Єдиний унікальний номер 243/2240/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1081/2016
Єдиний унікальний номер 243/ 2240/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/1081/2016
Головуючий в 1 інстанції Чернишов Ю.В.
Доповідач Груіцька Л.О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: Груіцької Л.О.,

суддів Осипчук О.В., Соломахи Л.І.,

секретар Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивачка звернулася з вищевказаним позовом до відповідача.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1, та подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на його неправильність, необґрунтованість та порушення норм Конституції України.

Позивачка не з'явилася до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до телефонограми.

Представник відповідача не з'явився до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до телефонограми.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, позивачка посилалася на те, що працювала на ВАТ «Содовий завод» м. Слов'янськ з 20 січня 1995 року по 9 серпня 1999року включно.За рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 04.11.1997 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 852,38 грн. Рішенням Слов'янського міського суду, справа №2-833-2001 від 25 січня 2001 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 806 грн. 09 коп., вищевказані рішення були направлені до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції для виконання, але на теперішній час не виконані. В подальшому їй стало відомо, що ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом й на 100% воно було державним підприємством, тому відповідальність повинен нести Фонд державного майна України. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 1658 грн. 47 коп. та компенсацію втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1034 грн. 40 коп.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що такі позовні вимоги не ґрунтуються на законі.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним. Розглядаючи справу, судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 з 20 січня 1995 року по 09 серпня 1999 року працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод». При звільнені з підприємства відповідачем не було проведено з нею повного розрахунку по заробітній платі.

Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 04 листопада 1997 року вирішено стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 852 грн. 38 коп.

Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області, від 25 січня 2001 року вирішено стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 806 грн. 09 коп.

Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедур.

Листом від 30.09.2013 року Регіональне відділення на підставі доручення Фонду від 16.09.2013 року № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод»

03.07.2014 року та 29.08.2014 року організатором аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси ВАТ, які визнані такими, що не відбулись у зв'язку із відсутністю заяв. Наразі ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України , а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людей і основоположних свобод 1950 року.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємства, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано у 2003 році банкрутом, введена ліквідаційна процедура, призначено ліквідатора підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно з абз. 15 ч.1 статті 25 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обовязок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.2,3 ст.111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливу місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦК України та ч.2 ст.3 ЗУ «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобовязаннями товариства і несуть ризик збитків, повязаних з діяльністю товариства тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права.

У відповідності ст.1 Закону України «Про господарські товариства» господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно д ч. 1 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Субсидіарна (додаткова) відповідальність виникає у випадках, передбачених договором або законом. Суть субсидіарної відповідальності полягає у залученні поряд з основним боржником додатково (субсидіарного) боржника.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України визначено, що держава, автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Із заявлених позовних вимог убачається, що фактично позивачка у судовому порядку повторно ставиться питання про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 1658 грн47 коп. та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 10034,40 грн., але вже з іншого відповідача Фонду державного майна України, в той час як повинно бути виконане, у порядку передбаченому чинним законодавством, судове рішення з цього ж питання.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, відповідач по справі - Фонд державного майна України не є органом управління відкритого акціонерного товариства « Содовий завод», з якого за вищевказаним судовим рішенням підлягають стягненню на користь позивачки заборгованість по заробітній платі та компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, Фонд навіть не може бути належним відповідачем по цій справі.

За таких умов суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі і обгрунтованно відмовив у їх задоволенні.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і правильно вирішив спір.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: