Справа № 285/871/16-ц
провадження у справі № 2/0285/720/16
РІШЕННЯ
Іменем України
23 травня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….……Літвин О.О.

за участю секретаря……………… ..Поліщук Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що їх спільна дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

Сторони в судове засідання не прибули, надіслали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач уточнила позовні вимоги та просила стягувати аліменти в розмірі ? частки від доходу відповідача, проти чого він у своїй заяві не заперечив.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням суду від 16.12.2015 року шлюб між подружжям було розірвано, місцем проживання сина визначено з матір`ю. Домовленості про його утримання сторони не досягли.
Відповідач є молодою особою 31 року; має сталий заробіток: є військовослужбовцем Збройних Сил України, працює за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та має загальну суму доходу за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року 39 990,90 грн.; не достатньо приймає участі в вихованні неповнолітнього сина та не створює всі необхідні умови для його розвитку і життя, а будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги, на момент розгляду справи не існує; інших дітей чи непрацездатних батьків відповідач на утриманні не має, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на її матір.

Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» 1 228 грн.); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в уточненому позові. Це відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання сина сторін.

На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною, дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дитини і матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, буде задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обов`язку утримувати сина, а навіть дозволяє йому виконувати свої зобов`язання щодо оплати аліментів у розмірі, визначеному судом.
Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 СК України - суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частки його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 березня 2016 року до повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин