АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу "Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу "Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради про скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким скасувати накази КЗ "Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради №48 від 16.09.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря ОСОБА_2" та № 51 від 21.10.2015 року "Про порушення трудової дисципліни лікарем ОСОБА_2 і притягнення її до дисциплінарної відповідальності", стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивовані тим, оскаржувані накази є безпідставними, прийняті з порушенням вимог трудового законодавства та є наслідком упередженого ставлення керівництва лікувального закладу до позивачки.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2016 року позов задоволений частково: скасовано наказ КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради №48 від 16 вересня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря ОСОБА_2.»; скасовано наказ КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради №51 від 21 жовтня 2015 року «Про порушення трудової дисципліни лікарем ОСОБА_2 і притягнення її до дисциплінарної відповідальності». В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції замість встановлення факту порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 спрямував розгляд справи на дослідження другорядних матеріалів і документів, які не мають суттєвого значення для правильного вирішення спору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове в разі порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №9 від 11 січня 1999 року ОСОБА_2 прийнята на 0,5 ставки посади лікаря УЗД КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради (т.1 а.с.8, 156).

Наказом № 14 від 27 березня 2003 року ОСОБА_2 звільнено від замісництва 0,5 ставки посади лікаря-фізіотерапевта і надано сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-фізіотерапевта КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради з 02.04.2003 року. (т.1 а.с.8, 155).

Таким чином, на час розгляду справи ОСОБА_2 обіймає в КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни Полтавської обласної ради» одночасно посаду лікаря УЗД (0,5 ставки за основним місцем роботи) та лікаря фізіотерапевта (0,5 ставки по сумісництву).

Наказом № 48 від 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме за безпідставну відсутність на робочому місці 11 вересня 2015 року і 15 вересня 2015 року (т.1 а.с.38).

Наказом №51 від 21.10.2015 року в зв'язку з порушенням трудової дисципліни лікаря ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за безпідставну відсутність на робочому місці 30 вересня 2015 року (т.1 а.с.51-52).

По усім виявленим випадкам відсутності на робочому місці призначені та проведені службові перевірки (т.1 а.с.39, 53).

Згідно графіків виходу працівників на роботу у вересні 2015 року (т.1 а.с.171-174) режим роботи ОСОБА_2 був таким: з 08.00 до 11.51 - робота у кабінеті ультразвукової діагностики (перший поверх гастроентерологічного відділення), з 12.21 до 16.12 - робота у фізіотерапевтичних кабінетах хірургічного відділення).

Рішенням загальних зборів трудового колективу КЗ «Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради від 08 жовтня 2015 року (т.1 а.с.66-74) рекомендовано адміністрації госпіталю притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що графіки виходу на роботу працівників гастроентерологічного і хірургічного відділень госпіталю за вересень 2015 року не були доведені до відома працівників, а тому, зважаючи на характер роботи та вимоги посадових інструкцій позивачки, у відповідача не було законних підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи на такого.

Стаття 142 КЗпП України передбачає, що трудова дисципліна на підприємствах, установах та організаціях регламентується правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами та положеннями про трудову дисципліну.

Пунктом 16 Правил внутрішнього трудового розпорядку госпіталю визначений робочий час, зокрема, для лікарів 38 годин на тиждень, щоденні години праці з 08.00 годин до 16.12 годин з обідньою перервою з 12.00 до 12.30. Години роботи лікарів визначаються графіком щомісячно (т.1 а.с.99-100).

Згідно п.13 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку графіки роботи доводяться до відома працівників не пізніше ніж за місяць до введення їх в дію.

Відповідно до ч.1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може застосовано: 1) догану; 2) звільнення.

Частиною 1 ст.147-1 КЗпП України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Зі змісту ч.1 ст. 148 КЗпП, вбачається, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця із дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, що визначені вимогами частини 1 ст.149 КЗпП України.

Відповідно до ч.3,4 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Факт порушення позивачкою правил внутрішнього трудового розпорядку - відсутність на робочому місці, підтверджена належними і допустимими доказами, а саме матеріалами службових перевірок (накази про проведення службових перевірок, довідки по результатам їх проведення, акти комісій, письмові пояснення членів комісій, т.1 а.с.39 -59).

Твердження позивачки про те, що під час проведення перевірки 30 вересня 2015 року вона перебувала у межах території лікувального закладу та виконувала свої безпосередні службові обов'язки (т.1 а.с.60,61), колегія суддів оцінює критично з огляду на те, що медичні сестри, які поставили свої підписи у її письмових поясненнях на ім'я начальника госпіталю, у подальшому письмово відмовилися від своїх підписів, пояснивши, що зробили це виключно на прохання ОСОБА_2 (т.1 а.с.63,64).

Позивачка всупереч вимогам ст.60 ЦПК України також не підтвердила належними і допустимими доказами факт перебування на робочому місці 11 вересня 2015 року і 15 вересня 2015 року, хоча стверджувала, що саме під час проведення перевірок проводила огляди хворих безпосередньо у палатах. Аналогічним чином, залишилися недоведеними посилання позивачки на упереджене ставлення до неї з боку адміністрації госпіталю.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка не навела доводів щодо наявності у неї об'єктивних перешкод для подання суду доказів.

Твердження позивачки про те, що вона, працюючи на двох посадах з квітня 2003 року, не була обізнана про режим свого робочого часу на обох посадах і увесь цей час організовувала свою роботу на свій розсуд, колегія суддів визнає такими, що виходять за межі здорового глузду та суперечать наданим у справу доказам, зокрема Правилам внутрішнього трудового розпорядку госпіталю (т.1 а.с.99-100), табелям виходу на роботу (т.1 а.с.101,102), графікам виходу на роботу працівників (т.1 а.с.103 - 106, 173,174), оглянутим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та долученим до справи письмовим поясненням працівників госпіталю, а також фотографіями у кількості дев'ять штук.

Перевіривши у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України усі перелічені докази у їх сукупності і взаємозв'язку, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка була обізнана про режимом свого робочого часу, проте за відсутності поважних причин тричі (11 вересня 2015 року, 15 вересня 2015 року і 30 вересня 2015 року) була відсутня на робочому місці.

Враховуюче наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 п.4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: П.С.Абрамов

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов