У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.
Суддів: Максимчук З.М., Хилевича С.В.
Секретар судових засідань Мельник С.Ю.
З участю сторін,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2016 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2016 року позов Військової частини НОМЕР_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 1117гривень 15коп. та 243гривні 60коп. судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводив, що 25 серпня 2014 року відповідно до наказу № 209, командира військової частини НОМЕР_1 , він та інші військовослужбовці були відкомандировані до військової частини НОМЕР_3 в район виконання завдань в зоні проведення анти терористичної операції.

Особисто йому було ввірено військове майно, а саме: автомобіль Урал-4320 (який належав військовій частині НОМЕР_4 м. Рівне) та бронежилет „КОРСАР (належав військовій частині НОМЕР_1 ).

30 серпня 2014 року він, та інші військовослужбовці в складі колони військової частини НОМЕР_3 на автомобілі Урал-4320 виконував завдання з підвозу боєприпасів в міжнародний аеропорт Луганськ. Щоб захистити себе від куль та осколків бронежилет повісив на двері кабіни автомобіля зі сторони водія.

По прибуттю до місця призначення потрапили під обстріл артилерії противника. Під час обстрілу перебували в терміналі. Внаслідок обстрілу автомобіль Урал-4320 було повністю знищено разом з боєприпасами та бронежилетом „КОРСАР.

Вважає, що військове майно разом з бронежилетом було знищено внаслідок дії непереборної сили.

Просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Колдегія суддів заслухавши доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі і з"явились в судове засідання у межах апеляційної скарги, переваіривши законність та обгрунтованість рішення суду дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом з 14 жовтня 2011 року у військовій частині НОМЕР_3 .

21 серпня 2014 року ОСОБА_1 відповідно до роздавальної відомості особовому складу озброєння , приладів та майна, отримав бронежилет "КОРСАР".

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 з 25 серпня по 25 вересня 2014 року був відкомандирований в район виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції.

30 серпня 2014 року відповідач перебуваючи в розпорядженні керівника сектору "А", на автомобілі марки Урал 4320 військової частини НОМЕР_4 виконував завдання з підвозу боєприпасів до міжнародного аеропорту Луганськ.

На марші з метою захисту себе від куль та осколків повісив бронежилет на праву дверку автомобіля.

Прибувши до аеропорту Луганськ, відповідач з початком ворожоно обстрілу автомобілів, переховувався в терміналі залишивши бронежилет в автомобілі. В наслідок обстрілу автомобіль було знищено.

Про утрату бронежилета ОСОБА_1 повідомив лише в своєму поясненні 27 січня 2015 року при проведенні службового розслідування по факту відсутності військового майна.

Вироком Рівненського міського суду від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 було засуджено за привласнення боєприпасів з послідуючим їх збутом з корисливою метою. Вирок не оскаржений і набрав законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги військової частини НОМЕР_3 суд першої інстанції виходив з вимог п. п. 2, 3, 4, 8, 16 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР.

Причини втрати бронежилета внаслідок обстрілу автомобіля Урал 4320 ні під час службового розслідування, ні в ході досудово розслідування встановлено не було.

Доводи ОСОБА_1 проте, що бронежилет було втрачено внаслідок непереборної сили, колегія суддів прийняти до уваги не може оскільки, не вважає що він був втрачений саме під час артобстрілу.

Залишаючи автомиобіль та перемістившись до терміналу ОСОБА_1 зобов"язаний був забрати з собою бронежилет (який предназначено для захисту особисто військовослужбовця), а не лишати його в автомобілі.

За наведених обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягали до задоволення.

Виходячи з того, що при вирішенні справи норми матеріального та процесуального права судом порушені не були, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів не знаходить.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: З.М.Максимчук

С.В.Хилевич