АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/856/15-ц Головуючий в І інстанції Пухальський С.В.
Номер провадження №22-ц/791/816/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоФурман Т.Г.
суддів:Пузанової Л.В.
Чиркової К.Г.
секретарГуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача ОСОБА_7, про поділ спільного майна подружжя, позовом третьої особи ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_6, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 12.04.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

В 2011 році ними був придбаний автомобіль марки «CITROEN JUMPY» 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований на ім?я ОСОБА_5

Посилаючись на те, що транспортний засіб придбаний в період шлюбу і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, позивачка просила суд розділити зазначене вище майно та виділити їй у власність автомобіль марки «CITROEN JUMPY» 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, стягнути з неї на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію 1/2 частки вартості вказаного автомобіля.

Ухвалою, постановленою судом не виходячи до нарадчої кімнати, від 12.08.2015 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача залучено ОСОБА_7, який також звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_6 у встановленому законом порядку призначена піклувальником над ним та опікуном над його братом ОСОБА_8 і отримує від держави соціальну допомогу на їх утримання. В 2011 році подружжя ОСОБА_6 продали належні їм два автомобіля за 8000 доларів США, а оскільки коштів від продажу цих транспортних засобів на придбання більш зручного транспортного засобу не вистачало, вони запропонували йому вкласти в спільну справу належні йому кошти, які ОСОБА_6 отримувала і зберігала у себе, пообіцявши йому вписати його в документи на автомобіль, на що він погодився.

Автомобіль «CITROEN JUMPY» був придбаний за 9600 доларів США, на його переобладнання з вантажного на пасажирський було витрачено ще 1400 доларів США та на придбання запчастин - 1000 доларів США, всього витрачено 12000 доларів США, а відтак його участь у грошовому виразі в придбанні автомобіля склала 4000 доларів США, що по курсу НБУ становить 32 000 грн.

При реєстрації автомобіля його не було вписано в документи, але видано тимчасовий реєстраційний талон.

Посилаючись на те, що спірний транспортний засіб придбаний в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, просив суд припинити право спільної сумісної власності на автомобіль, визнати за ним право власності на 1/3 його частину.

В подальшому ОСОБА_6 уточнила свої позовні вимоги та просила поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею та за ОСОБА_5 право власності на автомобіль марки «CITROEN JUMPY» 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 по 1/3 частині за кожним.

Ухвалою, постановленою судом не виходячи до нарадчої кімнати, від 11.01.2016 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7 залучено ОСОБА_8, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_6

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Розділено спільне майно подружжя - автомобіль марки «CITROEN JUMPY» 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 наступним чином:

- визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину вказаного автомобіля;

- визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину вказаного автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати на оплату судового збору в розмірі 609 грн.

Позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину спірного автомобіля. Припинено право спільної сумісної власності на автомобіль. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 витрати по оплаті судового збору в сумі 387,25 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити частково, розділивши спільне майно подружжя, а саме автомобіль марки «CITROEN JUMPY» 2004 року випуску, виділивши по 1/2 частині транспортного засобу кожному, в задоволенні решти позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_9, діючий від імені ОСОБА_6, доводи апеляційної скарги не визнає, просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 12.04.2008 року укладено шлюб /а.с.3/.

Сторони визнають і не заперечують, що в 2011 році за 8000 доларів США було продано два легкові автомобілі, що належали подружжю ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, та в цьому ж році був придбаний автомобіль «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за 11 000 доларів США, з яких 9600 доларів США - вартість автомобіля, 1400 доларів США - сума коштів, витрачених на його переобладнання з вантажного на пасажирський.

Придбаний транспортний засіб був зареєстрований на ОСОБА_5 /а.с.4, 177/.

Згідно розпорядження голови Скадовської РДА Херсонської області від 10.04.2009 року, ОСОБА_6 призначено піклувальником над неповнолітнім опікуном ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та над його житлом, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та опікуном над малолітнім онуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Піклувальнику у січні кожного року надавати службі у справах дітей районної державної адміністрації письмовий звіт про цільове використання коштів державної соціальної допомоги, призначених на утримання підопічних /а.с.5/.

Починаючи з червня 2009 року ОСОБА_6 отримувала державну соціальну допомогу, призначену на утримання підопічних: на ОСОБА_7 утримання здійснювалося по 31.12.2012 року, а на ОСОБА_10 по 30.11.2014 року ( а.с. 103-108, 109).

В письмових звітах наданих службі у справах дітей районної державної адміністрації піклувальник зазначала, що в період 2009року по 2011 рік нею, з коштів, отриманих на утримання ОСОБА_7 було заощаджено 21 602 грн. та на утримання ОСОБА_8 було заощаджено 22 602 грн. /а.с.167,168,169,184,186,188/.

В суді першої інстанції ОСОБА_7 визнавав, що за період 2009-2011 роки опікуном придбавалося для нього і його брата інше майно (комп'ютерна техніка, телефони), яке у звітах не зазначалося.

Із матеріалів справи вбачається, що належними та допустимим доказами ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_7 не довели наявність заощаджених грошових коштів, оскільки не змогли вказати місце зберігання цих коштів (рахунок в банківській установі і т.п.), яким чином відбулася конвертація гривні в іноземну валюту, враховуючи, що гроші заощаджувалися в гривні, а придбання автомобіля відбулося в іноземній валюті, наявність погодження (договір) відповідного контролюючого органу на використання коштів спрямованих державою на утримання неповнолітнього опікуном, доведення до відома відповідача інформації про те, що для придбання транспортного засобу будуть використовуватися заощаджені грошові кошти підопічних, а також наявність письмового договору між ОСОБА_7 та подружжям ОСОБА_6 про придбання автомобіля на відповідних умовах у спільну сумісну власність.

Предметом заявленого ОСОБА_7 позову є визнання права власності з підстав передбачених ч. 4 ст. 368 ЦК України.

Враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі, та зважаючи на те, що належними та допустимим доказами ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на спірне майно з заявлених ним підстав не довів, колегія судів вважає, що заявлені ним вимоги не підлягають задоволенню за необгрунованістю та недоведеністю.

Оскільки автомобіль придбаний позивачкою в період зареєстрованого з відповідачем шлюбу, то вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності відповідно до вимог ст.60 СК України, що останнім визнається та не оскаржується.

Поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя здійснюється відповідно до вимог ст. 70,71 СК України.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речи, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи, що спірний автомобіль є неподільним майном та те, що відповідач відмовляється попередньо внести на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості частки позивачки в автомобілі і жоден із подружжя не порушив питання про припинення права власності на транспортний засіб, як неподільну річ, другого з них, колегія суддів вважає, що суду належало відповідно до зазначених вище положень сімейного законодавства визнати за позивачкою право власності на ? частину спірного автомобіля, залишивши цей автомобіль у спільній частковій власності сторін.

При цьому розмір частки позивачки у спірному автомобілі підлягає визначенню відповідно до ч.1 ст.70 СК України, яка є рівною з часткою відповідача у цьому майні, оскільки інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором.

При вказаних обставинах колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду як незаконне та необґрунтоване підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 і про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7 із наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача ОСОБА_7, про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6, ОСОБА_5 - автомобіль CITROEN JUMPY, пасажирський-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1868 куб.см., колір білий, державний номерний знак НОМЕР_1, та визнати право власності за ОСОБА_6, ОСОБА_5 за кожним по 1/2 частині вказаного автомобіля.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_6, про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

К.Г. Чиркова