Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоХопти С.Ф.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся із указаним позовом, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалося, шлюб між ними було припинено на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2014 року. Після розірвання шлюбу їх спільні діти: дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилась проживати разом з матір'ю, проти чого він не заперечує. Проте після розірвання шлюбу відповідач обмежила його участь у вихованні дітей та змінила місце проживання.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_6 просив: зобов'язати ОСОБА_7 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дочкою та сином, визначивши способи його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними шляхом встановлення наступного графіку їх зустрічей: кожної суботи з 10.00 год до 18.00 год без присутності матері дітей, кожної другої неділі з 10.00 год до 16.00 год без присутності матері дітей, в святкові дні: Новий Рік, Різдво Христове, Пасху - почергово з відповідачем,12 серпня кожного року без присутності матері дітей, два тижні влітку для відпочинку, попередньо за 10 днів повідомивши матір дітей, під час літнього періоду 4 вихідних дні на місяць без присутності матері дітей, спільно або окремо з відповідачем святкувати дні народження дітей за попередньою домовленістю, під час перебування та лікування однієї дитини в медичному закладі інша дитина повинна проживати з батьком, під час хвороби дітей (дитини), в період не відвідування дитячого садку та за умови неможливості матері перебувати на лікарняному, діти (дитина) повинні перебувати з батьком; зобов'язати ОСОБА_7 надавати інформацію про стан здоров'я дітей, про необхідність медичного лікування, оздоровлення тощо.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 Встановлено ОСОБА_6 години спілкування з дітьми та участі у їх вихованні - дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері дітей за наступним графіком: І, ІІІ субота місяця - з 10.00 год до 13.00 год; II, IVнеділя місяця - з 16.00 год до 19.00 год.

Зобов'язано ОСОБА_6 дотримуватись режиму харчування дітей, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей - ОСОБА_7 Зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2009 року, який було розірвано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2; після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір'ю, що батько дітей не заперечує.

На підставі звернення ОСОБА_6 органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації було розглянуто питання про необхідність визначення регламенту побачень батька з дітьми. Висновком від 25 серпня 2015 року №101-8391/01 визнано доцільним встановити зустрічі ОСОБА_6 з малолітніми дітьми: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кожної І, IIIсуботи місяця з 10.00 год до 13.00 год, кожної II, IVнеділі місяця з 16.00 год до 19.00 год, у святкові дні за попередньою домовленістю між батьками; оздоровлення або відпочинок влітку не менше чотирнадцяти днів за попередньою домовленістю між батьками. З метою уникнення конфліктних ситуацій між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов'язано ОСОБА_6 дотримуватися режиму харчування дітей, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей; зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи відсутні докази чинення відповідачем перешкод ОСОБА_6 у спілкуванні з його дітьми. Досліджуючи наданий позивачем відеозапис спроби зустрічі батька з дітьми, суд звернув увагу на те, що відповідач ОСОБА_7 виконала свою частину зобов'язань та надала позивачу можливість зустрітись з дітьми та встановити з ними контакт. Натомість ОСОБА_6, маючи реальну можливість спілкування з дітьми, у їх присутності поводився неадекватно як у відношенні до дітей, так і у відношенні до відповідача, своїми діями безпідставно спровокував конфліктну ситуацію та, висловлюючи погрози, відразу ж залишив місце зустрічі. Таку поведінку батька під час зустрічі з дітьми суд розцінив як небажання позивача відновити спілкування зі своїми дітьми та наявність небезпідставних причин для негативного ставлення дітей до свого батька. Крім того, згідно з психологічною характеристикою ОСОБА_10, наданою психологом та директором школи-дитячого садку І ступеня «Радосинь», стосунки у нього з батьком доброзичливі, проте до нього ставиться з обережністю та стриманістю. З психологічної характеристики ОСОБА_9 вбачається, що під час дослідження емоційної сфери у неї було виявлено підвищений рівень тривожності. Причиною його виникнення став характер взаємин у сім'ї, взаємини дівчинки з батьком. Дитина повідомила, що не бажає бачитись з татом, тому що він завдає болю мамі, вона відчуває страх за маму та за себе, що свідчить про те, що дитина була свідком сварок чи насильства в сім'ї. На запитання, чи хоче дитина, щоб тато приходив, грався та жив з нею, вона повідомила, що не хоче.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та визначаючи батьку дітей години спілкування з ними без присутності матері, апеляційний суд виходив із того, що саме звернення позивача до органу опіки та піклування для встановлення регламенту побачень батька з дітьми свідчить про наявність спору між сторонами. Беручи до уваги вимоги закону щодо обов'язку батьків у вихованні дитини, свідоме бажання позивача виховувати своїх дітей та спілкуватися з ними, відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право позивача на спілкування з дітьми, висновок органу опіки та піклування щодо можливості та доцільності спілкування батька з дітьми та визначення часу спілкування без присутності матері, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Проте повністю із такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціальногозабезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Стаття 158 СК України визначає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Змістом ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Обставинами, які зумовлюють необхідність зустрічі батька з дітьми у її присутності чи у присутності представника органу опіки й піклування, ОСОБА_7 зазначала, що у певний період часу діти стали свідками насильства в сім'ї з боку позивача у відношенні до неї, внаслідок чого у дітей сформувалося негативне ставлення до батька. На підтвердження цих обставин ОСОБА_7 надавала відповідні докази: копію психологічної характеристики ОСОБА_10 зі школи-дитячого садка І ступеня «Радосинь», копію педагогічної характеристики на дитину ОСОБА_9 зі школи-дитячого садка І ступеня «Радосинь», копію психологічної характеристики ОСОБА_9 зі школи-дитячого садка І ступеня «Радосинь», копію доповідної вихователя школи-дитячого садка І ступеня «Радосинь» ОСОБА_11 від 31 березня 2015 року, копії пояснень ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (а. с. 49-58).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

У порушення наведених вимог процесуального закону апеляційний суд не мотивував підстав відхилення доводів ОСОБА_7 про наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 159 СК України, щодо необхідності зустрічі батька з дітьми у присутності іншої особи; доказів, якими вона підтверджувала обґрунтованість зазначених доводів, не оцінив.

Крім того, апеляційний суд зобов'язав ОСОБА_6 дотримуватись режиму харчування дітей, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей - ОСОБА_7, зобов'язав ОСОБА_7 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей.

Разом з тим, вказані вимоги позивачем не заявлялися та не є підставою звернення ОСОБА_6 до суду. У цій частині апеляційний суд вирішив справу із перевищенням повноважень, визначених ст. ст. 11, 303 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі ст. 338 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик