Справа № 636 / 1271 / 16-ц
2 / 636 / 1006 / 2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у

складі: головуючого -судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової прокуратури Харківського гарнізону, про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової прокуратури Харківського гарнізону, в якому просить зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, накладеного постановою військової прокуратури Харківського гарнізону від 22.03.1994 року.

Позивач в обґрунтування позову вказала, що у 1994 році військовим прокурором Харківської області до суду був поданий позов про визнання ОСОБА_1, її чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08.08.1994 року по цивільній справі № 2-1281 позовні вимоги позивача задоволені частково, а саме: в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 відмовлено (а.с. 10).

26 грудня 2008 року позивач разом з чоловіком ОСОБА_2 приватизували квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та отримали свідоцтво про право власності на неї в рівних частках, свідоцтво серія САВ № 036124 видане відділом житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області.

Чоловік позивача ОСОБА_2 помер 09.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 492996 (а.с. 9). Після його смерті позивач, як спадкоємиця першої черги, звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено так як зясувалося що квартира перебуває під арештом.

Про те, що постановою військової прокуратури Харківського гарнізону від 22.03.1994 року на квартиру був накладений арешт ОСОБА_1 дізналася тільки після смерті чоловіка, у звязку з тим що вона не може реалізувати своє спадкове право позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4, діючий за довіреністю від 13.05.2016 року (а.с. 25) в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява в якій він позов підтримав та просив його розглянути у його відсутність (а.с. 24).

Прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечень проти позову не надав, залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника позивача за наявними доказами справи.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно свідоцтва серія САВ № 036124, виданого 26.12.2008 року відділом житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, належить на праві власності по ? частині кожному, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності відповідно до норм ЦК України є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦПК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно довідки виданої начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України № 1582 від 29.03.2016 року в КЕВ м. Харкова відсутні матеріали щодо постанови про арешт № 237 від 22.03.1994 року військової прокуратури Харківського гарнізону на житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Як свідчить лист військової прокуратури Харківського гарнізону № 24-1567 від 24.03.2016 року - у військовій прокуратурі відсутні будь-які дані, які б підтверджували накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.(а.с. 12).

Враховуючи вище викладене, а також відсутність обставин для накладення арешту на майно позивача, суд вважає що є підстави для його зняття.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до військової прокуратури Харківського гарнізону, про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт зі всього нерухомого майна в тому числі з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановою про арешт № 237 від 22.03.1994 року військової прокуратури Харківського гарнізону, яке належить ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -