АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №642/471/15-ц. Головуючий 1 інст.: - Лазарєв А.В.
Провадження №22-ц/790/2083/16. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: відшкодування шкоди.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

за участю секретаря: - Лашакової Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 - про стягнення матеріальної та моральної шкоди, інфляційних втрат, судових витрат,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнив у січні 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 24 жовтня 2014 року ОСОБА_7 керуючи автомобілем «MAZДА СХ-7» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Єлізарова в м. Харкові, не виконала вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила зіткнення з керованим ним автомобілем «ВМW 528і» реєстраційний номер НОМЕР_2.

В результаті зіткнення транспортних засобів його автомобілю завдано технічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі полюсу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 5331881 від 6 лютого 2014 року.

У січні 2015 року офіційним дилером ВМW ТОВ «Баварія Моторс» було провело ремонт йому автомобіля, у зв'язку з чим він 15 січня 2015 року сплатив до каси ТОВ «Баварія Моторс» за ремонт автомобіля 94 112 грн. 59 коп.

В подальшому ТДВ «Міжнародна страхова компанія» виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн.

У зв'язку з цим, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля під час ДТП та страховою виплатою, становить 45 112 грн. 59 коп.

Вказана сума матеріальної шкоди не виплачена йому до теперішнього часу, а його інфляційні втрати з 15 січня 2015 року по 19 січня 2016 року становлять 19 539 грн. 61 коп.

ДТП йому завдано моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав через пошкодженням належного йому транспортного засобу та неможливістю протягом тривалого часу користуватись автомобілем за призначенням.

При зверненні з позовом в суд він поніс витрати по оплаті судового збору у розмірі 1091 коп. 15 коп., 121 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 4600 грн.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь матеріальну шкоду, завдану ДТП у розмірі 45 112 грн. 59 коп.; інфляційні втрати у розмірі 19 539 грн. 61 коп., моральну шкоду у розмірі 15000 грн.; судові витрати у розмірі 1091 коп. 15 коп. та 121 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 4600 грн.

Відповідачка ОСОБА_7 позов визнала частково.

Не заперечувала проти стягнення з неї на користь позивача різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля під час ДТП та страховою виплатою у розмірі 23 458 грн. 16 коп.

В іншій частині позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2016 року позов задавлено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від ДТП в сумі 23 458 грн. 16 коп., моральну шкоду у сумі 5 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4 600 грн., вартість судового збору при зверненні з позовом в суд в сумі 234 грн. 58 коп., вартість судового збору на забезпечення позову в сумі 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду та збільшити розмір матеріальної шкоди стягнутої з відповідачки на його користь до 45 112 грн. 59 коп., стягнути з на його користь інфляційні втрати у розмірі 19 539 грн. 59 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача витрат на правову допомогу та моральної шкоди.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та виплаченою позивачу страховою виплатою становить 23 458 грн. 16 коп., яку відповідачка зобов'язана виплати на користь позивача.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2014 року ОСОБА_7 керуючи автомобілем «MAZДА СХ-7» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Єлізарова в м. Харкові, не виконала вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ВМW 528і» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням його власника ОСОБА_6 (а. с. 5, 11,19).

В результаті зіткнення транспортних засобів автомобілю ОСОБА_6 завдано технічні пошкодження (а. с. 9).

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 4).

На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MAZДА СХ-7» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі полюсу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 5331881 від 6 лютого 2014 року. У зв'язку з настанням страхового випадку ТДВ «Міжнародна страхова компанія» виплатила ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

У січні 2015 року ТОВ «Баварія Моторс» здійснило ремонт автомобіля «ВМW 528і» реєстраційний номер НОМЕР_2, у зв'язку з чим 15 січня 2015 року ОСОБА_6 сплатив до каси ТОВ «Баварія Моторс» за виконані ремонтні роботи та запчастини 94 112 грн. 59 коп. (а. с. 9, 58-62).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи ХНДІСЄ ім. М.С. Бокаріуса №9741 від 14 грудня 2015 року, величина матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «ВМW 528і» реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП, яке мало місце 28 жовтня 2014 року, становить 72 458 грн. 16 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW 528і» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 91 027 грн. ( а. с. 116-126).

При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, суд першої інстанції виходив з визначеної автотоварознавчою експертизою суми 72 458 грн.16 коп., за мінусом розміру страхового відшкодування у розмірі 49000 грн., тобто з суми 23 458 грн. 16 коп. (72 458 грн.16 коп. - 49000 грн. = 23458 грн. 16 коп.)

Колегія суддів не може погодись з розміром матеріальної шкоди визначеної суд першої інстанції, оскільки фактично за ремонт автомобіля «ВМW 528і» реєстраційний номер НОМЕР_2 його власник ОСОБА_6 сплатив ТОВ «Баварія Моторс» 94 112 грн. 59 коп.

Наведене свідчить, що різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля під час ДТП та страховою виплатою сплаченою йому ТДВ «Міжнародна страхова компанія» становить 45 112 грн. 59 коп. (94 112 грн. 59 коп. - 49000 грн. =45 112 грн. 59 коп.).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача матеріальної шкоди у сумі 23 458 грн. 16 коп. та судового збору у сумі 234 грн. 58 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 45 112 грн. 59 коп., судові витрати у розмірі 451 грн. 12 коп.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення втрат від інфляції з таких підстав.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення ст. 625 ЦК України не застосовується до відносин з відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних що зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України). З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 в частині стягнення втрат від інфляції у розмірі 19 539 рн.61 коп.

Колегія суддів визнає законним та обґрунтованим рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 4600 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_7 пошкоджено автомобіль ОСОБА_6 Через пошкодження автомобіля позивач не міг використовувати його за призначенням, змушений був змінити свій звичайний спосіб життя, докладати зусиль на відновлення автомобіля, звертатись з заявою до страхової компанії та з позовом до суду.

При зверненні з позовом до суду ОСОБА_6 поніс витрати на правову допомогу, яка надавалася йому адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги від 14 січня 2015 року.

Із акта про надання правових послуг від 20 січня 2016 року, складеного адвокатом Черних І.О. та ОСОБА_6 вбачається, що адвокатом затрачено на вивчення документів, законодавчої бази, надання консультацій, складання процесуальних документі, участі в судових засідання 11 год. 30 хв., а витрати позивача на оплату послуг адвоката склали 4600 грн.

Розмір витрат позивачка на правову допомогу є співмірними з наданою йому правовою допомогою та узгоджується з вимогами ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 23 458 грн. 16 коп., судового збору у сумі 234 грн. 58 коп. - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 45 112 (сорок п'ять тисяч сто дванадцять) грн. 59 (п'ятдесят дев'ять) коп., судові витрати у розмірі 451 (чотириста п'ятдесят одну) грн. 12 ( дванадцять) коп.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: