Провадження № 2/761/7289/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, де просила суд виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення та зобов»язати Шевченківський РВ ДМВ Україїни в м.Києві зняти його з реєстрації місяця проживання у цій квартирі.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовували тим, що вона та її донька є власниками квартири АДРЕСА_1. Між тим, у цій квартирі зареєстрований та проживає відповідач, шлюб із яким у неї розірвано. Проживання в одній квартирі із відповідачем стало нестерпним, зважаючи на зловживання ним алкогольними напоями, влаштування сварок та пошкодження ним майна. Його перебування у квартирі негативно відображається на здоров»ї позивачки та її доньки, а спільне проживання в однокімнатній квартирі стало нестерпним. З приводу антисоціальної поведінки відповідача викликались працівники міліції та складались відповідні документи. На чисельні прохання позивача відповідач квартиру залишати не бажає, чим порушує право власності на неї позивача, що не відповідає ст.41 Конституції України, ст.ст. 116 ЖК України, а відтак наявні підстави для звернення до суду із захистом порушеного права власності позивача.

В судовому засіданні позивач вказані вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та вказав, що він нормально відноситься до позивачки та її доньки, алкогольними напоями не зловживає та поводить себе пристойно.

Заслухавши присутніх сторін та свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках на праві власності позивачу ОСОБА_1 та її доньці ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційним посвідченням №022109 Київського Бюро технічної інвентарізації від 29.06.2006 року, що зареєстровано в реєстрі за №5276 (а.с.13). При цьому, судом враховано, що зазначена квартира є однокімнатною загальною площею - 27,80 кв.м. та житловою - 14,80 кв.м. та з пояснень сторін вбачається про проживання у ній 3-х осіб, різної статті.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.01.2006 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.18).

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також, судом встановлено, що за неодноразовими зверненням позивача не антисоціальну поведінку відповідача щодо конфлікту між ними та погроз фізичним насильством до міліції, здійснювався виїзд до її квартири та відповідне документування правопорушень, що підтверджується висновками інспектора Шевченківського УП ГУ НП України в м.Києві від 22.07.2016 року та від 19.02.2014 року та вказує на порушенням відповідачем правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в належній позивачці квартирі.

Також, з наданих копій документів міського лікувально-діагностичного центру «Гіппократ» вбачається про лікування відповідача від алкогольного залежності.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживає разом з матір»ю та батьком у вказаній однокімнатній квартирі. На протязі останніх 3-х років батько зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки та це заважало їй готуватись до школи. На зауваження матері відповідач не реагував, а висловлювався нецензурними словами та вчиняв бійки як із матір»ю, так і з нею. Вказала про неможливість їх спільного проживання в одній квартирі.

Згідно зі ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та з врахуванням обставин справи, суд вважає доведеним те, що у зв»язку з систематичним порушенням правила співжиття відповідачем, стало неможливе проживання із ним в одній однокімнатній квартирі як позивача, так її доньки, що в свою чергу зумовлює порушення її права користування та розпорядження квартирою №62 в будинку №15 по вул..Академіка Грекова в м.Києві, тому власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі і шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом виселення відповідача.

За таких обставин, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про його виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, усунувши тим самим перешкоди у здійсненні права власності позивача.

Між тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовної вимоги про зобов»язання Шевченківський РВ ДМС України в м.Києві зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Між тим, як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 одночасного пред»явлення вимог про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відповідача нею пред»явлено не було.

Крім того, в розумінні норм статті 3 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивача в даному випадку не порушені, оскільки вона до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського районного управління МВС України в м.Києві із заявою про зняття з реєстрації відповідача не зверталась та відмови не отримувала, оскільки таких даних в матеріалах справи немає.

Відповідно до ст.ст. 79 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 212 - 215, 217, 218, 223, 224, 228, 294 ЦПК України; ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, ст.ст.116 ЖК України, Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого приміщення та зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 551 гривні 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: