Справа № 569/2090/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року

Рівненський міський суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

за участю секретаря Слободенюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошової суми сплаченої за товар,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення грошової суми сплаченої за товар. В обґрунтування позову вказує на те, що 29 травня 2015 року уклала договір №АКМК/060-12/15 по встановленню дверей та москітної сітки з фірмою «Лідер Плюс» (ФОП ОСОБА_2). Ціна послуг (товару) та загальна вартість робіт, згідно договору, складає 3385 грн. 00 коп. Згідно договору вона оплатила завдаток у сумі 1500 грн. 22.06.2015 року, на прохання представників фірми, доплатила ще 890 грн. Представники фірми пообіцяли виконати замовлення до 29.06.2015 року, але так і не виконали умови договору. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням доставити товар або повернути кошти, які сплатила. 15 вересня 2015 року нею було надіслано письмову претензію до відповідача з вимогою негайно доставити двері та москітну сітку або повернути кошти, які вона сплатила за товар. Проте, відповіді на претензію не отримала. Просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 2 390 грн. 00 коп. сплачених за договором.

У судове засідання позивач не з'явилася, при цьому подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 травня 2015 року між фірмою «Лідер Плюс» в особі ФОП ОСОБА_2, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію (виконавцем) та ОСОБА_1 (замовником) укладено договір №АМК/060-12/15 про надання послуг (товару) дверей, москітної сітки (а.с.5), вартість яких становить 3 385 грн. 00 коп., сплачено завдаток в сумі 1 500 грн. Виконавець ФОП ОСОБА_2 зобов'язувався надати послуги (товар), виконати роботи передбачені умовами договору не пізніше 75 календарних днів.

22 червня 2015 року позивач доплатила за товар згідно рахунку №060 від 22.06.2015 року 890 грн. (а.с.8).

Як слідує з позовної заяви у встановлені договором строки відповідач зобов'язання взяті за договором не виконав.

15 вересня 2015 року позивач направила відповідачу претензію, згідно якої вимагала доставити та встановити двері або повернути кошти, які вона сплатила (а.с.9). Вказана претензія проігнорована відповідачем.

Постановою про закриття кримінального провадження від 26 січня 2016 року кримінальне провадження № 0001195, розпочате 30 вересня 2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України.

Як слідує з вказаної постанови будучи допитаним з якості свідка ОСОБА_2 показав, що з квітня 2015 року він являється приватним підприємцем і як вид діяльності обрав - виготовлення вікон та меблів. Так як дана галузь розвинена в м. Рівне, він вирішив із знайомим ОСОБА_3 відкрити офіс у м. Ковелі по вул. Заводській, 23в. Загалом в м. Ковелі вони уклали 15 договорів, так як власних коштів на замовлення матеріалу у них не було, то наполягали на 65 % завдатку від суми замовлення. На всіх договорах ставив свій підпис та мокру печатку. В травні 2015 року зокрема він дійсно уклав договір з ОСОБА_1 та отримав суму завдатку - 2390 грн. Дані завдатки отримав ОСОБА_3, який повинен був оплатити замовлення, однак так його і не провів. 19.07.2015 року він посварився з ОСОБА_3, а тому все покинувши 20.07.2015 року поїхав додому. В найкоротші строки обіцяє розрахуватись з ОСОБА_1

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимогам чинного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обігу або іншим вимогам, які звично ставляться.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти у сумі 2 390 грн. саме в якості завдатку. Отже в зв'язку з невиконанням умов договору сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача складає 2 390 грн..

Таким чином, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідач не належним чином виконав умови договору, при розгляді справи у суді ним не було надано доказів, що невиконання умов договору сталося не з його вини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Крім того, суд зауважує, що позивач в позовній заяві вказує на необхідність розірвання договору,проте не просить суд його розірвати, а просить стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 2 390 грн. 00 коп. сплачених за договором.

Разом з цим, ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 390 грн., оскільки саме так заявлені позовні вимоги і суд не вправі вийти за межі позовних вимог у відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України.

З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, інваліди І та ІІ груп звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 208, 20, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.526,570,571 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошової суми сплаченої за товар задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 390 (дві тисячі триста дев'яносто) грн. завдатку.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Першко