Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/107/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.;Письменного О.А.

за участю секретаря: Діманової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KGH3RK02471096 від 11 травня 2004 року у розмірі 16099,57 грн.

В обгрунтування вимог зазначено, що 11 травня 2004 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником прав і обовязків якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KGH3RK02471096, на виконання умов якого Банк видав позичальнику кредит в сумі 2313.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вищевказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості, сплата нарахованих відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязання за даним правочином виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Проте, ОСОБА_2 взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконав та не сплатив своєчасно Банку кошти за зобовязанням. У звязку з чим станом на 13 січня 2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 38048,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1461,07 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9904,56 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 300,69 грн. та пені за невчасне виконання зобовязань за договором 727,24 грн. З даної суми стягнуто за судовим рішенням від 25 травня 2012 року - 21948,49 грн.

Так як судове рішення не виконано, зобовязання не припинилось то виникла заборгованість по відсоткам та пені становить - 16099,57 грн.

Посилаючись на ст.ст. 526, 527,530 ч. 2 ст. 1054 ЦК України, Банк просив повністю задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача зазначену суму боргу та судові витрати по справі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано що після ухвалення рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2012 р., яке не виконано боржником, кредитний договір не розірваний, а тому правовідносини сторін не припинилися, проценти за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених договором зобовязань, нарахування пені припиняється виключно після виконання прийнятих вимог боржником у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через засоби масової інформації (а.с.77).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, разом із тим виникає грошове зобовязання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вимоги про стягнення сум в порядку визначеному даною нормою не заявлено.

Проте, такий висновок не узгоджується з положеннями норм законодавства, що також закріплено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Встановлено, що 11 травня 2004 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір № KGH3RK02471096, згідно умов якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 2313 грн. на 24 місяці по 10 травня 2006 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6)

Позивачем зобовязання за кредитним договором виконанні в повному обсязі та передано ОСОБА_2 кредит у розмірі 2313 грн.

Відповідач в порушення ЦК України та умов кредитного договору зобовязання належним чином не виконав.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2012 року з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № KGH3RK02471096 від 11 травня 2004 року в розмірі 21948,49 грн. (а.с.4).

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань, станом на 13 січня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 38048,06 грн., яка складається з:

-заборгованість за кредитом - 1461,07 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 9904,56 грн.;

- заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 300,69 грн.;

- 727,24 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором . (а.с.5).

Згідно наданого розрахунку від загальної суми заборгованості в розмірі 38048,06 грн. Банком виключено 21948,49 грн., які стягнуті з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда, залишок боргу становить - 16099,57 грн. (а.с.5).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобовязань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, ст. 611 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не взяв до уваги, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Після ухвалення рішення Банк правомірно продовжував нараховувати відповідачу відсотки та неустойку на залишок заборгованості по кредиту, оскільки вищевказаний договір не розірвано у визначеному законом порядку, а ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносини сторін даного правочину. Тіло кредиту та комісія за користування кредитом стягнуті з відповідача попередньо судовим рішенням від 25 травня 2012 року.

Тому, вимоги заявлені на різницю суми заборгованості за кредитним договором та суми стягнутої рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2012 року, у звязку з чим з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню штрафні санкції передбачені договором за неналежне виконання його умов в розмірі 16099,57 грн., зокрема відсотки за користування кредитом - 2936,76 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 13162,81 грн

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності може мати наслідком відмову у позові.

Відповідно до висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 24 червня 2015 року виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і на спеціальну позовну давність. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони. Таким чином суд за власної ініціативи не має права застосовувати позовну давність.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 до ухвалення оскаржуваного рішення із заявою про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності не звертався, у звязку з чим позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову повністю.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договром № KGH3RK02471096 від 11 травня 2004 року у розмірі 16099,57 грн., з яких відсотки за користування кредитом - 2936,76 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договром 13162,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 511,56 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суд набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: