Справа № 703/860/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

з секретарем судового засідання Кочетковою І.В.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

та представників відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» про повернення земельної ділянки,

встановив:

1 січня 2006 року ОСОБА_2 уклала з ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» договірд оренди земельної ділянки № 519, за умовами якого передала в оренду належну їй земельну ділянку площею 3,05 га строком на 10 років.

Посилаючись на те, що після закінчення строку дії договору відповідач продовжує користуватись належною їй земельною ділянкою, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобовязати ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» повернути їй цю ділянку.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов повністю і пояснив, що позивачка має намір самостійно використовувати земельну ділянку, про що заздалегідь повідомила відповідача. Після закінчення договору оренди відповідач користується належною їй земельною ділянкою без відповідних правових підстав.

Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що на підставі законодавства, яке діяло на час підписання договору оренди землі, договори набирали чинності з моменту державної реєстрації. Оскільки договір було зареєстровано 20 березня 2007 року, то на даний час він є чинним і підстави для повернення земельної ділянки відсутні. Зазначили, що підприємство має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Про намір продовжити договір оренди позивачку повідомили 25 січня 2016 року і повторно повідомили 21 квітня ц.р. Крім того, такого способу захисту порушеного права, як повернення майна, законодавством не передбачено.

Позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 13-02-242 від 20 жовтня 1999 року, ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05 га розташованої на території Березняківської сільської ради. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру від 11 лютого 2016 року, ця земельна ділянка має кадастровий № :02:001:0621.

У відповідності з п.п. 1, 2, 8 типового договору оренди землі № 519 від 1 січня 2006 року ОСОБА_2 передала, а ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» прийняло в строкове платне користування належну позивачці земельну ділянку строком на 10 років. Сторони визнали, що цього ж дня було підписано акт прийому-передачі земельні ділянки.

Як вбачається з п. 41 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір було зареєстровано у Смілянському районному відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 20 березня 2007 року за № 56.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Оскільки ОСОБА_2 і ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору 1 січня 2006 року, коли підписали договір, договір вважається укладеним в цей день. Сторони визнали, що з часу підписання договору відповідач користується земельною ділянкою позивачки.

Відповідно до ст.ст. 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації і набирав чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладанні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Однак у момент державної реєстрації договір, укладення якого вже відбулось, набрав чинності (юридичної сили); реєстрація договору не може змінювати моменту його укладання.

Пунктом 35 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи, що договір було укладено на 10 років, його дія припинилась 1 січня 2016 року.

Згідно з п. 8 договору після закінчення його строку орендар має переважне право поновлення оговору на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавцю про намір продовжити дію договору.

У відповідності зі ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Представники відповідача надали суду копії листа-повідомлення та додаткової угоди, які, з їх слів, були направлені ОСОБА_2 25 січня 2016 року з метою продовження дії договору оренди землі на 10 років. Однак доказів того, що цей лист було направлено, суду не надано. Відповідний запис в книзі вихідної кореспонденції ДП «Агрокомплекс» не є доказом того, що лист було відправлено по пошті, тим більше не є доказом одержання позивачкою відповідного листа.

Представниками відповідача також надано аналогічний лист-повідомлення і додаткову угоду, датовані 21 квітня 2016 року та фіскальні чеки «Укрпошти» про направлення в цей день адресату ОСОБА_2 в с. Березняки двох рекомендованих листів. Однак суду не надано описів вкладення чи інших доказів, яки підтверджують відправлення позивачці наведених вище документів.

Однак враховуючи, що договір діяв до 1 січня 2016 року, то направлення наведених документів орендодавцю як 25 січня, так і 21 квітня 2016 року є порушенням строків повідомлення про намір укласти договір, визначених договором і встановлених законом.

В свою чергу, листом від 20 липня 2015 року ОСОБА_2 повідомила відповідача, що не має намірів продовжувати дію договору оренди земельної ділянки і бажає використовувати її на власний розсуд. Представники відповідача визнали, що цей лист було одержано підприємством.

Оскільки ОСОБА_2 заперечувала проти продовження дії договору по закінченню його строку і має намір використовувати свою земельну ділянку самостійно, питання про переважне право на укладення договору оренди не вирішується. Відповідач не надав суду доказів того, що позивачка має намір передати належну їй земельну ділянку у користування іншим особам.

У відповідності з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання права;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

За таких умов, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивачки є саме повернення земельної ділянки, що узгоджується із змістом ст. 34 ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути 2351 грн. 20 коп. документально підтверджених витрат на правову допомогу адвоката та судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59-61, 213-215 ЦК України

вирішив:

Позови задоволити повністю.

Зобовязати дочірнє підприємство «Агрокомплекс» товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05 га кадастровий номер :02:001:0621, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР 13-02-242 від 20 жовтня 1999 року.

Стягнути з ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» на користь ОСОБА_2 2351 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів, набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць