1Справа № 335/2314/13-ц 2/335/126/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Крижко Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В березні 2013 року ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №ZPAARX06020022 від 09.09.2006 року у розмірі 32 301,70 грн. та судові витрати у розмірі 323,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ZPAARX06020022, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2637,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.09.2008 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 27.02.2013 року виникла заборгованість у розмірі 32 301,70 грн., яка складається з наступного:

- 2 637,80 грн. - заборгованість за кредитом;

- 11 784,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 183,12 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 14 681,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 514,37 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, додатково зазначивши, що до позовної заяви помилково долучені Умови надання споживчого кредиту, які не діяли у момент укладання з відповідачем кредитного договору. Проте, не зважаючи на вказане, належні Умови передбачають збільшений строк позовної давності, а як наслідок підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в розрізі процесуальних строків відсутні.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду. Представник відповідача також, будучи належним чином повідомленою, в останні два судові засідання не з'явилась, що не є підставою для відкладення розгляду справи. В попередніх засіданнях представник відповідача, заперечувала проти задоволення позову, подавши до суду письмові заперечення, відповідно до яких вважає, що договір між позивачем та відповідачем є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, зокрема через те, що ОСОБА_1 не могла в 2006 році під час укладання кредитного договору підписати Умови договору, які виготовлені не раніше квітня 2009 року. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено, що 09.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ZPAARX06020022 (а.с.79), згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2637,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.09.2008 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором №ZPAARX06020022 від 09.09.2006 року.

Відповідач у свою чергу не виконала умови кредитного договору, кредит не повернула, проценти не сплатила. У зв'язку з зазначеним порушенням, станом на 27.02.2013 року виникла заборгованість у розмірі 32 301,70 грн., яка складається з наступного:

- 2 637,80 грн. - заборгованість за кредитом;

- 11 784,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 183,12 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 14 681,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 514,37 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначений факт підтверджений розрахунком заборгованості за договором №ZPAARX06020022 від 09.09.2006 року доданим до матеріалів цивільної справи (а.с. 163, 164).

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи матеріальне становище відповідача, а також те, що розмір розрахованої позивачем пені, який складає - 14 681,77 грн., значно перевищує розмір суми кредиту - 2 637 грн., в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 14 681,77 грн., суд вважає за доцільне застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду до 500 грн.

Також суд приймає до уваги той факт, що строк дії кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 з 09.09.2006 року по 08.09.2008 року. При цьому банк з 09.09.2008 року не звертався до 13.03.2013 року з позовом до відповідача, сприяючи таким чином збільшенню розміру заборгованості.

Враховуючи, що неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, та виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 18 119,93 грн., яка складається з наступного: 2 637,80 грн. - заборгованість за кредитом; 11 784,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 183,12 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1514,37 грн. - штраф (процентна складова).

Судом встановлено, що до позовної заяви долучені Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт), що не діяли на момент укладання кредитного договору, оскільки були затверджені лише в 2009 році.

На момент укладення договору діяли Умови (а.с.168-170), що затверджені наказом №С-89 від 24.05.2005 року (а.с.165) та є його додатком.

З урахуванням того, що відповідач в заяві позичальника 09.09.2006 року поставила свій підпис, як гарантію ознайомлення з умовами кредитування, що надавалися їй у письмовому вигляді (а.с.79), підстави стверджувати, що сторони не досягли згоди з усіх істотних вимог відсутні. Як і підстави відмови у позові через пропущення строків позовної давності. Як вбачається з наданого розрахунку, відповідач вживала заходів для погашення існуючої заборгованості, зокрема здійснила платіж 14.05.2009 року на суму 399,97 грн. (а.с.164). Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту, що діяли на момент укладення термін позовної давності встановлений сторонами тривалістю 5 років. З огляду на викладене позивач звернувся до суду в межах, погодженого сторонами договору, строку.

Згідно платіжного доручення №BO90D0301В03R8 від 01.03.2013 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 323,02 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPAARX06020022 від 09.09.2006 року у розмірі 18 119,93 грн., судовий збір в розмірі 229,40 грн., а всього стягнути 18 349 (вісімнадцять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 33 коп.

В задоволені позовних вимог в частині стягнення пені в повному розмірі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко