У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення її із земель резерву або запасу,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення її із земель резерву або запасу.

Посилався на те, що він був членом КСП «Колос» (далі - КСП) на момент виділення землі та був зазначений у додатковому списку.

У 1996 році КСП склало списки на отримання сертифікатів на право на земельні частки (паї). 25 березня 1997 року рішенням сесії Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області КСП передало у колективну власність 3 432,8 га землі. 16 квітня 1997 року КСП отримано державний акт на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1. Додатком до цього акту є список громадян-членів зазначеного КСП, де позивач вважав, що його прізвище помилково пропущене та помилково пропущені прізвища на літеру «П». Рішенням Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 04 червня 1998 року № 06 земельна ділянка розміром 56.5 га (землі колишнього КСП) передана для подальшого розпаювання відповідно до рішення суду.

Відповідно до Протоколу № 1 комісії по реформуванню КСП від 14 березня 2000 року позивачу відмовлено у виділенні земельної частки (паю) у зв'язку з тим, що на період складання списків на видачу сертифікату позивач не був членом КСП.

05 серпня 2013 року за результатами звернення до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області позивачу повідомлено, що йому відмовлено у виділенні земельної частки (паю) через те, що на момент складання списків на видачу Земельного сертифікату КСП він не був членом КСП.

27 лютого 2014 року за результатами звернення позивача про надання дозволу на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області надано відповідь-відмову, в якій містилось посилання на довідку Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 05 серпня 2013 року, відповідно до якої йому відмовлено у виділенні паю через те, що «на період складання списків на видачу сертифікатів, він не був членом КСП і про цей факт зазначено у протоколі № 1 засідання комісії по реформуванню КСП від 14 березня 2000 р.».

06 травня 2014 року Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області на друге звернення позивача повідомила, щодо надання дозволу на виготовлення сертифікату на земельну частку (пай) у райдержадміністрації немає правових підстав.

Позивач зазначав, що на час виділення вищенаведених земельних ділянок членам КСП він працював та був членом КСП, крім того, у рішенні № 06 Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області відповідно до додаткового списку членів КСП по селу Лежено Запорізького району Запорізької області він значиться.

Позивач після уточнення позову просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель резерву або запасу Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області - в такому розмірі умовних кадастрових одиниць (гектарів), який виділено кожному члену КСП, які вказані в Додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП серія НОМЕР_1 від 16 квітня 1997 року; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області виділити позивачеві вказану земельну частку (пай).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуальногоправа, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

ОСОБА_2. подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подачу касаційної скарги у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Оскільки доводи, зазначені у клопотанні, а також надані заявником докази заслуговують на увагу, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог на підставі Глави 5 ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки ОСОБА_2 дізнався про порушення своїх прав ще у березні 2000 року, тому строк позовної давності закінчився для позивача в лютому 2003 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити. Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення її із земель резерву або запасу, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік