Справа №431/4304/15-ц
Провадження №2/431/11/16
12 лютого 2016 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кудрявцева І.В.
при секретарі Арабаджи Ю.О.
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у м.Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління ДМС України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання зняття з реєстрації,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Старобільського РВ УДМС України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання зняття з реєстрації. В обґрунтування свого позову посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м.Старобільськ. вул.Биковського, 21, на підставі договорів дарування та свідоцтва про спадщину. В цьому будинку він дозволив зареєструвати проживання його дружини ОСОБА_3 29.03.2013р. шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано. З того часу відповідачка ОСОБА_3 залишилась проживати у його будинку, доки не знайде собі іншого помешкання. Його колишня дружина вдалась до незаконних дій щодо нього, в тому числі його викрадення за участю невстановлених осіб, численні погрози позбавити його життя, домовилась з незнайомими чоловіками, які стали приходити до його будинку, представлятись друзями ОСОБА_3, ночувати у його будинку, при чому образливо до нього ставитись. На його зауваження щодо недопустимості знаходження без його дозволу у його будинку сторонніх осіб та на вимоги залишити будинок відповідачка ОСОБА_3 та її знайомі не реагують. Він неодноразово звертався до міліції з заявами про незаконні дії ОСОБА_3 та її друзів, але працівники міліції не реагують, оскільки ОСОБА_3 зареєстрована у його будинку. Самостійно знятись з реєстрації в його будинку відповідачка ОСОБА_3 не бажає. Відповідачка ОСОБА_3 створює неможливі умови для їх спільного проживання, він не може вільно користуватись, володіти і розпоряджатись будинком. У звязку з чим посилаючись на ст.406 ЦК України просив суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим будинком за адресою: Луганська область, м.Старобільськ, вул.Биковського, 21, та зобовязати Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: Луганська область, м.Старобільськ, вул.Биковського, 21.
Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача Старобільського РВ УДМС України в Луганській області у судове засідання повторно не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином (а.с.а.с.52,53,54,56,57,58), про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.
До початку судового засідання відповідач ОСОБА_3 надала письмові заперечення проти позову, у яких посилалась на те, що відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України розірвання шлюбних відносин не позбавляє її права користування будинком, що вона була вимушена виїхати з будинку лише місяць тому і не втратила право користування будинком, просила відмовити у задоволенні позову.
До початку судового засідання відповідач Старобільський РВ УДМС України в Луганській області надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що після розірвання шлюбу відповідачка залишилась проживати у його будинку, приводила додому сторонніх осіб, які ночували у будинку, постійно влаштовувала сварки. 03.09.2014р. на за адресою: вул.Биковського, 21, на нього було здійснено озброєний напад, в будинок ввірвалось шість озброєних осіб в масках, побили його, одягли наручники, вивезли в поле, стріляли біля нього. Відповідачка ОСОБА_3 командувала цими людьми, вказувала що тим робити. У нього забрали ключі від машини і на його машині вивезли в поле, вимагали документи на будинок, вимагали переписати будинок на відповідачку ОСОБА_3, а у випадку відмови погрожували вбити. На теперішній час кримінальна справа за обвинуваченням відповідачки ОСОБА_3 та ще однієї особи знаходиться на розгляді в Голосіївському суді, відповідачка ОСОБА_3 знаходилась під вартою в Київському СІЗО. У звязку з цими обставинами він переживає через перебування відповідачки ОСОБА_3 в будинку та просив позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що внаслідок неправомірної поведінки відповідачки ОСОБА_3 позивач позбавлений права нормально користуватись своїм будинком, вже під час ведення кримінальної справи відповідачка ОСОБА_3 приводила у будинок сторонніх осіб, та просила позов задовольнити.
12 лютого 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, матеріали Старобільського РВ ГУМВС про результати розгляду звернення ЖЕО №2856, суд приходить до наступного:
Свідок ОСОБА_4 показала у судовому засіданні, що вона проживає у незареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу позивачем ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_3, вона з позивачем ОСОБА_3 проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідачка ОСОБА_3 з дітьми проживала в будинку позивача ОСОБА_1 на вул.Биковського, 21. Позивач ОСОБА_1 пропонував відповідачці ОСОБА_3 придбати будинок чи квартиру та мирно поділити майно, але відповідачка ОСОБА_3 на це влаштовувала сварки, погрожувала вбити позивача. Потім позивач ОСОБА_1 дізнався, що відповідачка ОСОБА_3 приводить у його будинок незнайомих чоловіків. Позивач ОСОБА_1 почав переживати, що це його будинок і він не може там жити, а відповідачка ОСОБА_3 живе там невідомо з ким. Коли позивач ОСОБА_1 приходив до свого дому, то відповідачка ОСОБА_3 зачинялась там з мужиками і не пускала позивача. У вересні 2014р. вона з позивачем ОСОБА_1 переїхали на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2. прожили вони там три дні, потім стався озброєний напад, в будинок ввірвались якісь озброєні люди, побили позивача ОСОБА_1 і вивезли в поле, її також побили, цим всім командувала відповідачка ОСОБА_3, яка вказувала озброєним людям що робити. Відповідачка ОСОБА_3 побила її, розсікла брову, била по голові. Потім вона з позивачем поїхали в м.Київ, куди їх забрала військова прокуратура в метою безпеки, давали свідчення, донька позивача ОСОБА_5 жила в м.Києві з ними. Відповідачка ОСОБА_3 утримувалась в Київському СІЗО, потім коли її випустили забрала доньку Вероніку і повернулась на вул.Биковського. 08.03.2015р. вона з позивачем ОСОБА_1 повернулись у м.Старобільськ на вул.Биковського, відповідачка ОСОБА_3 приїхала туди за день до цього, знову у них почались конфлікти. У жовтні 2015р. відповідачка ОСОБА_3 знову привела в будинок якогось чоловіка, який почав жити з ними, на прохання позивача ОСОБА_1 покинути будинок сказав що він буде тут жити з ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_3 сказала що це її наречений і він буде тут жити. Вони викликали міліцію, але працівники міліції сказали що відповідачка тут прописана тому може тут проживати. На теперішній час відповідачка ОСОБА_3 виїхала і де проживає невідомо. Після всього, що сталось вони переживають, що відповідачка ОСОБА_3 може когось озброєного привести і буде з ними проживати.
Відповідно до досліджений у судовому засіданні копії договору дарування від 30.11.1997р.(а.с.6), копії договору дарування від 17.10.2000р.(а.с.7) та копії свідоцтва про спадщину за законом від 26.05.1988р.(а.с.8) житловий будинок №21 по вул.Биковського м.Старобільська Луганської області належить позивачу ОСОБА_1
Рішенням Старобільського районного суду від 29.03.2013р. (а.с.9) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 16.09.1995р., розірвано.

Згідно копії судових повісток про виклик до суду (а.с.21,22) в Голосіївському районному суді м.Києва розглядалось кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.146. ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_3 за ч.4 ст.27- ч.2 ст.189 КК України, потерпілим у кримінальному провадженні зазначений ОСОБА_1

Відповідно до копії ухвали колегії суддів Голосіївського районного суду м.Києва від 02.12.2015р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.146. ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_3 за ч.4 ст.27- ч.2 ст.189 КК України (а.с.29-31), обвинуваченій ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з особистого зобовязання на домашній арешт, з покладенням заборони залишати місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

07.10.2015р. позивач ОСОБА_1 звертався до Старобільського РВ УМВС з заявою про скоєння злочину, у якій повідомляв про знаходження у його будинку стороннього чоловіка, який прибув на запрошення відповідачки ОСОБА_3 (а.с.а.с.2-3,5,6 матеріалу Старобільського РВ ГУМВС про результати розгляду звернення ЖЕО №2856). Згідно пояснень ОСОБА_7 та пояснень ОСОБА_3 (а.с.а.с.7,8 матеріалу Старобільського РВ ГУМВС про результати розгляду звернення ЖЕО №2856) 05.10.2015р. ОСОБА_3 запросила ОСОБА_7 погостювати деякий час за адресою: м.Старобільськ, вул.Биковського, 21.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку регулюються нормами ЦК України та ЖК України.

Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до частини 2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч.1 ст.402 ЦК України, с ервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону

Зі змісту вказаних норм слід дійти висновку, що право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права має відбуватись відповідно до вимог ст.ст.405,406 УК України.

Аналогічні розяснення викладені Верховним Судом України в аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ за 2013р.

Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, яка є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1, запрошує для проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4, що належить позивачу, сторонніх осіб без дозволу на те позивача, а також що відповідачка ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення стосовно позивача ОСОБА_1, і вказані обставини підтверджуються даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4, не вірити яким у суду немає підстав, та дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.6,7,8,9.21,22,29-31) та матеріалами Старобільського РВ ГУМВС про результати розгляду звернення ЖЕО №2856, і ці обставини суд вважає такими що мають істотне значення та достатніми для припинення права відповідачки ОСОБА_3 користуватись житловим будинком №21 по вул.Биковського м.Старобільська, який належить позивачу.

У звязку з викладеним суд критично відноситься до письмових заперечень відповідачки ОСОБА_3 проти позову, оскільки такі заперечення є безпідставними.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012р., у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

У звязку з викладеним суд критично відноситься до письмових заперечень відповідача Старобільського РВ УДМС України в Луганській області проти позову, як до необґрунтованих.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Старобільського РВ УДМС України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання зняття з реєстрації - є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст.391,405,406 ЦК України, ст.ст.11,10,209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління ДМС України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання зняття з реєстрації - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим будинком за адресою: Луганська область, м.Старобільськ, вул.Биковського, 21.

Зобовязати Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: Луганська область, м.Старобільськ, вул.Биковського, 21.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення в 10-денний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.В. Кудрявцев