Справа № 2-7035/2003
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р.Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

при секретарі Бурдейного В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання доньки Віталіни, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.11.2002р. до 03.04.2020р., тобто до досягнення донькою ОСОБА_1 повнолітнього віку.

Постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2003 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

09 липня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси було задоволено подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про заборону виїзду за межі території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань за виконавчим листом № 2-7035/2003, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 22.06.2010 року.

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій він посилався на те, що заборгованість за виконавчим листом № 2-7035/2003, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 22.06.2010 року, повністю погашена.

Посилаючись на викладене, заявник просив скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Сторони в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином.

ОСОБА_1 надав суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутністю.

ОСОБА_2 надала суду заяву в якій не заперечувала щодо задоволення заяви ОСОБА_1, та просила справу слухати за її відсутністю.

Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надав суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, в якій вказував на те, що 16.05.2016р. виконавче провадження закінчене згідно п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто без подальшого виконання за письмовою заявою стягувача, так як претензій по виплаті аліментів до боржника у стягувача не було.

Виходячи з обставин справи та наданих доказів, суд вважає необхідним задовольнити дану заяву з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-7035/2003, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 22.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки Віталіни, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до повноліття доньки.

Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся в суд з поданням про накладення заборони на виїзд боржника ОСОБА_1 за межі території України, посилаючись на те, що він ухиляється від виконання рішення суду.

09 липня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси було задоволено подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про заборону виїзду за межі території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань за виконавчим листом № 2-7035/2003, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 22.06.2010 року.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань.

Виходячи зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950р.. права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об»єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення в»їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в»їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Посилаючись на викладене та у зв»язку з тим, що заявником надано докази, які свідчать про відсутність заборгованості, суд прийшов до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Зняти тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу.

Копію ухвали надіслати Державній прикордонній службі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А.Мазун