Провадження № 2/638/561/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016> Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гайдук Л.П.

за участю секретаря Кушнарьова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

13.10.2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.10.2006року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н про надання банківських послуг за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 1000 доларів США на картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,96% на рік строком з 11.10.2006 по 11.10.2008р. В порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Взяті на себе зобовязання по кредитному договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу ОСОБА_1 вищевказані грошові кошти. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 31.07.2015 року має заборгованість в розмірі 3955,84 доларів США, яка складається з наступного: 998,51доларів США заборгованості за кредитом, 2746, 92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи- 23,14 доларів США штраф/фіксована частина, 187,27 доларів США. - штраф/процентна складова.

В судове засідання сторони надали заяву з проханням розглядати справи за їх відсутністю, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд застосувати строк позовної давності до даних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним:

11.10.2006року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір б/н про надання банківських послуг за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 1000 доларів США на картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,96% на рік строком з 11.10.2006 по 11.10.2008р.. Термін дії кредитного ліміту дорівнює терміну дії картки.

Згідно заяви погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно в розмірі 1,13% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, для погашення заборгованості,термін погашення процентів по кредиту відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг щомісячно за попередній місяць. Термін погашення кредиту в повному обсязі не пізніш останнього дня місяця, вказанного на платіжній картці.

Банком перераховано на картку відповідача 1000,00доларів США в день укладення договору.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Взяті на себе зобов,язання відповідач ОСОБА_1 не виконала та станом на 31.07.2015 року має заборгованість в розмірі - 3955,84 доларів США, яка складається з наступного: 998,51доларів США заборгованості за кредитом, 2746, 92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи- 23,14 доларів США штраф/фіксована частина, 187,27 доларів США. - штраф/процентна складова.

За таких підстав суд вважає, що право ПАТ КБ «Приват Банк» порушено, але не підлягає захисту у звязку з пропуском строк позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в заяві, та щомісячно повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Так, відповідно до заяви позичальника банк надає позичальнику строковой кредит, з кінцевим строком повного розрахунку до закінчення терміну дії картки, тобто до 11.10.2008року.

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Представник відповідача заявила суду в своїй заяві про застосування судом позовної давності.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH), а дія картки закінчилась 11 жовтня 2008 року.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014року № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 11 березня 2015року № 6-16цс15, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У заяві позичальника від 11 жовтня 2006 року та в умовах і правилах надання банківських послуг домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 32, 15, 60, 88, 107, 113, 212-216 ЦПК України, правовою позицією ,яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14), в постанові від 11 березня 2015р. (справа № 6-16цс 15), ст.ст. 256,257, 258, 259, 266, 267, 526, 626, 638, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення - в той же строк з моменту отримання його копії.

Головуючий суддя: