АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Чупікової В.В., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: відповідача ОСОБА_1, його представника,

представника ПАТ КБ «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

08.05.2008р. ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір № CVPWGA, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 11675дол. США строком до 08.05.2018р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 08.05.2008р.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим, станом на 02.09.2014р. виникла заборгованість в сумі 8953,11дол. США, яка складається з:

22-ц/1794/3/ 2016 р. Головуючий у 1 інстанції Дідух Д.В.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

7049,35дол. США - заборгованість за кредитом: 841,48дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 223,96дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 393,67дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором; 19,23дол.США - штраф(фіксована частина); 425,42дол.США - штраф(процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості.

Рішенням Путильского районного суду Чернівецької області від 21.01.2015р. позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що позивачем не підтверджено факту отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором, не надано документів на підтвердження наявності заборгованості. ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що розрахунок у валюті не підлягає застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені та зазначає, що визначена банком заборгованість зокрема відсотки за користування кредитом визначені неправильно. Апелянт вважає безпідставним дострокове стягнення заборгованості.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення в частині стягнення розміру заборгованості змінити.

Задовольняючи позов суд посилався на наявність заборгованості ОСОБА_1 у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором.

Встановлено, що 08.05.2008р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № CVРWGА, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 11675дол. США з кінцевим терміном повернення 08.05.2018р.

Доводи апелянта про не підтвердження отримання ОСОБА_1 коштів по кредитному договору, спростовується кредитним договором № CVРWGА від 08.05.2008р., додатком до кредитного договору, заявою ОСОБА_1 про видачу готівки від 08.05.2008р., графіком погашення кредиту, які належним чином оформлені та підписані сторонами.

Факт отримання кредитних коштів у розмірі зазначеному в кредитному договорі підтверджується і висновком №7586 від 15.04.2016р. судово-економічної експертизи.

У висновку вказаної експертизи зазначено, що на виконання умов п.8.1 кредитного договору №CVРWGА від 08.05.2008р. документально підтверджується видача кредитних коштів, як в готівковій формі, так і безготівково в сумі 10876,60 дол.США. Крім того, експертизою встановлено, що станом на 08.05.20008р. підтверджується списання банком коштів шляхом безготівкового перерахування в сумі 125дол.США на страхування майна та особисте страхування, а також 300дол.США - винагорода за надання фінансового інструменту.

Укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів підтверджується і періодичними оплатами відповідача, що зафіксовані в розрахунку заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.05.2008р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона поручалася перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 08.05.2008р. був укладений договір поруки.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим, станом на 02.09.2014р. виникла заборгованість в сумі 8953,11дол.США.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1050, ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з порушенням позичальником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України і умов кредитного договору використав право достроково стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, звернувшись у грудні 2014 року до суду з вказаним позовом.

Доводи апелянта про те, що банком на адресу відповідача не направлялося повідомлення щодо дострокового повернення кредиту є безпідставними і спростовуються копією письмового повідомлення про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, що було направлено на адресу відповідачів відповідно до копії реєстру поштових відправлень № 3109 від 14.10.2014р., які містяться в матеріалах справи.

Повідомлення відповідачами залишено без виконання.

Доводи апелянта щодо безпідставного стягнення пені в іноземній валюті є обґрунтованими.

Виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, проценти за користування кредитом також стягуються в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Положення ч. 2 ст. 192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Однак, суд першої інстанції цього не врахував та безпідставно стягнув пеню в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст. 61 Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-47цс12.

Суд першої інстанції цього не врахував і безпідставно стягнув з відповідача одночасно пеню і штрафи.

З представлених позивачем розрахунків заборгованості, висновку №7586 судово-економічної експертизи від 15.04.2016р., а також враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 27.10.2014р., 06.11.2014р. та 03.12.2014р. було сплачено по 100дол.США на погашення заборгованості, розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 становить 7933,84дол.США та 3295,65грн.

Заборгованість складається із : 6919,35дол. США - заборгованість за кредитом; 790,53дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 223,96дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3295,65грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором.

Заборгованість відповідача підтверджується розрахунком заборгованості і доводи апелянта розміру заборгованості належними та допустимими доказами не спростовують. Посилання в апеляційній скарзі на власний розрахунок відповідача не заслуговують на увагу, оскільки такий розрахунок не є письмовим доказом в розумінні ст.64 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості, в резолютивній частині рішення не вказав з чого вона складається, безпідставно стягнув пеню в іноземній валюті, а також застосував подвійну відповідальність у виді пені та штрафу.

Судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК є підставою для зміни рішення в частині розміру стягнення заборгованості.

Враховуючи зазначені обставини, слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CVРWGА від 08.05.2008р. в розмірі 7933,84дол.США та 3295,65грн., яка складається з : 6919,35дол. США - заборгованість за кредитом; 790,53дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 223,96дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3295,65грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ці вимоги, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме по 532,17грн. з кожного.

Керуючись ст.307, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2015 року в частині стягнення розміру заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №CVPWGA від 08.05.2008р. в розмірі 7933,84дол.США та 3295,65грн., яка складається з : 6919,35дол.США - заборгованість за кредитом; 790,53дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 223,96дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3295,65грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 532,17грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно: