Справа № 236/598/16-ц
23 травня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бікезіної О.В.,
за участю: секретаря Безорчук А.О.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
15.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_7 є його рідною донькою, зареєстрована у вказаному будинку з 24 січня 2008 року. Відповідач зареєстрована у будинку, але фактично у ньому ніколи не проживала, ніяких особистих речей її у будинку не має і ніколи не було. На теперішній час позивачу не відомі місце фактичного проживання відповідача.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснив, що за вказаною адресою він проживає сам. Просив суд визнати ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд визнати ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідача ОСОБА_7 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки, за адресою реєстрації, на підставі ст. 76 ч. 3 ЦПК України через Об'єднану територіальну громаду Лиманської міської ради, про що свідчить розписка (а.с.58), але відповідач в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила.
Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивач та його представник не заперечували.
Судом у судовому засіданні 14.04.2016 року були допитані свідки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які (кожен окремо) підтвердили той факт, що ОСОБА_7, яка є донькою ОСОБА_1, в будинку АДРЕСА_1 не проживає, і ніколи не проживала, речей її в будинку не має.
Крім того, свідок ОСОБА_3 суду показала, що позивач є її рідним братом. Житловий будинок АДРЕСА_1 він отримав у спадщину від батьків. Взагалі вказаний будинок мало придатний для проживання, дуже старий, потребує ремонту.
А свідки ОСОБА_5та ОСОБА_6, які постійно проживають у с. Рубці багато років, суду показали, що взагалі ніколи не бачили відповідача ОСОБА_7 за місцем проживання позивача.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача, його представника, свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 14 грудня 2006 року, що його посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори по реєстру № 7092, належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.7).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.12.2006 року право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.8)
Згідно з відомостей, які містяться в акті від 15.01.2016 року, що його складено в.о. старости с. Рубці, ОСОБА_7 зареєстрована за адресою будинок АДРЕСА_1, але фактично не проживає, речей її в будинку не має (а.с. 10).
Згідно довідки міжрайонної МСЕК м. Слов'янська серії ДОН-07 № 053224 ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи (а.с. 14), та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1174,00 грн. (а.с. 15).
Право власності є непорушним і відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України до членів сім'ї власника жилого будинку належать діти власника та інші особи, які користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Матеріали справи свідчать про те, що іншої домовленості між позивачем та відповідачем про підстави втрати права користування житлом не існувало.
Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року роз'яснено, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Позивач ОСОБА_1, як власник будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. Наявність реєстрації ОСОБА_7 в будинку, обмежує права ОСОБА_1 як власника, і він на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права - визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, ґрунтується на вимогах закону і є достатнім для відновлення його порушеного права, оскільки є підставою для зняття ОСОБА_7 з реєстрації місця проживання в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
Враховуючи, що відповідач з власної ініціативи без поважних причин не користується будинком, який належить позивачу на праві власності, з дня реєстрації, а саме з 24 січня 2008 року, тобто понад один рік, до теперішнього часу добровільно не припинила реєстрацію у вказаному будинку, будинком не цікавиться, чим чинить перешкоди позивачу у здійсненні його права на отримання соціальної допомоги, пов'язаної з підвищенням тарифів на комунальні послуги, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Ухвалою суду від 17 березня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати судового збору, позивача звільнено від сплати судового збору у розмірі 551,20 коп.
Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позовні вимоги позивача судом задоволені повністю, то підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 коп.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 3,8, 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 09.09.2003 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 коп.
Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26 травня 2016 року.

Суддя -