АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Винту Ю.М., Кулянда М.І.

секретаря Чубрей І.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача колективного підприємства «Мавіс» Макух Олександри Романівни, Антіпової Юлії Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до колективного підприємства «Мавіс» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернівецькій області про розірвання договору, стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою колективного підприємства «Мавіс» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року,

встановила:

ОСОБА_1 у липні 2015 року звернувся до суду з позовом до колективного підприємства «Мавіс» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернівецькій області про розірвання договору, стягнення грошових коштів.

Вказував, що уклав з колективним підприємством «Мавіс» договір про виготовлення дверного блоку.

Відповідно бланку-замовлення від 23 травня 2015 року №546 колективне підприємство «Мавіс» зобов»язалося виконати двері з лівим внутрішнім

№22ц-72/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Стоцька Л.А.

Категорія 30 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

відкриванням.

Зазначав, що колективним підприємством «Мавіс» виготовлено двері з лівим зовнішнім відкриванням, що не відповідають опису.

Посилаючись на те, що звернувся до колективного підприємства «Мавіс» із письмовою претензією про повернення грошових коштів, просив розірвати договір між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 купівлі-продажу дверного блоку від 5 червня 2015 року, стягнути з колективного підприємства «Мавіс» вартість дверного блоку в сумі 5500 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року позов задоволено, постановлено розірвати договір між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 купівлі-продажу від 5 червня 2015 року, стягнути з колективного підприємства «Мавіс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Колективне підприємство «Мавіс» в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга колективного підприємства «Мавіс» підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.655, ч.1 ст.698 ЦК України та вважав, що правовідносини між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 виникли з договору роздрібної купівлі-продажу.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність продажу колективним підприємством «Мавіс» товару неналежної якості.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на висновки судової товарознавчої експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 20 жовтня 2015 року №731, відповідно якого дверний блок, виготовлений колективним підприємством «Мавіс», не відповідає бланку-замовленню ОСОБА_1 від 23 травня 2015 року №546.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є розірвання договору між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 купівлі-продажу від 5 червня 2015 року, стягнення з колективного підприємства «Мавіс» грошових коштів в сумі 5500 грн.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до колективного підприємства «Мавіс» про розірвання договору та стягнення грошових коштів, підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися вимоги, зазначав укладення колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 договору про виготовлення дверного блоку, невідповідність товару умовам бланку-замовлення від 23 травня 2015 року №546.

На підставі частини 1 та 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, ОСОБА_1 вимоги щодо розірвання договору та стягнення грошових коштів пов»язувався із правовідносинами за договором між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 підряду від 5 червня 2015 року.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

При цьому згідно зі п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 1 ч.6 ст.130 ЦПК України, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд

визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових

вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить

керуватися при вирішенні спору.

Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у

заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на

обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання

про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Тому в разі посилання ОСОБА_1 на норму, яка регулює правовідносини за договором купівлі-продажу, суду першої інстанції слід було уточнити підстави позову й застосувати норму закону, яка відповідає таким підставам.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Встановлено, що між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 укладено договір побутового підряду.

Відповідно бланку-замовлення від 23 травня 2015 року №546 колективне підприємство «Мавіс» зобов»язалося виготовити дверний блок

та здійснити доставку, монтаж дверного блоку, а ОСОБА_1 - оплатити вартість (а.с.7).

Відповідно до положень частини 1-3 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним договором.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частиною 1 ст.866 ЦК України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплачено загальну вартість продукції в сумі 5500 грн.

Бланком-замовлення від 23 травня 2015 року №546 встановлено дату виготовлення дверного блоку 12 червня 2015 року.

ОСОБА_1 15 червня 2015 року звернувся до колективного підприємства «Мавіс» з претензією, відповідно якої колективним підприємством «Мавіс» виготовлено двері з лівим зовнішнім відкриванням, що не відповідають договору, просив виконати замовлення або повернути грошові кошти (а.с.9).

Колективним підприємством «Мавіс» повідомлено ОСОБА_1 про пропозицію виконати двері за новим замовленням, повернути грошові кошти від продажу товару (а.с.8).

На підставі частини 1-3 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правилами частини 1,2 ст.872 ЦК України передбачено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати на своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, зазначав недоліком виготовлення колективним підприємством «Мавіс» двері з лівим зовнішнім відкриванням, що не відповідають договору.

Відповідно бланку-замовлення від 23 травня 2015 року №546 колективне підприємство «Мавіс» зобов»язалося виконати двері з лівим внутрішнім відкриванням (а.с.7).

За змістом п.15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін недолік вживається у значенні будь-якої невідповідності продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік визначено п.12 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів» як недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно висновку повторної судової товарознавчої експертизи судового експерта Лещишина В.В. від 10 березня 2016 року №1620 в наявному в матеріалах справи бланку замовленні від23 травня 2015 року №546 замовлено дверний блок вхідний в квартиру з характеристиками відкривання згідно з ДСТУ Б В.2.6-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні квартирні. Загальні технічні умови»: дверний блок виготовлений у лівому виконанні; дверний блок поворотний з відчиненням дверного полотна всередину квартири.

Дверний блок, виготовлений колективним підприємством «Мавіс», кваліфікується згідно з ДСТУ Б В.2.6-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні квартирні. Загальні технічні умови» за напрямками відчинення полотен як дверний блок поворотний з відчиненням дверного полотна всередину квартири, за схемою визначення лівих і правих дверних блоків в Додатку А ДСТУ Б В.2.6-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні квартирні. Загальні технічні умови» дверний блок, виготовлений колективним підприємством «Мавіс», кваліфікується за способом відчинення полотен як дверний блок виготовлений у лівому виконанні.

Дверний блок, виготовлений колективним підприємством «Мавіс», відповідає бланку-замовленню ОСОБА_1 від 23 травня 2015 року №546 щодо напрямку відкривання (а.с.121-130).

Наведене спростовує доводи ОСОБА_1 про виготовлення колективним підприємством «Мавіс» двері, що не договору.

Відповідно до п.13 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

У матеріалах справи відсутні докази виготовлення колективним підприємством «Мавіс» товару неналежної якості.

Ураховуючи наведене підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про розірвання договору між колективним підприємством «Мавіс» та ОСОБА_1 побутового підряду від 23 травня 2015 року та стягнення грошових коштів немає.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу колективного підприємства «Мавіс» задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до колективного підприємства «Мавіс» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернівецькій області про розірвання договору, стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис /Половінкіна Н.Ю./

Судді - підписи /Винту Ю.М., Кулянда М.І./

З оригіналом згідно: