10" травня 2016 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Довбуш М.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Коцюби Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ДельтаБанк» про визнання дійсним договору банківського вкладу,-

встановив :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженого Фонду гарантування та ліквідатора АТ «ДельтаБанк» Кадирова В.В. про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) №007-19551-260215 від 26 лютого 2015 року «Найкращий" у доларах США, укладеного між ним та ПAT "Дельта Банк", на суму 5 000,00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) із процентною ставкою 5,5 % річних (депозитний рахунок № НОМЕР_1).

В судовому засіданні представник позивача, уточнивши позовні вимоги подав позов в якому зазначив, що відповідачем у даній справі є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ДельтаБанк» Кадиров В.В. і просила визнати дійсним договір банківського вкладу (депозиту) № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015року "Найкращий" у доларах США, укладеного між ним та ПAT "ДельтаБанк", на суму 5 000,00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) із процентною ставкою 5,5 % річних (депозитний рахунок № НОМЕР_1 та стягнути з відповідача в користь держави судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що згідно п.1.6 зазначеного договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок, на який на виконання умов договору ним було внесено 5000 доларів США. Після закінчення строку розміщення вкладу позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою про повернення коштів, однак банк направив йому повідомлення про запровадження тимчасової адміністрації та обмеження проведення виплат по депозиту. Крім того, 23.09.2015 року йому відповідачем було надіслано повідомлення, про визнання нікчемним спірного правочину, з підстав передбачених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому просить задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким із 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ДельтаБанк» - Кадирова Владислава Володимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 року включно. Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідацію АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. З метою дотримання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою Фонду було проведено перевірку договорів за вкладними операціями АТ «Дельта Банк». Спірний договір № 007-19551-260215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» в доларах США від 26 лютого 2015 року був визнаний нікчемним, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з того, що перевіркою було встановлено, що зазначені операції здійснювалися шляхом перерахування грошових коштів в іноземній валюті з поточних рахунків одних фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», згідно якої було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності. Зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. У спірному договорі міститься умова про зарахування вкладу на рахунок, який здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку. Відповідно до п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затвердженого Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. Витяг з реєстру операцій підтверджує переказ коштів від третьої особи ОСОБА_7 на рахунок ОСОБА_3 Таким чином, вважає, що кошти фактично належать і належали не позивачу, а третій особі, яка здійснювала переказ у іноземній валюті. Окрім того, позивачем вибраний неправильний спосіб захисту цивільних прав і інтересів при вирішенні даного конкретного спору.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Згідно ст.ст. 3,10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, 26.02.2015 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», та ОСОБА_3, укладено договір № 007-19551-260215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» в доларах США, на виконання умов якого згідно п.1.6. Договору було перераховано на відкритий позивачу депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США із процентною

ставкою 5,5 % річних, строком дії вкладу по 28 березня 2015 року.

02 березня 2015 року на підставі постанови правління Національного

банку України за № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова В.В. (далі уповноважена особа Фонду).

Після закінчення строку дії Договору позивач звернувся до Тимчасової адміністрації банку з вимогою про повернення вкладу. Однак, згідно з повідомленням банку №8821/123144 від 23 вересня 2015 року позивачу було відмовлено у поверненні вкладу по тій причині, що спірний договір є нікчемний, і що він не створює жодних юридичних наслідків для сторін.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Уповноважена особа Фонду вказує, що спірний правочин є нікчемним у силу п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочин (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Однак відповідачем не представлено жодного доказу того, що умови договору банківського вкладу (депозиту) № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015року передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу, як кредитору, яких-небудь переваг чи пільг, що прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку.

Представник відповідача також вказує, що спірний договір укладено в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30 жовтня 2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Проте відповідачем не наведено жодних доказів того, що спірний договір збільшує гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Відповідач також вказує, що при укладанні депозитного договору було порушено ряд правил та інструкцій, що стосуються порядку відкриття, обслуговування, використання і закриття рахунків.

Зокрема відповідач вказує, що було порушено пункт 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», яким забороняється зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третіх осіб. Вказує також, що були порушенні вимоги Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492. Однак відповідно до п. 10.7 та п. 10.12 цієї Інструкції таке перерахування коштів в іноземній валюті від третіх осіб дозволяється.

Крім того, сам факт внесення (перерахування) коштів в сумі 5000 доларів США на рахунок позивача не заперечується. Представник уповноваженої особи Фонду в судовому засіданні підтвердив, що ці кошти на даний час знаходяться на рахунку ОСОБА_7, від якого вони поступили, однак доказів наявності вказаних коштів на рахунку ОСОБА_7 суду не надав.

Суд вважає, що наведені в запереченні ці та інші порушення Правил та Інструкцій при укладенні спірного договору стосувалися процедури складання договору і допускалися окремими посадовими особами ПАТ «Дельта Банк», а не позивачем, і вони не є підставою, передбаченою чинним законодавством, для визнання спірного договору банківського вкладу нікчемним.

Представник відповідач також вказує, що постановою НБУ № 664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Дельта Банк», а рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Однак дана постанова НБУ і рішення виконавчої дирекції прийняті вже після укладення спірного договору, тому вони не можуть впливати на його дійсність.

Проаналізувавши докази по даній справі суд вважає, що спірний договір банківського вкладу (депозиту) № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015 року «Найкращий» у доларах США, укладений між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк», на суму 5 000,00 доларів США із процентною ставкою 5,5 % річних (депозитний рахунок № НОМЕР_1) є дійсним.

Разом з тим суд погоджується з доводами заперечення про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, з огляду на те, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, який передбачений законодавцем у ст.219 ЦК України, є визнання правочину дійсним. Однак це стосується правочинів, що підлягають нотаріальному посвідченню, про що зазначив Верховний Суд України у своїй постанові Пленуму від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п.13 вказавши, що у зв`язку із недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, а тому такі позови не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 215, 218-220 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60 ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ДельтаБанк» про визнання дійсним договору банківського вкладу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У повному обсязі рішення складено 12 травня 2016 року.

Суддя Щербата Г.Р.