Справа № 433/1578/14-ц
Провадження № 22ц/782/454/16
06 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого Назарової М.В.,
суддів Украінцевої Л.Д., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря Попової Т.А.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 квітня 2016 року
у цивільній справі за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Малойван Ігор Іванович, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання договору дарування недійсним та розподіл спільно набутого майна,
Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 02 серпня 2016 рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 квітня 2016 року змінено: зменшено суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля зі 112740 грн. до 63600 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.

15.08.2016 року до Апеляційного суду Луганської області від відповідача ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом при ухваленні рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат, в тому числі і понесених на розгляд справи у апеляційному суді.

У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Заслухавши доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6, який підтримав заяву, дослідивши матеріали справи в межах вирішення зазначеного питання, колегія суддів доходить наступного.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.А якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що під час подачі апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 4287,36 грн. (т. 2. а.с. 144). Апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, проте Апеляційний суд Луганської області, ухвалюючи рішення, не вирішив питання про судові витрати, а саме: (4287,36 грн. /сума судового збору, сплаченого відповідачем за подачу апеляційної скарги/ х 412960 грн. / ? вартості спірного майна, визначена колегією суддів/ : 473167,85 грн. / ? вартості спірного майна, визначена позивачем з урахуванням автотоварозначого висновку щодо вартості автомобіля/ = 3741,82 грн.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено:4287,36-3741,82 грн.= 545,54 грн.

Проте, оскільки позивачем під час оскарження ухвали суду від 17 лютого 2015 року сплачено судовий збір 121,80 грн. (т. 1 а.с. 51), вказану апеляційну скаргу задоволено (т. 1 а.с. 56), а позов є обгрунтованим, то до стягнення з позивача на користь відповідача належить: 545,54-121,80 грн. = 423,74 грн.

Пояснення представника відповідача щодо розподілення судового збору між сторонами навпіл, оскільки спірна квартира, що знаходиться в м. Луганськ, має неналежний технічний стан та фактично знецінена внаслідок антитерористичної операції, і поділу підлягає лише автомобіль, вартість якого колегією суддів визначена вдвоє менша порівняно із заявленою позивачем, не заслуговують з огляду на те, що вказані обставини судом не досліджувалися і не були предметом апеляційного перегляду, позивач не відмовлялася від позову в частині визнання квартири спільною сумісною власністю та її поділу.

Немає підстав для перерозподілу між сторонами суми судового збору 3654 грн., стягнутої з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судом першої інстанції під час ухвалення рішення, оскільки відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 3 закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подачі заяви), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Зміна судового рішення та зменшення колегією суддів розміру компенсації за автомобіль з 112740 грн. до 63600 грн. не впливає на розмір судового збору, який підлягав сплаті під час подачі позову до суду і від сплати якого позивача було звільнено, оскільки у будь-якому випадку 1% від ціни позову є більшим за 3 розміри мінімальної заробітної плати (1218 грн. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» х 3=3654 грн. - максимальна ставка).

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Заяву ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 423,74 грн.

Додаткове рішення набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді