Справа № 751/8467/14 Провадження № 22-ц/795/1050/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Мороз К. В. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.,
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_5, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариство з обмеженою відповідальністю ФТД «Наташа-М», Приватне підприємство «Ніанат» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14 травня 2014 року,-

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2016 року, ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до апеляційного суду Чернігівської області з апеляційною скаргою, в якій просило вищезазначену ухвалу скасувати та в задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» відмовити.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2016 року заяву ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадський організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14.05.2014 року задоволено. Скасовано повністю рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 14 травня 2014 року під головуванням судді Москаленко Н.Ю., місце розгляду місто Чернігів, проспект Перемоги, 62 у справі № 1371-9/539/14 за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ТОВ ФТД "Наташа-М", ПП "Ніанат" про стягнення заборгованості за договором про надання траншу № SME0003613-2 від 10.11.2011 року. Стягнуто з ПАТ»Альфа-Банк» на користь ОСОБА_5 судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду є незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права та внаслідок неправильного встановлення судом обставин по справі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що заявником не надано жодного документу того, що кошти отримані нею відповідно до угоди від 10 листопада 2011 року були використані на її власні потреби, послуги, товари. Дані кошти були використані на рефінансування заборгованості, що утворилась за попередніми договорами, та реконструкцію нерухомості, що використовується у підприємницькій діяльності. Тому спірні правовідносини не регулюються Законом України „Про захист прав споживачів", а тому дана справа підвідомча третейському суду відповідно Закону України "Про третейські суди", тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення третейського суду.

Заявлене представником ПАТ»Альфа - Банк» клопотання до апеляційного суду не може бути підставою для відкладення розгляду справи, оскільки відсутні належні докази, які б перешкоджали юридичній особі взяти участь у судовому засіданні, тому відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України неявка в судове засідання ПАТ»Альфа - Банк», не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, оглянувши справу Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнській фінансовий союз" №1371-9/539/14 за позовом ПАТ „Альфа-Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

По справі встановлено, що 14 травня 2014 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз", прийнятого в м. Чернігові по проспекту Перемоги 62 суддею Москаленко Н.Ю. (одноособово) по справі № 1371-9/539/14, за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ТОВ ФТД "Наташа-М", ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ПП "Ніанат" про стягнення заборгованості за Договором про надання траншу № SME0003613-2 від 10.11.2011 року, солідарно з відповідачів стягнута заборгованість за договором у розмірі 9 116852,37 грн., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. (а.с.8-10, матеріали справи третейського суду № 1371-9/539/14 а.с.96-98).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України „Про третейські суди" (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI від 03 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, без посередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

За частиною першою статті 11 Закону України»Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти(споживчий кредит) бере зобов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов»язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ст.389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано,якщо справа,в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.11.2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_5 як фізичною особою укладено договір про надання траншу № SME0003613-2, відповідно до якого банк у порядку та згідно Рамкової угоди № SMERS00056 від 12.09.2007 року надав ОСОБА_5 кредит в сумі 9397000,00 грн.. Пунктом 1.2 договору визначено цільове призначення кредиту - повернення заборгованості за договорами про надання траншу, укладеними між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_5, а також на інші цілі, що не суперечать діючому законодавству України. Так в пункті 2.2.3 договору визначено, що перед укладанням договору, позичальник в повній мірі ознайомлений з умовами надання кредиту, в тому числі сукупною вартістю кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним. В пункті 2.2.4 договору встановлено, що позичальник ознайомлений із письмовою інформацією щодо виду і предмету кожної супутньої послуги, обґрунтування її вартості, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв»язку з отриманням кредиту. В пункті 2.2.5 договору позичальник інформований про правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом. Зазначена інформація викладена у додатку №2 до цього договору і є невід»ємною частиною цього договору. Додаток №2 до договору, що є його невід"ємною частиною, має назву, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх товарів. (а.с.11-17, а.с.22 матеріалів справи третейського суду).

Цільове призначення кредиту наданого ОСОБА_5. за Договором про надання траншу № SME0003623 від 14 вересня 2007 року (ас.155-160) на погашення якого надавався кредит 10 листопада 2011року, визначено, як фінансування витрат на ремонт та реконструкцію нерухомості, що також не визначає використання кредитних коштів на роботи пов»язані з підприємницькою діяльністю або виконання обов»язків найманого працівника.

Таким чином, ознаками цього договору про надання траншу № SME0003613-2 від 10.11.2011 року є те, що він надавався ОСОБА_5 як фізичній особі в розстрочку для кредитування кінцевого споживання для задоволення її особистих потреб, а не виробничої діяльності.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, виходячи з правової позиції Верховного суду України , які викладені у постанові від 16 березня 2016 року по даній справі №6-2693цс-15, прийшов до обґрунтованого висновку що зазначений кредит за договором про надання траншу № SME0003613-2 від 10.11.2011 року за своєю правовою природою є споживчим, оскільки одержаний фізичною особою ОСОБА_5, для задоволення її особистих, індивідуальних потреб, тому ОСОБА_5 є споживачем в розумінні п. 22ч.1 ст. 1 Закону України »Про захист прав споживачів».

Задовольняючи заяву ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, згідно п. 14 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» не підвідомча третейському суду відповідно до закону, оскільки прийнята у спорі щодо захисту прав споживача, тому правильно відповідно до п.1 ч.1 ст.389-5 ЦПК України, п.1 ч.3 ст.51 Закону України »Про третейські суди» скасував повністю рішення третейського суду від 14.05.2014 року за позовом ПАТ»Альфа - Банк» до відповідачів про стягнення заборгованості, яке було ухвалене після внесення зазначених змін до Закону України »Про третейські суди».

Такий висновок суду першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері діяльності третейських судів.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ»Альфа-Банк», що кошти, які були отримані ОСОБА_5 за Договором про надання траншу від 10.11.2011 року були використані нею в підприємницькій діяльності, не підтверджені належними доказами, які б свідчили, що фактичне використання зазначених коштів заявницею пов»язане з її підприємницькою діяльності; тому такі доводи апелянта не спростовують висновок суду першої інстанції що ОСОБА_5 були одержані кошти для особистих потреб, а отже заявниця є споживачем послуг банку, і спір який виник між сторонами щодо заборгованості за кредитом є спором щодо захисту прав споживача, і в силу положень п.14ч.1ст.6 Закону України »Про третейські суди» така справа не підвідомча третейському суду.

Така правова позиція також висловлена у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п.1ч.1ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: