№ 243/2477/16-ц
Справа № 2/243/1472/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.

при секретарі - Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення компенсації втрати частини заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», про стягнення компенсації втрати частини заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Свої вимоги обґрунтувала тим, що працювала на ВАТ «Содовий завод» з 02 листопада 1977 року по 01 січня 1999 року включно. Згідно записів у моїй трудовій книжці у відповідності до пр. № 409 від 02 листопада 1977 року я була прийнята до відповідача в цех кальцинованої каустичної соди та очищеного бікарбонату лаборантом 2 розряду. Згодом працювала на різних робочих місцях. Рішенням Слов янського міського суду, справа №2-1879-99 від 07 червня 1999 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1160 грн. 55 коп.

Виконавчий лист за рішенням суду було своєчасно надано до державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції та взяте на виконання, але до цього часу рішення суду не виконане.

18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя ОСОБА_2 (для інформування інших). Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

В листі йдеться про те, що постановою №5/174Б від 04.09.2003 господарського суду Донецької області ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Зазначає, що керуючись п.7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень.

У відповідності до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 08.03.201 1) всі виконавчі документи, згідно акту передачі виконавчих документів від 21.03.2013 року, передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод».

З приводу виконання рішень судів їм рекомендовано звернутися безпосередньо до ліквідатора ВАТ «Содовий завод».

Зазначає, що на час подання позову відповідача, як юридичну особу, не знято з реєстрації і не ліквідовано.

Вказує, що позовна давність не повинна застосовуватись за вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні робітника за нормами чинного законодавства України.

Тому, просить суд стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь компенсацію частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 7755 грн. 72 коп.

В судовому засіданні позивач заявлені нею вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій проти задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку щодо необґрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог, з наступних підстав.

У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що позивач працював у відповідача без перерв у роботі на різних посадах з 02 листопада 1977 року по 01 січня 1999 року. Звільнена 01 січня 1999 року на підставі наказу № 227. Вказані обставини підтверджуються копіями трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 23-25).

Під час роботи у ВАТ «Содовий завод», ОСОБА_1 не своєчасно та не в повному обсязі виплачувалась заробітна плата, у звязку з чим при звільненні позивачу не виплачено усі грошові кошти належні до сплати, у звязку з чим позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати.

Рішенням Словянського міського суду Донецької області від 07 червня 1999 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто зі Словянського ВАТ «Содовий завод» заборгованість з заробітної плати в сумі 1160 грн. 55 коп. (а.с. 6).

Частиною третьою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація нараховується роботодавцями працюючим робітникам у разі затримання виплати доходів на один і більше календарних місяців.

За приписами ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться уразі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, а за змістом ст. 8 вказаного закону, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2001 року.

В статті 3 вказаного Закону, передбачений порядок нарахування компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків її виплати.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Однак, як встановлено в судовому засіданні і вказано позивачем у своїй заяві, по теперішній час заборгованість по заробітній платі їй не виплачена.

Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу ( особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Як зазначено вище, вимоги позивачем про стягнення заборгованості по заробітній платі не заявлялись, такі вимоги були вирішені Комісією по трудовим спорам, та заробітна плата до теперішнього часу позивачці не сплачена і при її виплаті індексація відповідно до діючого законодавства не нарахована.

Крім того, позивачем у порушення вимогст. 60 ЦПК України,не надано суду даних про відмову ВАТ «Содовий завод» у виплаті їй компенсації. Втрати заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Позивач звільнилась з роботи 01 січня 1999 року. Будь-яких доказів того, що така компенсація не була нарахована під час перебування у трудових відносинах з відповідачем не надано.

Крім того, позивачем не надано деталізованої довідки про розмір заборгованості по заробітній платі, де б були зазначені суми виникнення вказаної заборгованості щомісячно, що при наявності правових підстав, унеможливлює визначення розміру такої компенсації відповідно до вимог визначених Постановою КМУ.

Відповідно до п. 2 «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушення термінів її виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20 грудня 1997 року, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більш ніж на один відсоток.

Пунктом третім наведеного Положення передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

У відповідності до п. 4 Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з п. 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується.

Між тим, позивачем не надано доказів про те, за які конкретно місяці виникла заборгованість по заробітній платі, що є суттєвими обставинами для правильного вирішення справи, тому суд позбавлений можливості провести розрахунок у відповідності до вимог Закону.

Статтею 116 Кодексу законі про працю України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день

звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено загальний строк звернення до суду з питань вирішення трудового спору, а саме працівник може звернутися з такою заявою безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Крім того, частиною 2 наведеної статті передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, в розумінні наведеної норми закону, що регулює трудові відносини, строк позовної давності не застосовується до вимог щодо стягнення заборгованості саме з заробітної плати й жодним чином не розповсюджується до інших компенсаційних виплат повязаних із порушенням законодавства про оплату праці.

Частиною 3 статті 94 Кодексу законів про працю України встановлено, що питання регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 94 КЗпП України закріплено поняття заробітної плати. Так, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Законом України «Про оплату праці» визначено економічні, правові та організаційні

засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Так, частиною першою наведеного закону встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Так, позивач ОСОБА_1 знала про свої порушені права протягом тривалого часу, а саме з моменту ухвалення судового рішення у справі за її позовом до ВАТ «Содовий завод» про стягнення заборгованості з заробітної плати, проте вказала, що вона вважає, що позовна давність не повинна застосовуватись за вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати, однак вона не обґрунтувала поважність пропуску нею строку звернення до суду із такими вимогами.

Своїм рішенням № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року Конституційний Суд України надав розяснення щодо тлумачення положень статті 233 Кодексу Законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 117 та 237-1 цього Кодексу, а саме для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

У даному випадку, слід зауважити, що фактичною датою розрахунку відповідача із позивачем по заробітній платі, є дата ухвалення судового рішення у справі за позовом працівника щодо стягнення заробітної плати.

Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами та доповненнями), Постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20 грудня 1997 року про затвердження «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушення термінів її виплати», Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 47, 115, 116, 117, 233, 237-1, КЗпП України, ст. 55 Конституції України, , ст.ст. 3, 10, 58, 60, 88, 212-215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення компенсації втрати частини заробітку за час затримки розрахунку при звільнені відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційний судом.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_3