Справа № 496/858/16-ц
Провадження № 2/496/739/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Крачкової С.В.

при секретарі - Квашенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки.

Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що він її не поважає, ображає та вчиняє сварки.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 25.04.2016 року сторонам був наданий строк на примирення.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала, що з відповідачем вони помирились, живуть разом однією сім'єю, ведуть спільне господарство, але наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач підтвердив, що між ними наладились стосунки, живуть однією сім'єю, а тому заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.11.2005 року (а.с.3), від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.4).

З пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що фактично розірвати шлюб з відповідачем вона має намір фіктивно, тільки документально, а далі будуть проживати в шлюбі та займатись вихованням дитини, що суперечить положенням ст. 112 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні законні підстави для розірвання шлюбу, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя : С.В. Крачкова