Справа № 462/4774/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 зокрема, що співвласнику ОСОБА_1 належить 8/25 та ОСОБА_2 належить 17/25 частці земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спірна земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності його батькові ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 28.12.2004 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер, позивач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті батька, про що отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину, а інші 11/25 частин земельної ділянки успадкував ОСОБА_2 Однак, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на належну йому частину земельної ділянки, отримав відмову з покликанням на те, що за життя ОСОБА_1 частки між співвласниками не визначені. Відтак, з метою оформлення ним прав на частку земельної ділянки, а також з відмовою нотаріуса оформити такі права через невизначеність часток він змушений звернутися із таким позовом до суду.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяви, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за їхньої відсутності /заяви в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. При цьому відповідач в поданій заяві зазначив, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 від 28.12.2004 року земельна ділянка для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить батькові позивача ОСОБА_3 та його дядькові ОСОБА_2 /а.с.15/.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, рішенням Залізничного районного народного суду м. Львова від 21.12.1989 року встановлено порядок користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 згідно якого співвласнику ОСОБА_1 виділено 8/25 частки земельної ділянки на АДРЕСА_1 а ОСОБА_2 відповідно 17/25 частин /а.с.21/.

Також встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивач прийняв спадщину після смерті батька, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.10.2012 року /а.с.6/, згідно якого він успадкував 8/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Із матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини ОСОБА_1 увійшла також його частка у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, однак оскільки частки співвласників не були визначені, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на частку земельної ділянки /а.с.22/ і ОСОБА_1, як спадкоємець, позбавлений можливості прийняти спадщину.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється.

Відповідно до ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Як вбачається із позовної заяви та письмових пояснень відповідача, частки співвласників земельної ділянки не визначені, при цьому, між ними не має спору щодо їхнього розміру.

Оскільки ОСОБА_1 помер, а ОСОБА_1, як спадкоємець бажає оформити свої права на спадкове майно після смерті батька, тому єдиними способом захисту права власності позивача на спадкове майно є визначення часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку.

Як встановлено, відповідач погоджується з позовними вимогами щодо визначення співвласнику ОСОБА_1 8/25 частин спірної земельної ділянки. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то таке визнання позову згідно ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов та не заперечував проти визначення часток співвласників на земельну ділянку, суд приходить до переконання, що позов підставний, ґрунтується на законі, а відтак слід визначити, що співвласнику ОСОБА_2 належить 17/25 частин у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 а ОСОБА_1 відповідно 8/25 частин у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку.

Керуючись ст.10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.372 ЦК України, ст.89 ЗК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, становить 8/25.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, становить 17/25.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський