Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/33/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді Горобця В.Л.

Секретаря Товт А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - АГРО», третя особа: відділ Держзгеокадастру у Миколаївському районі, Одеської області про визнання договорів оренди недійсними та скасування реєстрації вищеозначених договорів оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками земельних ділянок з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" за № 136,137,138 площею: 6,15 га кожна, в масиві № 27, 28, що підтверджується державними актами: серія ОД № 094352, кадастровий № :01:004:0013; серія ОД № 094353, кадастровий № :01:004:0052; серія ОД № 094351, кадастровий № :01:004:0053.

Земельна ділянка серія 0Д № 094351, кадастровий №:01:004:0053; успадкована ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3.

Земельні ділянки розташовані на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

На початку 2014 року позивачі отримали повістки до Миколаївського районного суду, а також позов ( Позивач ОСОБА_4 товариство з обмеженою, відповідальністю «ІНТЕР -АГРО».) та оригінали та копії договорів оренди трьох земельних ділянок перелічених раніше.

17.03.2014 р. Позивач ( по цивільній справі 508/133/14-ц Відповідач) надав до суду зустрічний позов про визнання договорів оренди не дійсними.

В зустрічному позові Позивачу ( по цивільній справі 508/133/14-ц Відповідачу) рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2015р. відмовлено з тих підстав, що хоч Позивачі ( по цивільній справі 508/133/14-ц Відповідачі) спірних договорів не підписували, але отримували орендну плату, що свідчить про те, що договори оренди прийняті ( Відповідачами) до виконання.

Відповідно наданих до суду та Позивачами (по цивільній справі 508/133/14-ц Відповідачі) трьох договорів вони підписані 11.01.2010 р.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом першої інстанції встановлено, що договір оренди землі сім'я ОСОБА_3 не підписувала, тобто сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору тим більше, що ці договори вони побачили перед судом.

Укладений договір визнається недійсним на підставі статті 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Досліджуючи надані Позивачам договори оренди Позивачі дійшли висновку, що в наданих їм договорах в порушення ст. 215, ч. 1ст. 203 ЦК України, та ст. 15 Закону України Про оренду землі, відсутні істотні умови договору крім того відбувається істотне порушення умов договорів оренди.

Відсутність цих істотних умов та їх порушення, порушує права Позивачів які захищені Конституцією України.

Позивачі не вимагають визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 11.01.2010 р. з підстав не підписання цих договорів.

Ознайомившись з Договорами оренди Позивачі вважають, що їх права порушені в частині відсутності в договорах оренди умов по збереженню родючості та повернення грунтів, які знаходяться на цих ділянках в тому стані в якому вони повинні були передаватись, але ніякої передачі та ніяких умов в договорах оренди не вказано.

Відсутність передачі земельних ділянок без фіксування їх якості є суттєвою умовою, але в порушення законів передачі не відбулось тобто порушені істотні умови договору та ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та інших законів та нормативних актів України.

Статтею 37 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості грунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

З метою здійснення контролю за динамікою родючості грунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами грунтів і рівні їх забруднення.

Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в Користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки. Ст. 47. даного Закону передбачено, що власники земельних ділянок та землекористувачі, у тому числі орендарі зобов'язані здійснювати

ґрунтоохоронні заходи з метою запобігання погіршенню їх якісного стану та якісного стану суміжних земельних ділянок і довкілля в цілому.

Відповідач в порушення законів України, попираючи права орендодавця - Позивача не визнаючи Законів України, Указ Президента та підзаконні нормативні акти України в порушення Закону спочатку начебто підписав у Позивачів договір, а потім зареєстрував ці договори з порушенням строків реєстрації, не надаючи при реєстрації плану або схему земельних ділянок, які належать Позивачам, що було в подальшому неможливо ідентифікувати, що саме цією ділянкою користувався Відповідач.

Відповідно до Указу Президента України "Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення" від 02.12.1995р. № 1118/95 вказано про те, що необхідно запровадити суцільну агрохімічну паспортизацію всіх земель сільськогосподарського призначення на території України. У разі зміни власника чи користувача землі її паспортизація здійснюється в обов'язковому порядку незалежно від часу останнього обстеження.

Своєю бездіяльністю, Відповідач порушив право Позивача на збереження родючості ґрунтів та інших корисних властивостей землі, плодородного грунту, яку Відповідач використовує.

А тому позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом в якому просять визнати договори оренди землі, укладені між ними та відповідачем, недійсними та скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі.

31.03.2016 року представником позивачів до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, де було уточнено саме резолютивну частину позовної заяви, а саме в частині, які саме договори оренди землі позивачі просять визнати недійсними та скасувати їх державну реєстрацію, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, на задоволенні своїх позовних вимог наполягають.

Представник позивачів, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги своїх довірителів та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач грубо порушує умови договорів оренди землі від 11.01.2010 року укладених між позивачами та СТОВ «ІНТЕР-АГРО», оскільки орендна плата не індексується та в відповідача відсутні агрохімічні паспорти на земельні ділянки які відповідач орендує в позивачів.

Представник відповідача, ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з уточненнями позивачів та суду пояснила, що відповідач виконує в повному обсязі умови договорів оренди землі від 11.01.2010 року укладеними з позивачами, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог з уточненнями, а також застосувати строк позовної давності, про що вказала в своїх запереченнях проти позову.

Третя особа, представник відділу Держгеокадастру у Миколаївському районі Одеської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність.

Суд, вислухавши в судовому засіданні представника позивачів, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками земельних ділянок з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" за № 136,137,138 площею : 6,15 га кожна, в масиві № 27, 28, що підтверджується державними актами: серія ОД № 094352, кадастровий № :01:004:0013; серія ОД № 094353, кадастровий № :01:004:0052; серія ОД № 094351, кадастровий № :01:004:0053.

Земельна ділянка серія 0Д № 094351, кадастровий №:01:004:0053; успадкована ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3.

Земельні ділянки розташовані на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

11.01.2010 року між позивачами та СТОВ «ІНТЕР-АГРО» було укладено договори оренди землі строком на 7 років ( а.с. 19-22, 26-29, 100-101).

В провадженні Миколаївського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом СТОВ «ІНТЕР-АГРО» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками та зустрічна позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до СТОВ «ІНТЕР-АГРО» про визнання договорів оренди землі недійсними.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року позовну заяву СТОВ «ІНТЕР-АГРО» було задоволено, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено з підстав не укладання та не підписання договорів оренди землі ( а.с. 9-11).

Рішення набрало законної сили, а тому данні підстави визнання недійсними договорів оренди землі укладених між позивачами та відповідачем, та скасування державної реєстрації договорів не було предметом розгляду.

Представник позивачів ОСОБА_5 в судовому засіданні звертав увагу суду на те, що підставою для визнання вищевказаних договорів оренди землі є відсутність в договорах оренди землі від 11.01.2010 року істотних умов відповідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме умови збереження стану обєкта оренди відсутність у відповідача агрохімічних паспортів на земельні ділянки, які відповідач орендує у позивачів, а також порушення умов договорів в частині орендної плати, а саме щодо індексації при виплаті орендної плати, оскільки орендна плата згідно договорів оренди землі укладеними між позивачами та відповідачем вноситься в розмірі не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а з часу оренди земельних ділянок і до цього часу нормативно-грошова оцінка земельних ділянок збільшувалась з кожним роком але позивачі кожного року отримували орендну плату в одному ж і тому ж самому розмірі.

Суд не погоджується з даними доводами представника позивачів, оскільки.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного Фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.17 Договорів оренди від 11.01.2010 р. Умовами збереження стану об'єкта оренди ( тобто земельної ділянки) є використання ділянки з дотриманням умов земельного та природоохоронного законодавства.

Таким чином, суд рахує, що в договорах оренди землі від 11.01.2010 року укладених між позивачами та відповідачем передбачені усі істотні умови, які визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Посилання представника позивача на те, що відповідач порушує вимоги з дотримання умов земельного та природоохоронного законодавства не заслуговують на увагу, оскільки представником позивача не надано суду відповідних доказів ( наприклад аналіз землі і т. ін.).

Крім того, що стосується агрохімічних паспортів на орендовані земельні ділянки то суд виходить з того, що договорами оренди землі від 11.01.2010 року укладеними між позивачами та відповідачем не передбачено такої умови, що і не передбачено Законом України «Про оренду землі».

Так, згідно Указу Президента України "Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення" від 02.12.1995р. № 1118/95 запроваджено суцільну агрохімічну паспортизацію всіх земель сільськогосподарського призначення на території України, яку необхідно було провести до 2000 року. Крім того, у разі зміни власника чи користувача землі її паспортизація здійснюється в обов'язковому порядку незалежно від часу останнього обстеження в залежності від виду земельної ділянки кожні 3 або 5 років. Агрохімічне обстеження земель сільськогосподарського призначення здійснюється за рахунок коштів, що надходять від плати за землю, яка зараховується на спеціальні бюджетні рахунки сільської, селищної, міської Рад, на території яких знаходяться земельні ділянки, а також з інших джерел.

Однак суд рахує, що саме договорами про оренду землі від 11.01.2010 року має бути передбачено умови щодо виготовлення користувачем земельної ділянки агрохімічного паспорту на земельну ділянку, оскільки відносини які склалися між сторонами регулюються Законом України «Про оренду землі».

Також при укладанні договорів оренди землі між позивачами та відповідачем було використано типову форму договору оренди землі затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

Виходячи з вищевикладеного та приймаючи до уваги п. 36 Договорів оренди землі, які укладені між позивачами та відповідачем 11.01.2010 року, сторони мають повне право звернутися один до одного з заявами про зміну умов договору, в даному випадку про виготовлення агрохімічних паспортів, а також укласти додаткову угоду до договору щодо зміни орендної плати відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що передана в оренду.

Однак як було встановлено в судовому засіданні позивачі не зверталися до відповідача з відповідними заявами, а отже суд рахує, що позивачі знали про данні договори оренди землі від 11.01.2010 року та орендна плата яку вони отримували від відповідача повністю їх влаштовувала, відповідних доказів того, що відповідач при виплаті орендної плати за землю, не проводив її індексацію суду не надано.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та приймаючи до уваги Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачів щодо скасування договорів оренди землі укладених між позивачами та СТОВ «ІНТЕР-АГРО» 11.01.2010 року. Суд вважає, що позивачі мають бажання укласти відповідно договори оренди землі з іншим орендарем, а це не є підставою щоб визнавати договори оренди землі укладені з відповідачем 11.01.2010 року недійсними та скасовувати їхню реєстрацію.

Згідно із ст.88 ЦПК України позивачамі не підлягають до присудження понесені ними судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15;60;213-215;217;218;294 ЦПК України, ст. 638 ЦК України, ст.ст. 13, 15, 18, 20, 21 Закону України «Про оренду землі» суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_7 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО», третя особа відділ Держгеокадастру у Миколаївському районі, Одеської області про визнання договорів оренди недійсними та скасування реєстрації вищеозначених договорів оренди землі відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня повного виготовлення тексту рішення через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя: В.Л. Горобець