УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого: Касьяна О.П.,

суддів Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукД.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, за касаційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Зазначала, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 7/12 часток указаного будинку належала ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

24 січня 2015 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, згідно якого вона набула право власності на 7/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_4 є власником приміщень та споруд, позначених на плані житлового будинку АДРЕСА_2 а саме: кухні 2-3, площею 15,3 кв.м, кімнати 2-4, площею 27,7 кв.м, приміщення 2-2, площею 5,7 кв.м, приміщення 2-5, площею 3,2 кв.м, сіней 2-1, площею 8,7 кв.м, сіней 2-6, площею 6 кв.м, погребу «Пг-1», площею 6,4 кв.м, ганку «Кр-1» та господарсько-побутових будівель та споруд: сарай-цегла - Б-1, літня кухня-цегла Б'-1, сарай-цегла - б-1, сарай-цегла - б'-1, вбиральня-цегла - У-1, огорожа, ворота № 2, № 3.

Оскільки державним нотаріусом до складу спадкового майна включено приміщення, які не належали спадкодавцю за життя, просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, а саме: 7/12 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 видане державним нотаріусом Домащенко Л.А. 24 січня 2015 року та зареєстроване в реєстрі за № 1-231.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2015 року рішення Прилуцького міськрайонного суду від 16 червня 2015 року скасовано, позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право ОСОБА_4 на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, видане 24 січня 2015 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори, зареєстроване у реєстрі за № 1-231Ю на 7/12 частин жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у частині включення до їх складу погребу «Пг-1», площею 6,4 м2.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить частково скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, відповідно до якого задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що власниками будинку й надвірних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, були: ОСОБА_7, якій належала 1/3 ідеальна частина, ОСОБА_5, якій належало 7/12 ідеальних частин, і ОСОБА_3, якій належала 1/12 ідеальна частина цих будинку й споруд.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 14 квітня 2005 року виділено: у власність ОСОБА_7 у будинку А-1: кімнати 1-3, площею 17,6 м2, і 1-4, площею 9,5 м2, кухню 1-1, площею 9,7 м2, комору, площею 3,5 м2, погріб «Пг-2», площею 5,0 м2 і ганок «Кр-2», ці приміщення становлять 37/100 частин загальної площі спірної частини будинку; у спільну власність ОСОБА_5 і ОСОБА_3 виділено у будинку А-1: кімнати 1-5, площею 10,1 м2, і 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, і ганок «Кр-1», що ці приміщення становлять 63/100 частин загальної площі спірної частини будинку. З ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_3 стягнуто відповідні суми компенсації вартості недоотриманих ними часток у власності на жилий будинок.

На підставі нотаріально посвідченого договору міни від 20 березня 2009 року ОСОБА_3 набула право власності на 37/100 частин будинку, що належали ОСОБА_7

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року виділено: у власність ОСОБА_5 у будинку А-1: кімнату 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, і ганок «Кр-1»; у власність ОСОБА_3 виділено кімнату 1-5, площею 10,1 м2. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто відповідну суму компенсації вартості недоотриманої нею частки у власності на жилий будинок.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року виділено у натурі: у власність ОСОБА_5 сарай Б-1, літню кухню Б1-1, сарай б-1, сарай б1-1, вбиральню У-1, огорожу № 2 і ворота № 3; у власність ОСОБА_3 сарай В-1 з погребом під ним «Пг-1» і ворота № 1. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто відповідну суму компенсації вартості недоотриманої нею частки у власності на вищеназвані споруди.

Відповідно до інвентаризаційної справи КП «Прилуцьке МБТІ» № 1907 на будинковолодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_5 зверталася до Прилуцького міськвиконкому з заявою про надання їй дозволу на будівництво прибудови - ванни розмірами 3 х 3 м до вказаного будинку. Рішенням Прилуцького міськвиконкому від 08 червня 1981 року № 347 та від 05 червня 1983 року № 155 дану заяву задоволено. У журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку літери А-1 за адресою: АДРЕСА_1 який датовано 23 листопада 2002 року, загальна площа цього будинку становить 117 м2, а житлова - 64,9 м2; до складу цих площ будинку входять площі приміщення 2-2 (допоміжне) і 2-5 (ванна). Рішенням Прилуцького міськвиконкому від 21 лютого 2003 року № 95, у зв'язку з внутрішнім переобладнанням будинку затверджено його площу: загальну - 117 м2 і житлову - 64,9 м2.

Апеляційним судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є ОСОБА_4

24 січня 2015 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано у реєстрі за № 1-234). Згідно з яким воно складається з 7/12 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, які належать спадкодавцеві на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15.03.2013 р.; до складу цих частин входять: кімната 2-4, площею 27,7 м2, кухня 2-3, площею 15,3 м2, приміщення 2-2, площею 5,7 м2, приміщення 2-5, площею 3,2 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, ганок «Кр-1» і господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай Б-1, літня кухня Б1-1, сарай б-1, сарай б1-1, вбиральня У-1, огорожа № 2 і ворота № 3.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06 січня 2015 року роз'яснено рішення Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року. Відповідно до цієї ухвали виділені ОСОБА_5 кімнати в житловому будинку та надвірні будівлі є окремим об'єктом нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації. Однак дана ухвала скасована ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року.

У повідомленні № 264/02-14 від 07 лютого 2015 року державний нотаріус Прилуцької міської держаної нотаріальної контори повідомив ОСОБА_3 про те, що оспорюване останньою свідоцтво про право на спадщину видано в редакції, яка відповідає ухвалі Прилуцького міськрайонного суду від 06 січня 2015 року про роз'яснення рішення суду. У цьому повідомленні нотаріус також зазначає, що внаслідок надмірної заплутаності обставин спадкової справи нею, можливо, допущено неточності у переліку приміщень, які належали спадкодавцеві ОСОБА_5

Рішенням Прилуцького міськвиконкому від 10 лютого 2015 року № 50 частині будинку й господарсько-побутових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, на які ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, надано поштову адресу: АДРЕСА_1 «а». У зв'язку з цим на даний окремий об'єкт нерухомості КП «Прилуцьке МБТІ» заведено окрему інвентаризаційну справу № 1907-а, у якій погріб «Пг-1» площею 6,4 м2 позначено літерами «Пг».

На день смерті ОСОБА_5 мала право власності у будинку А-1: на кімнату 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, і ганок «Кр-1», а також на сарай Б-1, літню кухню Б1-1, сарай б-1, сарай б1-1, вбиральню У-1, огорожу № 2 і ворота № 3; а ОСОБА_3 має право власності у будинку А-1: на кімнати 1-3, площею 17,6 м2, 1-4, площею 9,5 м2 і 1-5, площею 10,1 м2, кухню 1-1, площею 9,7 м2, комору, площею 3,5 м2, погріб «Пг-2», площею 5,0 м2, і ганок «Кр-2», а також на сарай В-1 з погребом під ним «Пг-1» і ворота № 1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що нотаріусом неправомірно включено до свідоцтва про право ОСОБА_4 на спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, погріб «Пг-1» площею 6,4 м2, оскільки на день її смерті він їй не належав, і в силу ст. 1301 ЦК України дане свідоцтво є недійсним у частині включення до спадкової маси зазначеного погребу.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року виділено: у власність ОСОБА_5 у будинку А-1: кімнату 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, і ганок «Кр-1»; у власність ОСОБА_3 виділено кімнату 1-5, площею 10,1 м2. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто відповідну суму компенсації вартості недоотриманої нею частки у власності на жилий будинок.

Також з копії реєстраційної справи № 07, яку заведено реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції, судом встановлено, що на даний час: за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1; у додаткових відомостях про реєстрацію цього права зазначено: 7/12 (від 63/100 частин житлового будинку), в яку входять кімната 2-4, площею 27,7 м2, кухня 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, ганок «Кр-1»; за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 37/100 частин цього будинку на підставі вищезгаданого договору міни від 20 березня 2009 року і на 1/12 частину цього ж будинку на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року, яке теж згадувалося вище; у додаткових відомостях про реєстрацію права на вказану 1/12 частину зазначено: (від 63/100 частин житлового будинку) в яку входить кімната 1-5, площею 10,1 м2. Інші відомості про те, які конкретно приміщення входять до складу належних ОСОБА_3 частин, у реєстраційній справі відсутні.

З огляду на викладена, апеляційний суд прийшов до передчасного висновку, що погріб «Пг-1» не належав ОСОБА_5 на день її смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи, рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

О.В.Попович

В.О.Савченко