Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Чупирянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім'єю, встановлення нікчемності заповіту, визнання права власності на спадкове майно

за касаційними скаргами ОСОБА_3 та її представника на рішення апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вони разом із ОСОБА_7 проживали однією сім'єю як чоловік і жінка близько 8 років, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет, вважали себе подружжям. Проживали у АДРЕСА_1, хоча вона зареєстрована у квартирі № 118 цього ж будинку, щоз'єднані спільним тамбуром. За час спільного проживання вони проводили ремонт у квартирі № 119. Останні роки життя ОСОБА_7 хворів, вона займалася його лікуванням та доглядом, так як дітей та близьких родичів він не мав. Після перенесеного інфаркту 31серпня 2010 року ОСОБА_7 заповів їй все належне йому майно, однак 21 лютого 2014 року заповіт був скасований з невідомих їй причин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. 10 лютого 2015 року вона подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Крім неї заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 З витягу із Спадкового реєстру їй стало відомо про існування заповіту, посвідченого Чупирянською сільською радою Білоцерківського району від 01 липня 2014 року, згідно з яким ОСОБА_7 заповів усе своє майно ОСОБА_4 Зазначала, що заповіт посвідчувався Чупирянською сільською радою, в той час як спадкодавець постійно проживав у м. Білій Церкві, де є нотаріальна контора. Заповіт був зареєстрований у Спадковому реєстрі не в день вчинення, а лише 17 січня 2015 року (більше ніж через шість місяців з часу посвідчення та більше ніж через місяць після смерті заповідача), а також не містить всіх необхідних реквізитів. Згодом були отримані відомості щодо того, що Чупирянська сільська рада взагалі заповіт не посвідчувала, а зазначена у заповіті посадова особа ніколи не працювала у сільській раді.

З урахуванням уточнення позовних вимог просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з червня 2006 року по 8 грудня 2014 року, встановити нікчемність заповіту складеного 01 липня 2014 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_4, визнати за нею (позивачем) право власності на належну померлому квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2015 року позов задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з червня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_7, складеного 01 липня 2014 року на ім'я ОСОБА_4 Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 та її представник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. 01 липня 2014 року Чупирянською сільською радою Білоцерківського району Київської області було посвідчено заповіт ОСОБА_7, складений на ім'я ОСОБА_4, дійсність якого оспорюється за позовом. Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

На підтвердження висновків про доведеність позову суд першої інстанції посилався на надані позивачем фотокартки із зображенням ОСОБА_3 й ОСОБА_7 на святкуванні 9 травня 2007 року, на прогулянках у парку в м. Білій Церкві у 2009 році, святкуванні 9 травня 2010 року у квартирі АДРЕСА_2, на дні народження сина позивача 21 жовтня 2009 року; листівки з вітаннями ОСОБА_7 від ОСОБА_3; копії паспорта ОСОБА_7 та свідоцтва про смерть, оригінал якого знаходиться у позивача; копії квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1, за період з серпня 2007 по січень 2015 року, ключі від якої знаходяться у позивача; копії акта прийому-передачі металопластикових конструкцій від 03 квітня 2009 року, де замовником значиться ОСОБА_7, а в графі підпис розписалася ОСОБА_3; квитанції про сплату вартості конструкцій; договір купівлі-продажу № 8380 від 06 лютого 2010 року дверей металевих та акт прийому-передачі; витяг з історії хвороби ОСОБА_7; накладну, видану ПП ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за сплату вартості ритуальних послуг на поховання ОСОБА_7 у розмірі 4 354 грн; покази свідків.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначав, що пояснення свідків у справі суперечать між собою, не підтверджують тих обставин, що ОСОБА_3 й ОСОБА_7 проживали разом як сім'я в одному помешканні із спільним побутом та бюджетом.

Апеляційний суд не навів у своєму рішенні висновків щодо результатів оцінки інших доказів у справі (окремо та в сукупності), формально пославшись на те, що інші докази у справі можуть посвідчувати лише факт спілкування ОСОБА_3 й ОСОБА_7 та надання певної допомоги один одному; не навів мотивів щодо переваги одних доказів над іншими.

Враховуючи те, що підставою відмови у позові в частині оспорювання дійсності заповіту та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування апеляційним судом відмовлено у зв'язку з відмовою у встановленні факту проживання позивача у фактичному шлюбі із ОСОБА_7, а в цій частині суд розглянув справу і порушенням вимог процесу, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у повному обсязі із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

За нового розгляду справи необхідно також з'ясувати до якої черги спадкоємців ОСОБА_7 належить ОСОБА_5, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, відмови від її прийняття або у разі зміни черговості одержання права на спадкування (ст. ст. 1258, 1259 ЦК України).

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та її представника задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В.Попович

В.О. Савченко