АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1621/16 Справа № 202/3196/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Котушенко С.П.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, третя особа: УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01.06.2006 року в сумі 33 711 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2007, тип ТЗ універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом його вилучення та передачі в заклад банку, а також комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття предмета застави з обліку в органах ДАЇ України . Також просив стягнути заборгованість з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 солідарно на їх користь 10000 грн.

Заочним Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити їх вимоги, посилаючись на недоведеність обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № КЗМОК2084554, згідно умов якого, банк надав останньому кредит у сумі 12 949,50 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 11,52% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 01 червня 2013 року.

У забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, 01.06.2006 року банком був укладений із відповідачем кредитно-заставний договір, за яким ОСОБА_2 надав у заставу рухоме майно, а саме: автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2007, тип ТЗ універсал, № кузова X9L010, реєстраційний номер НОМЕР_2, , що належить йому на праві власності.

За договором поруки № 167 від 20.10.2010 року, який був укладений позивачем з ПАТ «А-Банк», розмір відповідальності обмежується сумою в 10 000 грн. (а.с.9-10)

У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує, а тому станом на 16 січня 2014 року, утворилась заборгованість у розмірі 33 711,88 доларів США, що за курсом НБУ- 7,99 еквівалентно 269 357,92 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 8609,95 доларів США, що еквівалентно -68 793,50 грн., по процентам за користування кредитом -10 226,33 доларів США, що еквівалентно 81 708,38 грн., по комісії за користування кредитом 1618,50 доларів США, що еквівалентно -12 931,82 грн., по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13 257,10 доларів США, що еквівалентно - 105 924,23 грн.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про заставу" у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач в односторонньому порядку збільшив, з 01 листопада 2008 року, процентну ставку за користування наданим відповідачу 2 кредитом з 11,52 % до 13,56%, не надав суду доказів повідомлення відповідача про це збільшення , що унеможливлює встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

За п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», стосовно правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у звязку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

На вказані норми, суд першої інстанції не звернув уваги, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог про звернення стягнення на предмет застави.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «Приватбанк», як складову заборгованості за кредитним договором визначив пеню у доларах США, що суперечить нормам чинного законодавства та умовам кредитного договору. А отже, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків складає 105 924,23 грн.

Колегія суддів вважає за можливе, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір пені до 68 793 грн., оскількивона значно перевищує розмір збитків і є неспівмірною стосовно заборгованості за кредитом.

Крім того, не можуть бути задоволенні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

А отже колегія суддів вважає, що в цій частині вимог провадження підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави.

У зв*язку з ухваленням нового рішення, колегія суддів вважає, що згідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з ОСОБА_2на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору в сумі 2694,59 грн. та за подання апеляційної скарги 2964,05 грн.

Керуючись ст.ст. 205,303, 307, 309, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПАБ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КЗМОК2084554 від 01 червня 2006 року, станом на 16 січня 2014 року, в розмірі 20 454,78 доларів США, що еквівалентно 163 433,69 грн. та 68 793 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2007, тип ТЗ універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом його вилучення та передачі в заклад банку, а також комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття предмета застави з обліку в органах ДАЇ України.

В іншій частині вимог відмовити.

Провадження по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «А-Банк» про стягнення 10 000 грн. закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 5658,64 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: