Справа №263/6192/16-ц
Провадження № 2-о/263/483/2016
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

23 травня 2016 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Жовтневий відділ державний реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И ЛА:

Заявниця звернулась до суду з даною заявою, якою просить встановити факт народження нею 24.09.2015 року у м. Новоазовську Донецької області дитини ОСОБА_3, батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з яким заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Ознайомившись з даною заявою приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху на підставі наступного.

Згідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Також у вказаній статті зазначено, що дана заява розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Проте, відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Так, за вимогами ст. 258 ЦПК України у заяві повинні бути зазначені докази, що підтверджують факт, який заявник просить встановити, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

При цьому згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проте на обґрунтування викладених в заяві фактів, та зокрема факту народження заявницею 24.09.2015 року дитини, останньою до заяви додано копію свідоцтва про народження 24.09.2015 року ОСОБА_3, виданого 01.10.2015 року відділом РАГС Донецької народної республіки, в якій місцем народження дитини зазначено - Донецьк, в той час як заявниця просить встановити факт народження дитини у м. Новоазовську, копію обмінної карти пологового відділення медичного закладу Донецької народної республіки, в той час, як відповідно до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того, додана копія індивідуальної карти вагітної та породіллі не є належним доказом, оскільки не відповідає вимогам офіційного документу, а саме не6 має жодного реквізиту (печатки, штампу, голограми, тощо).

Таким чином, суд не може брати до уваги додані до заяви документи, як докази, оскільки вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому не є допустимими доказами в розумінні ст. 59 ЦПК України, що унеможливлює прийняття правильного та об`єктивного рішення у даній справі. В той час, як інші докази, зокрема покази свідків та інше, які б підтвердили зазначені в заяві факти та обставини, суду не надані та не зазначені.

Також заявницею додано копію свідоцтва про шлюб, виданого 20.04.2007 року, проте доказів її перебування у шлюбі з ОСОБА_4 на теперішній час не надано.

Згідно глави 6 розділу ІV (ст.258 ЦПК) та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. за №5, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим Цивільно-процесуальним кодексом України, так і вимогам щодо її змісту.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти діб з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене заяву ОСОБА_2 необхідно залишити без руху і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Керуючись ст. 82, 119,121, 258 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Жовтневий відділ державний реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області - залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині, не пізніше пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У випадку невиконання ухвали заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Хараджа