Справа № 140/441/16-ц
Провадження №2/148/580/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.07.2014 року, маючи намір придбати у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Жовтневій, 6 у с. Чуків Немирівського району за кошти в загальній сумі 72 000 грн., у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 вона передала ОСОБА_2 22 000 грн. в якості завдатку. Про це свідчить розписка ОСОБА_2 написана нею власноруч. Решту суми в розмірі 50 000 грн. за будинок вона мала сплатити ОСОБА_2 за їх спільною домовленістю з розстрочкою до липня 2016 року. Спір між ними виник через те, що відповідач ОСОБА_2 в односторонньому порядку вирішила збільшити суму за купівлю будинку до 150 000 грн., посилаючись на зростання курсу долара США втроє. Оскільки сплатити таку суму коштів позивач не в змозі, то запропонувала розірвати укладену між ними угоду. Також зазначила, що за час проживання у будинку належному ОСОБА_2 вона за власні кошти за погодженням із власницею здійснила у ньому ремонт, а саме нею були замінені пластикові вікна в кількості трьох штук на загальну суму 7 740 грн., здійснено інші ремонтні роботи на загальну суму 13 707 грн. 70 коп.

Таким чином ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдаток в подвійному розмірі, в сумі 44 000 грн., оскільки вважає, що остання в порушення домовленості між ними в односторонньому порядку збільшила ціну за договором про купівлю-продаж будинку, а також 21 447,70 грн. витрат на ремонт, а всього 65 447,70 грн.

ОСОБА_2 звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог послалася на те, що вона є власником житлового будинку № 6 по вул. Жовтневій у с. Чуків Немирівського району Вінницької області. У червні 2013 року до неї звернулася ОСОБА_1 щодо купівлі вказаного будинку. Між собою вони домовилися про купівлюпродаж будинку за 9000 дол. США. Договору купівлі-продажу нотаріально вони не посвідчували, так як у неї не була оформлена земельна ділянка під будинком. Вона особисто дозволила ОСОБА_1 заселитися в будинок. З червня 2013 року ОСОБА_1 стала проживати у належному їй будинку. Більше року ОСОБА_1 проживала у належному їй будинку при цьому за купівлю будинку коштів не сплачувала. У липні 2014 року вона звернулася до ОСОБА_1 з пропозицією сплатити хоч якусь суму в рахунок вартості будинку. ОСОБА_1 повідомила, що доларів у неї немає, а тому сплатить частину вартості будинку у сумі 22 000 грн., що відповідало на той час 2000 дол. США. 22.07.2014 року ОСОБА_1 в якості авансу передала їй 22 000 грн., про що вона написала розписку про отримання вказаної суми. Також зазначила, що восени 2015 року між нею та ОСОБА_1 стався конфлікт з приводу того, що остання без її дозволу замінила в будинку вікна на пластикові, при цьому кошти за будинок так їй і не сплатила. Жодного дозволу на здійснення ремонтних робіт у будинку вона, як його власник, не надавала. Однак ОСОБА_1 всупереч її волі стала переобладнувати будинок. Всі зустрічі, які між ними відбувалися, ОСОБА_1 сплановувала поза будинком, вона не має доступу до своєї власності. На сьогодні ОСОБА_1 відмовляється купувати будинок, хоча продовжує в ньому проживати без правових підстав, користується ним. Вона попередила ОСОБА_1 про необхідність звільнення будинку, однак до сьогодні остання з будинку не виселилася. Посилаючись на ст. 387 ЦК України, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави ним заволоділа, ОСОБА_2 просить виселити ОСОБА_1 з належного їй на праві власності житлового будинку № 6 по вул. Жовтневій в с. Чуків Немирівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник первісний позов підтримали у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали. Суду надали пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що в червні 2013 року ОСОБА_1 домовилась із ОСОБА_2 про купівлю-продаж будинку за 72 000 грн. 22 липня 2014 року за купівлю будинку ОСОБА_1 сплатила 22 000 грн. в якості завдатку ОСОБА_2, про що остання власноруч написала розписку. Оскільки ОСОБА_2 в односторонньому порядку змінила умови договору та стала вимагати сплати більшу ціну за будинок, в розмірі 150 000 грн., а вона не має такої можливості, тому на сьогодні не бажає укладати договір. Також не заперечили того факту, що на сьогодні пластикові вікна, які були нею замінені у будинку вона забрала. Просили первісний позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити з посиланням на те, що ОСОБА_1 за згодою ОСОБА_2 вселилася до будинку, остання власноруч у добровільному порядку передала їй ключ від будинку, за згодою ОСОБА_2 у будинку проводились ремонтні роботи. Крім того у ОСОБА_1 не має іншого житла. Зазначили, що якщо ОСОБА_2 поверне ОСОБА_1 сплачені кошти, то остання відразу готова виселитись з будинку.

Відповідач позивач ОСОБА_2 та її представник первісний позов визнали частково, зустрічний позов підтримали у повному обсязі. Надали пояснення аналогічні тим, що викладені в зустрічній позовній заяві та письмових запереченнях проти позову. Додатково пояснили, що в червні 2013 року ОСОБА_2 домовилась з ОСОБА_1 про купівлю-продаж належного ОСОБА_2 будинку в с. Чуків Немирівського району за 9 000 дол. США, що на той час за курсом долара США становило 72 000 грн. ОСОБА_2 дозволила ОСОБА_1 заселитися в будинок та передала їй ключ від нього. З червня 2013 року ОСОБА_1 стала проживати у будинку. Лише через рік, в липні 2014 року, ОСОБА_1 передала їй 22 000 грн. гривень в рахунок купівлі будинку, а вона надала їй розписку про отримання завдатку. Однак вказана сума, на її думку, не є завдатком, а є авансом, тому готова повернути їй вказану грошову суму, оскільки на сьогодні ОСОБА_1 не має бажання купувати її будинок, а вона бажає, щоб остання звільнила будинок. В іншій частині позов ОСОБА_1 не визнали пояснивши, що свого дозволу на здійснення ремонтних робіт в будинку ОСОБА_2 не надавала. Крім того була категорично проти заміни вікон на пластикові, які та поміняла. Після цього вона звернулася до ОСОБА_1 з проханням заплатити гроші за будинок. Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від повного розрахунку за купівлю-продаж будинку, 07.04.2016 року ОСОБА_5 звернулась до неї з письмовою вимогою звільнити будинок, яка залишена ОСОБА_1 без задоволення та відповіді. До сьогодні ОСОБА_1 залишається проживати у вказаному будинку, його не звільняє, пластикові вікна забрала, витягнула конвектор. Своїми діями вона порушує право власності ОСОБА_2, оскільки незаконно ним володіє та проживає у будинку, її діями чиняться перешкоди власнику у користуванні будинком. Просили залишити позов ОСОБА_1 без задоволення, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6В, яка є матірю ОСОБА_1, ОСОБА_7, яка доводиться сестрою ОСОБА_1, ОСОБА_3 - донька позивача-відповідача пояснили, що в червні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про купівлю-продаж належного останній будинку № 6 по вул.. Жовтневій в с, Чуків Немирівського району Вінницької області за 72 000 грн. В червні 2013 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 ключ від будинку, після того, як ОСОБА_6 замість ОСОБА_1 передала їй 7 000 грн. Свідки зазначили, що саме зі згоди ОСОБА_2 в червні 2013 року ОСОБА_1 переїхала у будинок та почала робити ремонт. Жодних нарікань щодо ремонту у ОСОБА_2 на той час не було, вона бачила його. Ремонт ОСОБА_1 у будинку почала робити відразу після переїзду. В липні 2014 року ОСОБА_1 віддала ОСОБА_2 ще 15 000 грн., а ОСОБА_2 написала розписку про отримання завдатку в розмірі 22 000 грн. Також зазначили, що ремонт у будинку був зроблений до передання завдатку. Восени 2015 року ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що та винна їй ще 150 000. грн. за купівлю будинку. З цим ОСОБА_1 не погодилась, оскільки вони домовились про ціну будинку в 72 000 грн.

Свідок ОСОБА_8 покази вище зазначених свідків підтримав, лише зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про ціну купівлі-продажу будинку в 9000 дол. США, що на час домовленості становило 72 000 грн. Потім, коли курс долара зріс, ОСОБА_2 збільшила ціну за будинок.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду пояснили, що в червні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 домовились про купівлю-продаж належного ОСОБА_2 будинку в с. Чуків за 9 000 дол. США, що станом на той час за курсом долара становило 72 000 грн. Після цієї домовленості ОСОБА_2 дозволила заселитися ОСОБА_1 у належний їй будинок з надією, що остання з нею розрахується, так як мала продати якусь нерухомість у м. Немирові. Також зазначили, що дозволу на здійснення ремонтних робіт у будинку ОСОБА_2 ОСОБА_1 не надавала. На час домовленості між ними будинок був у нормальному стані, у ньому можна було жити. Також зазначили, що ОСОБА_1 самовільно замінила у будинку вікна на пластикові, а на сьогодні ці вікна вона вже забрала. Також повідомили, що лише через рік ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 за будинок 22 000 грн. На сьогодні ОСОБА_2 хоче повернути собі свій будинок, який належить їй на праві власності, і який не звільняє ОСОБА_1 та відмовляється повністю за нього розрахуватись.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що в червні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в усній формі домовились про купівлю-продаж належного останній будинку № 6 по вул. Жовтневій в с. Чуків Немирівського району Вінницької області.

Факт належності вказаного вище житлового будинку на праві власності ОСОБА_2 підтверджується договором дарування від 24.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу ОСОБА_13 (а.с. 22) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого право власності зареєстроване за ОСОБА_2 21.07.2004 року КП «Тульчисньке міжрайонне БТІ» (а.с. 23).

Із розписки, складеної у простій письмовій формі, вбачається, що 22.07.2014 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 22 тисячі у рахунок придбання у останньої житлового будинку (а.с. 9). І хоча у вказаній розписці не зазначено, у якій самі валюті передано вказану суму коштів, з пояснень сторін та свідків у судовому засіданні судом встановлено, що ці кошти було передано в українській гривні. Факт отримання вказаної суми від ОСОБА_1 та власноручного написання розписки відповідачем-позивачем ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечено.

Також з пояснень сторін та свідків у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_14 самостійно, добровільно до належного (письмового та нотаріального) оформлення договору купівлі-продажу договору та отримання коштів за його продаж дозволила позивачу-відповідачу ОСОБА_1 вселитися у належний їй на праві власності будинок та передала їй від нього ключ.

З повідомлення про необхідність звільнити житловий будинок судом встановлено, що в квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з пропозицією звільнити належний їй будинок, оскільки він використовується останньою без укладення договору купівлі-продажу та в будинку проводяться ремонті роботи без її дозволу (а.с. 24).

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та надаючи їм правову оцінку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами.

Положення ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавались.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

В судовому засіданні встановлено, що договору купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна між сторонами укладено не було, оскільки він не був укладений у визначеній законом формі та не посвідчувався нотаріального, іншого суду сторонами не доведено. Тому суд доходить висновку, що сплачені ОСОБА_1 в рахунок виконання договору кошти в сумі 22000 грн. є авансом і повинні бути повернуті їй в тому розмірі, в якому вони передавались.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем-позивачем ОСОБА_2 в цій частині не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає задоволенню

В іншій частині позов ОСОБА_1, на думку суду, є необґрунтованим з наступних підстав. Її посилання та посилання свідківОСОБА_6В, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_2 надала їй дозвіл на здійснення ремонту у належному їй будинку суд відхиляє, оскільки вказані особи є її родичами та близькими особами. Також дані свідки і сама ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердили, що вона почала робити ремонт в 2013 році, відразу як заселилась у будинок та ремонтні роботи були здійснені ще до того, як вона передала в липні 2014 року 22 000 грн. ОСОБА_2, при цьому їй було відомо, що власником будинку залишається ОСОБА_2 Крім того, накладні від 17.09.2014 року на суму 5569 грн. та від 22.08.2014 року на суму 8138 грн. (а.с.10), на які ОСОБА_1 посилається як на підставу здійснених нею витрат на придбання будівельних матеріалів для здійснення ремонту, датовані вже після того, як ремонтні роботи були зроблені, що викликає сумніви у придбанні даних будматеріалів. Також судом враховується і те, що пластикові вікна, які ОСОБА_1 замінила у будинку, на сьогодні вона з будинку забрала. Даного факту в судовому засіданні не заперечено ніким. З огляду на викладене в цій частині позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2, то він задоволенню не підлягає у звязку з неправильно обраним способом захисту порушеного права. Суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача-позивача ОСОБА_2 та її представника про те, що позивач-відповідач ОСОБА_1 незаконно заволоділа належним ОСОБА_2 будинком, оскільки в судовому засіданні і свідки, і сама ОСОБА_2 зазначили, що саме остання добровільно надала згоду на проживання та вселення ОСОБА_1 у будинок. А тому підстав для витребування майна із чужого незаконного володіння суд не вбачає. Крім того, що із пояснень відповідача-позивача та її представника в судовому засіданні встановлено, що проживанням позивача-відповідача ОСОБА_1 у належному їй на праві власності будинку чиняться перешкоди у використанні його власником. А тому, ОСОБА_2, вважаючи своє прав порушеним, при зверненні до суду слід було обрати спосіб захисту, пов'язаний із усуненням цих перешкод.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_1 частково, суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на її користь слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, витрати на оплату юридичних послуг стягненню не підлягають, оскільки їх здійсненя не підтверджено відповідним розрахунком.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 57-60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 570, 571, 655, 657 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 000 грн. (двадцять дві тисячі гривень).

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення особи залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко