Справа №577/3671/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/594/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області, Конотопського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: виконавчий комітет Конотопської міської ради, Конотопське міськрайонне управління юстиції

про скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

27 липня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до місцевого суду з позовом, який уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що є власником 13/25 частин житлового будинку, розташованого в м.Конотоп Сумської області по вул. Миру, 62. Інші 12/25 частин вказаного житлового будинку належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями ОСОБА_6 У 2004 році ОСОБА_6 приватизувала земельну ділянку та 16 вересня 2004 року отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок № 62 по пр. Миру в м. Конотопі Сумської області. Він не погодився з площею земельної ділянки, яка була передана у власність ОСОБА_6 та звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним вищевказаного державного акту на право приватної власності на земельну ділянку і рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року було частково задоволено його позовні вимоги і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ № 059076 від 16 вересня 2004 року, виданий на імя ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0620 га., яка розташована за адресою: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 62, був визнаний недійсним. Після чого він вирішив реалізувати своє право на отримання частки вищевказаної земельної ділянки у приватну власність. Проте зясувалося, що він не має змоги вирішити питання щодо розроблення технічної і землевпорядної документації на земельну ділянку, яка знаходиться по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області та, відповідно, вирішити питання про визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку, оскільки у базі даних Державного земельного кадастру вже внесена інформація про земельну ділянку площею 0,0620 га. по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області на підставі документів, які були надані ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0620 га. Вирішити питання у досудовому порядку не виявилося можливим, так як відповідачі, а саме управління Держгеокадастру у Конотопському районі може скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі лише за згоди власника земельної ділянки або за рішенням суду, а Конотопський виробничий відділ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» не має змоги розробити технічну документацію на земельну ділянку по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області на виконання його замовлення без виключення даних про вказану земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Оскільки власник земельної ділянки ОСОБА_6 померла, тому скасована державна реєстрація земельної ділянки може лише за рішенням суду. За таких обставин просив місцевий суд ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером :05:154:0004, що знаходиться за адресою: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 62.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року позов задоволено та скасовано державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером :05:154:0004, що знаходиться за адресою: м.Конотоп Сумської області, пр. Миру, 62.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_4., посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В доводах апеляційних скарг зазначають, що у позивача відсутнє оформлене право власності або право користування земельною ділянкою за адресою м.Конотоп, пр.Миру, 62, а тому вважають, що належним позивачем у даній справі має бути Конотопська міська рада, оскільки земля перебуває у комунальній власності. Вважають, що судом не застосовано нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, а саме Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ОСОБА_8, заперечення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали цивільних справ №№2-63/10, 2-3331/10 та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 є власником 13/25 частин житлового будинку та господарчо-побутових споруд, розташованих за адресою: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 62 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською державною нотаріальною конторою 22 серпня 1980 року за р. № 3780 (т.1 а.с.39-40).

Власником 12/25 частин вказаного будинку до 15 листопада 2010 року була ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською державною нотаріальною конторою 23 листопада 1959 року за р. № 7139.

ОСОБА_6 померла 15 листопада 2010 року (т.1 а.с.25).

Після її смерті спадкоємцями за заповітом на 12/25 частин житлового будинку № 62 по пр. Миру в м. Конотопі Сумської області в рівних частках є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і дана обставина підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.26, 27).

Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 10 жовтня 1996 року № 305 у приватну власність ОСОБА_6 була передана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області площею 0, 0540 га (а.с.28, 29). Також ОСОБА_6 була виготовлена землевпорядна документація на спірну земельну ділянку і рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 27 вересня 2004 року № 325 було затверджено площу земельної ділянки по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області, яка передана у власність ОСОБА_6, в розмірі 0,0620 га. (а.с.31, 33).

16 вересня 2004 року на імя ОСОБА_6 виданий державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку серії СМ № 059076 (а.с. 107 справи № 2-63/2010 рік) і земельна ділянка площею 0, 0620 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі за № :05:154:0004 (а.с.131).

Між співвласниками домоволодіння виникали сварки з приводу користування земельною ділянкою і в жовтні 2009 року позивач ОСОБА_5 звернувся до місцевого суду із позовом про визнання недійсним рішення Конотопської міської ради від 27 серпня 2004 року № 325, акту про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки, Державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди і рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року його позовні вимоги задоволені частково і визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ № 059076, виданий 16 вересня 2004 року ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0, 0620 га, розташовану по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області (а.с.5-6 ).

Зазначене рішення набрало законної сили і сторонами в касаційному порядку не оскаржене.

Рішенням Конотопської міської ради від 28 грудня 2011 року на підставі рішення апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року було скасоване рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 27 серпня 2004 року № 325 «Про затвердження плану та надання земельних ділянок громадянам міста згідно виготовленої землевпорядної документації» в частині визначення (уточнення площі) за ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0620 га. по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області (а.с.34, 35).

Незважаючи на наявність судового рішення про визнання недійсним державного акту на право приватної власності, у порядку передбаченому Тимчасовим порядком ведення Державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року № 174 обмінний файл (електроний документ уніфікованої форми) до технічної документації на спірну земельну ділянку, виготовлений за замовленням ОСОБА_6, був переданий до Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Вподальшому, відповідно до Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 жовтня 2012 року № 1051 у 2013 році автоматично, без подання про це заяви власника земельної ділянки, дані про спірну земельну ділянку, на яку вже була виготовлена технічна документація із землеустрою та обмінний файл були перенесені до Державного земельного кадастру і дана обставина підтверджується нформацією Державного земельного кадастру (т.1 а.с.178).

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав:

Статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом.

Частиною 2 ст. 152 Земельного Кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 193 ЗК України та ст.1 Закону України від 07.07.2011 року «Про Державний земельний кадастр» визначено поняття Державного земельного кадастру, який є єдиною державною геоінформаційною системою відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 202 ЗК України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст.1 Закону України від 07.07.2011 року «Про Державний земельний кадастр»).

Статтею 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч.1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Статтею 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено внесення виправлень у відомостях про земельну ділянку на підставі рішення суду, а пунктом 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 також визначено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Згідно п. п. 4, 9 вищевказаного Порядку, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру у районах належать: внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням п.п.8,10, 12 п.4 Положення про управління (відділ) Держгеокадастру у районі, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України від 3 лютого 2015 року № 14 саме до повноважень управлінь (відділів) Держгеокадастру належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок та скасування такої реєстрації.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про порушення прав ОСОБА_5 як користувача земельної ділянки та власника частини житлового будинку і господарчо-побутових споруд по пр. Миру, 62 в м. Конотопі Сумської області, у звязку із реєстрацією у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за цією адресою на підставі визнаного недійсним рішенням суду державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ № 059076, виданого 16 вересня 2004 року ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0, 0620 га., розташовану за цією адресою.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційних скарг щодо відсутності у позивача оформленого права власності або права користування земельною ділянкою, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач є співвласником домоволодіння № 62 по пр.Миру в м.Конотоп відповідно до договору купівлі-продажу від 22 серпня 1980 року і з цього часу співвласники домоволодіння спільно користувались двором та городом.

На час придбання позивачем у власність 13/25 часток названого будинку діяв ЗК УРСР 1970 року, ст.ст. 90, 91 якого було передбачено, що на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок.

Вподальшому, право користування співласників домоволодіння спільною земельною ділянкою було урегульоване ст.ст.30, 67 Земельного Кодексу УРСР, 1991 року.

Розділом Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України 2001 року дійсно було зобовязано громадян та юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них, але рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення цього пункту щодо зобовязання оформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач, в порядку передбаченому законом, є користувачем спірної земельної ділянки і починаючи з 2008 року намагався отримати її у власність, у звязку із чим звертався до Конотопської міської ради за отриманням дозволів на виготовлення землевпорядної документації і йому такі дозволи надавались, але на даний час він позбавлений можливості виготовити землевпорядну документацію, у звязку з тим, що дані про вказану земельну ділянку та її площу унесені до Державного земельного кадастру ( т.1 а.с.41,171, 231, 236, 240, 241).

Також неможливість виготовлення нової технічної документації на спірну земельну ділянку підтвердив і начальник управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області, який у листі від 07.04.2016 року зазначив, що під час її виготовлення буде сформовано нову земельну ділянку, а при внесенні даних до Державного земельного кадастру про новосформовану земельну ділянку, за допомогою програмного забезпечення відбудеться перетин з вже внесеною земельною ділянкою кадастровий номер :05:154:0004, в результаті чого програмне забезпечення видасть помилку і державним кадастровим реєстратором буде прийняте рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру ( т.2 а.с.76).

Також колегія суддів вважає помилковим посилання у апеляційних скаргах на норми Закону України від 1.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , оскільки даним законодавчим актом регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і він спрямований на забезпечення, визнання та захист державою таких прав і державною реєстрацією за цим Законом офіційно визнаються і підтверджуються державою факти набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В той же час, позивач при зверненні з позовом до суду, обґрунтовував свої вимоги посилаючись на Закон України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року, яким установлені правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, який є єдиною державною геоінформаційною системою відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Таким чином, внесенням записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно офіційно визнається і підтверджується державою факти набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, в той час, як внесенням відомостей до Державного земельного кадастру фіксуються усі необхідні відомості про земельні ділянки і у тому числі і відомості про їх розподіл між власниками і користувачами.

Крім того, як встановлено судовою колегією станом на 30 березня 2016 року відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності померлої ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку (т.2 а.с.57-58).

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд у повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -