Провадження № 2/761/817/2016
У Х В А Л А

Іменем України

04 травня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Маліновська В.М.

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача-1 ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів (а.с.34).

08 грудня 2015 року через канцелярію суду представник відповідача-1 ОСОБА_2 подала клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що 12 липня 2010 року рішенням Шевченківського районного суду м.Києва у справі 2-3843/2010 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення упущеної вигоди. У даній справі у 2009 році разом з ОСОБА_5 також і ОСОБА_3 подав до суду позов до ОСОБА_1, але згодом він подав до суду заяву про відмову від позову, після чого був залучений до справи у якості третьої особи. При цьому на думку представника відповідача -1 - ОСОБА_2 не має різниці, що стягує позивач упущену вигоду, неодержаний прибуток, суму боргу, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Таким чином предметом позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення грошової суми є тіж вимоги, що і при розгляді справи про стягнення коштів у вигляді упущеної вигоди. Таким чином, відповідно до ст. 206 ЦПК України ОСОБА_3 позбавлений права звертатися до ОСОБА_1 з позовом про стягнення коштів за договором , оскільки такі ж вимоги фактично вже заявлялись у 2009р. і мала місце відмова від позову.

У судовому засіданні представник відповідача-1 ОСОБА_2 клопотання підтримала та просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 заперечила проти задоволення вказаного клопотання. Пояснила, що предметом спору у даній справі є не упущена вигода, а грошовий вираз шкоди, яку ОСОБА_3 завдано Відповідачами невиконанням останніми своїх договірних зобов'язань. Крім того обставини, якими Позивач обґрунтовував упущену вигоду в іншій цивільній справі, було те, що Відповідачі відмовлялися реалізовувати введені в експлуатацію квартири, таким чином, позбавляючи Позивача можливості отримати плату за договором, оскільки нею був саме відсоток вартості реалізованих квартир. На той момент квартири не були реалізовані і заборгованості у Відповідачів перед Позивачем як такої фактично не існувало. Тому Позивач обирав такий спосіб захисту цивільного права як стягнення упущеної вигоди. Наразі ж є підтвердження факту реалізації квартир Відповідачами, а саме витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому у позивача наявне право вимагати виконання умов договору в частині отримання прибутку та стягнення певної суми. Таким чином, у Позивача є всі підстави вимагати стягнення з Відповідачів усього належного Позивачеві за договором про партнерство та співпрацю. Отже, на думку представника позивача, за будь яких умов, предмет та підстави двох зазначених цивільних справ є різними, відтак, положення ст. 206 ЦПК в цьому випадку бути застосовані не можуть.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового засідання щодо заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Згідно вимог ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом; є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим; померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Проте, як вбачається з фотокопії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2010р. у справі №2-3843/2010, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2010р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення упущеної вигоди, Позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що відповідач не виконує умови договору, не реалізовує квартир, а тому є підстави для розірвання договору та стягнення фактично упущеної вигоди, оскільки квартири не реалізуються, як те передбачено договором. У тексті описової частини цього ж рішення суду першої інстанції вказано, що провадження у справі за позовом ОСОБА_3 було закрито відповідно до ухвали суду від 27 січня 2010р., а вказану особу залучено судвм до участі у справі в якості третьої особи.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом у 2015р. ОСОБА_3 як на підставу позову посилається вже на те, що відповідачі не виконують умови договору в частині саме розподілу прибутку, отриманого після введення в експлуатацію та продажу ряду квартир.

Вирішуючи питання про те чи не співпадає предмет та підстави позову у справі, яка перебувала у провадженні Шевченківського районного суду м.Києва у 2009-2010р. та зараз у 2015-2016р. суд виходить з поняття предмету та підстав позову, яке розкривається як в положеннях ЦПК України так і у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду".

З урахуванням всіх досліджених документів, суд приходить до висновку, що у даному випадку спір між сторонами хоча й стосується виконання умов одного й того ж договору про партнерство та співпрацю 2007р., проте предмет та підстави звернення до суду у 2009р. та у 2015р. є різними.

Більш того, суду не надавалось на дослідження тексту самої позовної заяви ОСОБА_3, з якою він звертався до суду у 2009р., як і тексту ухвали суду про закриття провадження у справі в частині заявлених ним вимог, що унеможливлює детальне вивчення підставзвернення до суду та закриття провадження у справі у 2010р. в частині вимог ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення упущеної вигоди.

Відтак, суд прийшов до висновку, що клопотання представника відповідача-1 ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі з наведених ним обставин є безпідставним та таким, що не підлягає задоволеннню

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 205, 206, 209, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача-1 ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення грошових коштів, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: