02.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/6607/16-ц
справа № 2/205/2989/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря Сахончик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2016 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки не склалися через різність характерів та поглядів на життя у звязку з чим між ними виникали суперечки та сварки. З лютого 2016 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Позивач просила шлюб розірвати.

Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року, який було зареєстровано у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1452 (а.с. 7).

Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Сімейні стосунки не склалися через різність характерів та поглядів на життя у звязку з чим між сторонами виникали суперечки та сварки. З лютого 2016 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо.

Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе.

Спір про поділ майна відсутній.

На підставі ч. 1 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище на «Олійник» і після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище «Анопрієнко».

Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, живе окремо, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на те, що позивач сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с. 13), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме: судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 112-114 СК України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, 130, 174, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 жовтня 2012 року у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1452 розірвати.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне «Анопрієнко».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова