АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22ц-791/887/16 Єдиний унікальний номер справи: 664/1333/15-ц Головуючий в І інстанції: Бойко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Кузнєцової О.А.

суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_2

секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки та головного лікаря Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення морального відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зазначаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах Комунального закладу Цюрупинська районна стоматологічна поліклініка в особі головного лікаря ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції позивач працював у Цюрупинській районній стоматологічній поліклініці на посаді лікаря-стоматолога хірурга.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване такі стягнення як догана та звільнення.

Наказом від 26.03.2015 року № 26-к на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за неодноразове грубе порушення локальних протоколів надання хірургічної стоматологічної допомоги, лікарської етики та деонтології, систематичні скарги пацієнтів в усній та письмовій формі, неналежне оформлення первинної документації.

Згідно протоколу засідання профспілкової комісії по зверненню головного лікаря Цюрупинської райстоматполіклініки від 27.03.2015 року вирішено вважати наказ від 26.03.2015 року № 26-к «Про оголошення догани та попередження лікарю-стоматологу хірургу» - правомірним з підстав порушення локальних протоколів надання хірургічної стоматологічної допомоги, порушення про інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення.

Відповідно до посадової інструкції лікаря-стоматолога хірурга Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки посада «Лікаря-стоматолога-хірурга» відноситься до категорії «Професіонали». До його посадових обовязків відноситься застосування сучасних методів діагностики та хірургічного лікування запальних процесів, травматичних ушкоджень, новоутворень, набутих вад і деформацій щелепно-ліцевої ділянки (п.2.5.); ведення лікарської документації (п.2.8). Крім того, відповідно до п.4.1 вказаної інструкції лікар-стоматолог-хірург несе відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією посадовою інструкцією обов'язків та (або) невикористання наданих прав. Також лікар-стоматолог-хірург несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання вимог внутрішньо нормативних документів організації та законних розпоряджень керівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту проведення службового розслідування від 06.03.2015 року, в ході роботи комісією отримано скаргу ОСОБА_6 та пояснювальну стоматолога-хірурга ОСОБА_3, в результаті було виявлено: амбулаторна карта заповнена без відповідності з локальними протоколами, не описано скарги і обєктивні дані. При огляді пацієнтки 02.02.2015 року завідуючим терапевтичного відділення і стоматологом-хірургом ОСОБА_7, було виявлено свіжу лунку видаленого 27 зуба, 28 зуб менший від 26 наполовину в аномальному, напівгоризонтальному положенні впирався буграми в щоку. Зі слів пацієнтки, вона звернулась до стоматолога-хірурга ОСОБА_3 видалити саме цей зуб, який їй заважав і тепер заважає, натирає щоку.

Комісія дійшла висновку, що дійсно помилково був видалений не той зуб, з яким звернулася пацієнтка, що і привело до скарги.

З пояснювальної лікаря ОСОБА_3 вбачається, що порахувавши, що причина скарги не на 28 зуб, а на 27, він його видалив, не детально пояснивши хворій для чого. У карточці записав помилково, що видалив 28 зуб (а.с.51, 77).

На підставі звернення ОСОБА_6 до Департаменту охорони здоровя при ХОДА щодо неналежного надання їй стоматологічної допомоги лікарем-стоматологом ОСОБА_3 30.01.2015 року, фахівцями Департаменту охорони здоровя при Херсонській обласній державній адміністрації та обласної стоматологічної поліклініки було проведено розслідування за її участю щодо видалення їй здорового зуба замість хворого.

За результатами проведення перевірки дій ОСОБА_3 по видаленню здорового зуба ОСОБА_6 був складений відповідний ОСОБА_2 від 23.11.2015 року, в якому було вказано, що замість хворого зуба лікарем був видалений пацієнтці здоровий зуб, що є грубим порушенням ОСОБА_3 своїх обовязків.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем допущено порушення ведення первинної медичної документації(медичної картки), а саме вимоги Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №43/0 «Медична картка стоматологічного хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя від 14.02.2012 року № 110, а саме п. 4, яким лікар повинен направити пацієнта на лабораторне дослідження, рентгенографію, отримати висновки фахівців відповідного профілю, у тому числі загально соматичних, із поданням виписки із карти стоматологічного хворого, аналізів та іншої медичної документації, яку вписують або вклеюють у форму № 43/0 до розділу «Дані рентгенівських обстежень, лабораторних досліджень». Також п. 4.1 цієї ж Інструкції передбачено, що допускається подальше уточнення діагнозу, розширення або заміна з обовязковим уточненням дати.

Проте, вимоги цих пунктів позивачем не виконані, в порушення вимог вказаної Інструкції записи виконані медичної сестрою.

Локальні протоколи, які розроблені за наказом МОЗ України № 566 від 23.11.2004 року на наказом № 56-лр від 16.06.2014 року, затверджені в Цюрупинській районній стоматологічній поліклініці і погоджені з Департаментом охорони здоровя при Херсонській обласній державній адміністрації 20.06.2014 року є обовязковими до виконання.

Крім того, матеріали справи містять скаргу ОСОБА_8 на імя завідуючого Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки (а.с.154) та на імя головного лікаря Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки (а.с.155), доповідну завідуючого стоматологічної поліклініки ОСОБА_9 на імя головного лікаря, в якій зазначено про скаргу ОСОБА_8, який зазначає, що 05.03.2015 року прийшов на прийом до хірурга-стоматолога ОСОБА_3 і лікар видалив йому не той зуб ( видалив 47 зуб замість 48), з яким він звернувся. При вивченні амбулаторної картки було виявлено запис лікаря стоматолога за 2013 рік, що видаленню підлягає 47 зуб. Помилка лікаря ОСОБА_3 вбачається ним в тому, що останнім не було проведено допоміжні методи обстеження і не було узгоджено з пацієнтом, який зуб підлягає видаленню (а.с.151); пояснювальну записку позивача ОСОБА_3, який підтвердив видалення саме 47 зубу на підставі направлення на його видалення від 27.09.2013 року (а.с.153); доповідну лікаря стоматолога-хірурга ОСОБА_7 від 12.03.2015 року (а.с.152).

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дослідив надані докази та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Доводи апеляційної скарги про переміщення позивача у другу зміну як покарання в додаток до догани, та як істотну зміну умов його праці, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зміна робочого часу працівника не є видом дисциплінарного стягнення згідно вимог діючого трудового законодавства України і таке переміщення відбулося у звязку з оптимізацією робочого часу працівників лікарні і не є зміною істотних умов праці в розумінні ст. 32 КЗпП України.

В зазначеному випадку відбулося саме переміщення, яке не змінило умов праці, а тому не потребувало згоди позивача на це. Доводи ОСОБА_3 про те, що він працює в після обідню робочу зміну та не може приділяти належної уваги родині та онукам, не є підставою для визнання вказаних дій Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки переведенням працівника ОСОБА_3 на іншу роботу у зрозумінні норм ст. 32 КЗпП, оскільки не відбулося зміни на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання спірного наказу незаконними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення строків застосування дисциплінарного стягнення до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ст. 148 КЗпП - дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2015 року зі скаргами на дії лікаря-стоматолога-хірурга ОСОБА_3 до головного лікаря Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_6, 04 лютого 2015 року головним лікарем ОСОБА_5 видано наказ № 01-ст «Про проведення службового розслідування», яким встановлені строки проведення службового розслідування, а саме з 05 лютого 2015 року по 06 березня року. Актом проведення службового розслідування від 06 березня 2015 року відносно лікаря-стоматолога-хірурга ОСОБА_3, встановлено, що пацієнту ОСОБА_6дійсно було видалено не той зуб, з яким вона зверталась.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наказ № 26-к від 26.03.2015 року відповідає вимогам ст. 147 КЗпП України, застосований відповідним органом згідно ст. 147-1 КЗпП України, з дотриманням строків та порядку дисциплінарного стягнення ( ст. ст.148, 149 КЗпП України).

Висновки суду мотивовані належним чином, підтверджуються матеріалами справи та доказами, перевіреними у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду м. Херсона від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_2