У х в а л а

іменем україни

23 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовували тим, що 28 липня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі − ДТП), в результаті якої належний їм автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні, а вони тілесні ушкодження, в результаті чого тривалий час проходили лікування і за результатами медичних висновків ОСОБА_4 09 квітня 2013 року встановлено 2 групу інвалідності.

Винним в скоєнні зазначеної ДТП, згідно вироку суду від 12 листопада 2013 року визнано ОСОБА_7, який керував автомобілем НОМЕР_2 та цивільна відповідальність якого була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі − ПАТ «НАСК «Оранта»).

22 серпня 2013 року вони звернулись до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявами про відшкодування шкоди, проте станом на 10 жовтня 2014 року страхове відшкодування їм не виплачено.

З урахуванням наведеного та уточненням позовних вимог просили стягнути на користь ОСОБА_5 відсотки відповідно до подвійної облікової ставки НБУ від заборгованої суми, що складає 5 626 грн 86 коп., 3 % річних − 766 грн та моральну шкоду в сумі 2 440 грн.

На користь ОСОБА_4 шкоду, пов'язану зі стійкою втратою працездатності у розмірі − 20 646 грн, що складає подвійну облікову ставку НБУ 5 430 грн 11 коп., 3 % річних − 739 грн 18 коп. та моральну шкоду в сумі 2 700 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 28 776 грн. 11 коп. та на користь ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 8 066 грн 86 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року в частині стягнення шкоди завданою стійкою втратою працездатності та в частині позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та вимог щодо стягнення пені відповідно до подвійної облікової ставки НБУ скасовано, позов частково задоволено.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду кожному по 2 550 грн в іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, поданій представником ОСОБА_6, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_4 в задоволені вимог про стягнення шкоди завданої стійкою втратою працездатності, та ОСОБА_5 щодо стягнення пені відповідно до подвійної облікової ставки НБУ від заборгованої суми, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно зі страховими актами № ОЦВ-12-12413/1, № ОЦВ-12-12411/1, наданих відповідачем страхові відшкодування позивачам були виплачені в повному об'ємі, відповідно: 231 грн 92 коп. ОСОБА_5 − 06 листопада 2013 року, 27 746 грн 65 коп. ОСОБА_5 − 21 жовтня 2014 року, та 26 686 грн 61 коп. ОСОБА_4 − 21 жовтня 2014 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

І.К.Парінової