25.10.2016 Справа № 363/1428/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Хомяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області про вселення та усунення перешкод в користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про вселення її та її неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_1, встановлення порядку користування житловим приміщенням квартирою №67 по пр-ту Івана Мазепи 10 в м. Вишгород Київської області, виділивши позивачу та її неповнолітнім дітям в користування житлову кімнату, площею 16,9 кв.м. та балкон, площею 0,8 кв.м., коридор площею 8,5 кв.м., санвузол площею 2,0 кв.м., кухню площею 7,4 кв.м., вбудовану шафу площею 0,3 кв.м. залишити в загальному користуванні, зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні виділеною житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та балконом, площею 0,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 1654,40 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона та відповідачі являються співвласниками квартири АДРЕСА_1. Вищевказана квартира складається із двох ізольованих кімнат, площею 10,2 кв.м. та 16,9 кв.м., балкону площею 0,8 кв.м., коридору площею 8,5 кв.м., санвузла площею 2,0 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., вбудованої шафи площею 0,3 кв.м. З моменту одруження позивача, а саме з 2003 року, вона разом зі свої чоловіком та дітьми проживала в квартирі та користувалася кімнатою площею 16,9 кв.м. Крім родини позивача в квартирі зареєстровані та мешкають ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які користувалися житловою кімнатою площею 10,2 кв.м., а інші приміщення перебували у спільному користуванні.

В жовтні 2014 року погіршились стосунки ОСОБА_1 з відповідачами, це виразилось у перешкоджанні у користуванні належною частиною квартири, крім того відповідачі встановили нові вхідні двері та змінили замок, однак ключів ОСОБА_1 не надали. З приводу перешкоджання у користуванні належної ОСОБА_1 частини квартири, вона зверталась до міліції та прокуратури. Оскільки у добровільному порядку визначити порядок користування житловим приміщенням в спірній квартирі неможливо позивач звернулась до суду за захистом свої прав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 та представник відповідачів, в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та прийняти рішення на підставі наявних документів.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до довідки-характеристики виданої комунальним підприємством «Вишгородським Бюро технічної інвентаризації», квартира №67 буд.10 пр-т. Мазепи м. Вишгород належить на праві приватної спільної частково власності позивачу та відповідачам, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.04.2004 року, а також свідоцтвом на прав овласності на житло від 03.03.2004 року серія САА №852933.

Згідно довідки форми №3 виданої ОСОБА_1 07.09.2015 року №1533, на житловій площі мешкають та зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2

Як вбачається з висновку наданого 05.05.2015 року ДІМ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 розглянувши матеріали перевірки ЄО №3126 від 30.04.2015 року по заяві гр. ОСОБА_1 проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено, що 30.04.2015 року до чергової частини Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області надійшла заява про те, що батьки заявниці встановили нові двері та не пускають до її помешкання де вона прописана разом із своїми дітьми. В ході виконання даного повідомлення опитано гр. ОСОБА_1 яка пояснила, що вона є співвласником квартири за адресою м. Вишгород, пр-т. Мазепи, 10, кв.67, де прописана разом зі своїми дітьми. В жовтні місяці 2014 року її батьки гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_6 встановили нові двері та не дають ключі від них, чим перешкоджають користуватись її часткою майна. В ході виконання даної заяви здійснено вихід за вище вказаною адресою, але вхідні двері ніхто не відчинив та опитати батьків заявниці не представилось можливим.

Крім того, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.09.2015 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за даною адресою, на момент обстеження не має доступу до квартири. Ключі від квартири у неї відсутні, а двері ніхто не відкриває. Даний акт складено депутатом Вишгородської міської ради ОСОБА_9 в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині щодо вселення ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей в квартиру АДРЕСА_1. В частині позовних вимог, щодо встановлення порядку користування житловим приміщеннями квартирою №67 по пр-ту Івана Мазепи 10 в м. Вишгород Київської області, виділивши позивачу та її неповнолітнім дітям в користування житлову кімнату, площею 16,9 кв.м. та балкон, площею 0,8 кв.м., а також щодо зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні виділеною житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та балконом, площею 0,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, слід відмовити оскільки, враховуючи положення ст.358 ЦК України, позивачем в судовому засіданні не надано доказів домовленості з відповідачами, які являються співвласниками квартири, щодо користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Крім того, житлова кімната, площею 16,9 кв.м. та балкон, площею 0,8 кв.м., не відповідає 1/5 частці майна, що перебуває у праві спільної часткової власності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 383, 358, 391 ЦК України та статтями 3, 4, 10, 11, 22, 23, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк