Справа №621/45/16-ц
Провадження №2/621/296/16
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

( З а о ч н е )

27 квітня 2016 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Чигриної Л.Г.

при секретарі Єромоленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Зміївського районного суду

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Григорійовича,Територіальної громади Борівської сільської Ради Зміївського району

Харківської області «Про визнання права власності в порядку спадкування за законом»

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Територіальної

громади Борівської сільської Ради Зміївського району Харківської області про визнання

права власності у порядку спадкування за законом на квартиру, що розташована

за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Чуба, 9

( колишній номер 7/9)АДРЕСА_1, що належала матері ОСОБА_3,

яка померла 09.03.2015 року.

В обґрунтування вимог позивачка ОСОБА_1 послалась на те, що 09.03.2015

року в с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області помела її мати ОСОБА_3

ОСОБА_4.

Свого батька вона ніколи не знала та не бачила.

Зазначила, що факт родинних відносин між нею та матірю ОСОБА_3

підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження.

Згідно вказаного свідоцтва її батьком визначено ОСОБА_2.

Мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі,

який рішенням Готвальдівського районного суду Харківської області від 29.11.1984 року

було розірвано.

Послалась на те, що останнім місцем реєстрації та проживання її матері була

наступна адреса: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна,

АДРЕСА_2, а тому місцем відкриття спадщини, в силу ст. 1221 ч.1 ЦК України,

є с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області.

За життя матері ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності належала

квартира, розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна

Поляна, АДРЕСА_3, загальною площею 59,1 кв.м., житлова площа 30,4 кв.м.,

що вбачається з технічного паспорту.

Доказом належності матері ОСОБА_3 також є довідка КП „Зміївське БТІ

№ 2957 від 01.12.2015 року, з якої вбачається, що мати придбала вказане нерухоме майно

згідно договору купівлі-продажу від 31.08.1996 року, тобто після спливу понад 12 років

після розлучення з її батьком.

Земельна ділянка для обслуговування квартири не приватизована.

За життя мати заповіту не складала.

На момент смерті матері у вказаній квартирі зі спадкоємців першої черги ніхто не

був зареєстрований та не проживав.

Вона у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Зміївської

державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вважає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері,

оскільки є єдиною із спадкоємців хто прийняв спадщину.

Вона зверталась до нотаріуса за оформленням спадкового майна після смерті

матері, однак їй було повідомлено про те, що необхідно надати правовстановлюючі

документи на спадкове майно.

Надати документи на квартиру вона не може, оскільки мати за життя їх не

передавала.

Крім того, нотаріус повідомив їй про те, що вона не має можливості успадкувати

квартиру в цілому, оскільки квартира є обєктом права спільної сумісної владності і

належить порівну її батькові та її матері.

Не дивлячись на те, що мати з батьком були розлучені з 1984 року, нотаріус

повідомив її про тонкощі законодавства, що діяло на той момент, а саме, шлюб вважався

розірваним не з моменту набрання рішенням суду законної сили, а з моменту отримання

свідоцтва про розірвання шлюбу в РАГС, а такого свідоцтва ні мати, ні батько.

Таким чином, мати та батько не мешкали разом з 1982 року, розірвали шлюб у

судовому порядку у 1984 році, однак офіційно не отримали свідоцтва про розірвання

шлюбу, а квартиру мати придбала у 1996 році.

За таких обставин, нотаріус рекомендував їй звернутись до суду.

Зазначила, що відповідно до ст. 13 ч. 4 Конституції України, держава забезпечує

захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість

економіки.

Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 41 ч.1 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися

і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної,творчої діяльності.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння,

користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається

своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 319 ч. 2 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого

майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 386 ч. 1 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх

суб'єктів права власності.

Згідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка,

зокрема, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому

особисто.

Згідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007

року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на

шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"

вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно

нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати

джерело і час його придбання.

Згідно п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007

року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право

на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна

подружжя" якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення

шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до

ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка

майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин.

Таким чином, враховуючи, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 фактично

виник спір про право, а саме, спір щодо квартири, яка є особистою приватною власністю

її матері, яку було придбано документально у шлюбі.

Вважає, що у даному випадку необхідно надати певний статус квартирі (особиста

чи сумісна власність) у звязку спір в цій частині не є майновим, оскільки квартира

вже знаходиться у власності матері і потребує тільки надання їй певного статусу.

Зазначила, що відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав

та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб

(спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом

або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та

обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися

внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені

у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання

його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за

заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування

за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право

на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за

законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги,

усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її

прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають

діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його

смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом

має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку

спадкування за законом після смерті 09.03.2015 року матері ОСОБА_3

ОСОБА_4 у вигляді нерухомого майна, що належало померлій на праві особистої

приватної власності за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна,

АДРЕСА_4 (колишній номер 7/9), загальною площею 59,1 кв.м., житлова площа

30,4 кв.м..

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, свої інтереси

уповноважила представляти адвоката ОСОБА_5, на підставі договору про надання

правової допомоги від 24.12.2015 року. ( а.с.42-43,44)

Крім того, 27.04.2016 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні

вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі, проти винесення заочного

рішення не заперечувала. ( а.с.86)

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат

ОСОБА_5 також не зявився, подав заяву від 27.04.2016 року про розгляд справи за його

відсутності та за відсутності позивачки ОСОБА_1, позовні вимоги ОСОБА_1

підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не

заперечував. ( а.с. 85)

Відповідач Територіальна громада Борівської сільської Ради Зміївського

району Харківської областів судове засідання також не з'явився, надіслав листи:

- № 02-19/189 від 18.02.2016 року, який надійшов до суду 19.02.2016 року;

- № 02-19/247 від 16.03.2016 року, який надійшов до суду 16.03.2016 року;

- № 02-19/351 від 07.04.2016 року, який надійшов до суду 07.04.2016 року, про розгляд

справи у відсутність свого представника, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає.

(а.с.54,63,71)

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про місце та час

розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення у пресі, яке було

опубліковано у газеті «Слобідський край» № 49 від 23.04.2016 року, сторінка.

(а.с.87,88)

Про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його

відсутністю не надходило, тому суд розглядає справу згідно зі ст. 225 ЦПК України

на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач.

27.04.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК

України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,

повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,

суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_1

( прізвище до шлюбу ОСОБА_6 ) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,

є : батьком ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3,

про що свідчить свідоцтво про її народження, видане 04.12.1981 року Палацом

новонароджених м. Харкова. ( а.с. 10)

Після реєстрації шлюбу 07.08.2004 року з ОСОБА_8, позивачка змінила

своє прізвище « Блудова» на «Семенова», про що свідчить свідоцтво про одруження,

видане 07.08.2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського

районного управління юстиції Харківської області. ( а.с.11)

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою

ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Батьки позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ( дошлюбне прізвище

Бєлєвцова) В.М. перебували в шлюбі, зареєстрованому 12.04.1980 року в Палаці

одруження « Орджонікідзевський»м. Харкова, актовий запис № 374. ( а.с. 16)

Рішенням Готвальдівського районного суду Харківської області від 29.11.1984 року

шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний. ( а.с. 17)

Згідно ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року, який діяв на час

розірвання шлюбу батьками позивачки ОСОБА_1 подружжям Блудовими, часом

припинення шлюбу в разі розлучення вважався момент реєстрації розлучення в органах

реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ст. 180 КпШС України реєстрація розірвання шлюбу на підставі

рішення суду провадилась по пред'явленні подружжям або одним з них копії

судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої

судом суми.

В « Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській

РСР», затвердженої Міністерства Юстиції Української РСР 12.12.1970 року, що діяла до

18.10.2000 року, зазначено, що:

- пункт 1 - відповідно до ст.158 КпШС України народження, смерть, одруження,

розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміна імені, по батькові і прізвища

підлягають реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану. Про зроблений

запис акта громадянського стану видається відповідне свідоцтво;

- пункт 76 - шлюб припиняється з часу реєстрації розлучення в книзі записів актів про

розірвання шлюбу, тобто датою припинення шлюбу є не дата постановлення рішення

суду про розірвання шлюбу, а дата реєстрації розлучення в органі реєстрації актів

громадянського стану хоча б одним з подружжя;

- пункт 77 - реєстрація розірвання шлюбу може провадитись незалежно від строку, що

минув після постановлення судом рішення про розірвання шлюбу.

Батьки позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 не зареєстрували розлучення в

органах актів громадського стану.

31.08.1996 року мати ОСОБА_3 придбала квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_5, про що

свідчить договір купівлі продажу, посвідчений 31.08.1996 року державним нотаріусом

Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_9, реєстр

№ 2 - 1655 та зареєстрований в КП Зміївське бюро технічної інвентаризації 05.09.1996

року, реєстраційний номер запису 264 в книзі 3. ( а.с.23-24)

Те, що мати позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_3 є власником квартири,

розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна,

АДРЕСА_6, крім договору купівлі- продажу від 31.08.1996 року, свідчать:

- довідка КП « Зміївське бюро технічної інвентаризації» № 2957 від 01.12.2015 року;

( а.с. 18,37)

- технічний паспорт, виготовлений 20.11.2015 року КП « Зміївське бюро технічної

інвентаризації» ( а.с. 13).

Не дивлячись на те, що мати позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 купила

вказану квартиру 31.08.1996 року, тобто більше ніж через 11 років після розірвання

шлюбу, це нерухоме майно вважається таким, що придбано під час, коли реєстрація

розлучення подружжя ОСОБА_3 в органі реєстрації актів громадянського стану не

відбулась.

Відповідно до листа Борівської сільської Ради Зміївського району Харківської

області № 02-15/742 від 30.11.2015 року, згідно запису в домових книгах Борівської

сільської Ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не значиться зареєстрованим

за адресою:Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Чуба,7/9.

Сільською радою ОСОБА_3 земельна ділянка у приватну власність не

надавалась.

Згідно договору купівлі - продажу від 31.08.1996 року покупцем квартири за

адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Чуба,7/9/2 є

ОСОБА_3.

Відповідно запису в журналі реєстрації нотаріальних дій за 1996 рік надання згоди

ОСОБА_2 на придбання нерухомого майна не має.

Згідно акта депутата Борівської сільської Ради та записів в домовій книзі

ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: Харківська область,

Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Першотравнева, 12 з 1981 року по 1982 рік.

( а.с. 19,41)

Вказані обставини відображені також в актах депутата Борівської сільської Ради

Зміївського района Харківської області ОСОБА_10 ( а.с. 20,38,21,39)

Зідно ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року, який також діяв на час

придбання матірю позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 квартири, розташованої

за адресою: АДРЕСА_7 ,

суд міг визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання

при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

За таких обставин, суд вважає, що квартира, розташована за адресою: Харківська

область, АДРЕСА_8, яка була придбана

ОСОБА_331.08.1996 року, згідно з договором купівлі продажу, посвідченим

31.08.1996 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори

Харківської області ОСОБА_9, реєстр № 2 1655 є особистою власністю саме

ОСОБА_3.

Відповідно до рішення Борівської сільської Ради Зміївського району Харківської

області № 76 від 28.11.2012 року « Про проведення впорядкування нумерації житлових

будинків по вулиці Чуба в с. Красна Поляна» було присвоєно нову нумерацію житловому

будинку по вулиці Чуба с. Красна Поляна, а саме, АДРЕСА_9 присвоєно

вулиця Чуба, 9/2. ( а.с. 22)

09.03.2015 року мати відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 померла, про

що свідчить свідоцтво про смерть на імя останньої, видане виконавчим комітетом

Борівської сільської Ради Зміївського району Харківської області 17.03.2015 року.

( а.с. 9)

На день своєї смерті 09.03.2015 року, ОСОБА_3 з 1996 року була зареєстрована

та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

АДРЕСА_10, що вбачається з довідки Борівської сільської Ради Зміївського

району Харківської області № 02-28/1392 від 23.11.2015 року. ( а.с. 12,40)

На день смерті 09.03.2015 року ОСОБА_3 разом с нею в квартирі за вказаною

адресою ніхто не проживав. ( а.с. 12,40)

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на

їх підставі свідоцтва про право на спадщину), від 27.04.2016 року після смерті 09.03.2015

року ОСОБА_3 заведена спадкова справа з номером у Спадковому реєстрі

№ 57637146 Зміївською державною нотаріальною конторою, номер у нотаріуса

№ 218/2015. ( а.с. 84)

Відповідно до листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області

№ 807/01-16 від 27.04.2016 року після померлої 09.03.2015 року ОСОБА_3, із заявою

про прийняття спадщини 02.07.2015 року звернулась донька померлої - ОСОБА_1

ОСОБА_7, яка мешкає за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Бутівка,

вул. Лазуківська, 7. ( а.с. 83)

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають

діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею спадкового

майна, яке залишилось після смерті 09.03.2015 року матері ОСОБА_3.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не може

отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3

на квартиру, розташовану за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна

Поляна, вул. Чуба, 9 ( колишній номер 7/9)АДРЕСА_1, оскільки в неї відсутній

оригінал правовстановлюючого документу на квартиру внаслідок того, що її мати

ОСОБА_3 такий документ за життя їй не передавала, а також відсутнє свідоцтво про

розірвання шлюбу батьків.

Листом № 62/02-14 від 26.01.2016 року державного нотаріуса Зміївської державної

нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_11 позивачка у справі

ОСОБА_1 була повідомлена про те, що відповідно до ст. 46 Закону України

« Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб

відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами

України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року

№ 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації,

проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо

належності цього майна спадкодавцю. ( а.с.48)

Таким чином, однією з умов видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину

на майно, яке підлягає реєстрації, є надання правовстановлюючих документів щодо

належності цього майна спадкодавцю.

У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову квартиру,

видача позивачці ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину не є можливою,

а тому останній запропоновано за оформленням спадкових прав звернутись до суду.

Крім того, вказаним листом № 62/02-14 від 26.01.2016 року позивачка

ОСОБА_1 була повідомлена, що фактом розірвання шлюбу є свідоцтво про

розірвання шлюбу, виданого РАЦС. ( а.с. 48)

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)

від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або

за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки,

що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися

внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від

30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про

право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли

спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право

на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові

не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися

до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є

спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права

на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття

відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого

самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 не може відновити своє порушене право інакше, ніж

зверненням до суду.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право

прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності зі ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини

спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини

до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час

відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого

ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що

не прийняв її.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, є єдиним

спадкоємцем майна померлої 09.03.2015 року матері ОСОБА_3, а тому має повне

право на спадщину за законом після смерті останньої.

Суд вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1

права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року, на квартиру, розташовану за адресою:

Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Чуба, 9 ( колишній

номер 7/9)АДРЕСА_1, житловою площею 30,4 кв.м., загальною площею 59,1 кв.м..

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 212-215,218 ЦПК України,

ст.ст. 1216,1218,1225,1268,1272 ЦК України ,

постановою Пленуму Верховного Суду України від

30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про

спадкування», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Григорійовича, Територіальної громади Борівської сільської Ради Зміївського району

Харківської області «Про визнання права власності в порядку спадкування за законом» -

задовольнити повністю.

1. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_4, яка померла 09.03.2015 року, на квартиру, розташовану за адресою:

Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Чуба, 9 ( колишній

номер 7/9)АДРЕСА_1, житловою площею 30,4 кв.м., загальною площею 59,1 кв.м..

Копію заочного рішення надіслати відповідачу ОСОБА_2 не пізніше трьох

днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою

заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його

копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне

рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку

на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку

на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області

через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Зміївського районного суду Чигрина Л.Г.