Єдиний унікальний номер 725/1819/16-ц
Номер провадження 2/725/384/16
Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В., Сорокан М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним частково, визнання права спільної сумісної власності подружжя та визначення частки у праві спільної власності,-
Позивач звернувся з позовом до відповідачів з даним позовом. Посилалась в позові на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецької міського управління юстиції 8 жовтня 2010 року актовий запис №1820. Шлюб розірваний рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20 січня 2016 року. За час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 1 квітня 2011 року посвідчений договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 12 жовтня 2010 року, купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Однак, на час набуття майна постановою старшого державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6 від 31 січня 2011 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 . Тому з метою уникнення звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 покупцем у договорі зазначено сина ОСОБА_2, яким є ОСОБА_3, а ОСОБА_2 представником покупця. Сторони договору ОСОБА_5 та ОСОБА_3 свідомо діяли при вчиненні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 для приховування інших правових наслідків набуття права власності на квартиру подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У той же час квартира АДРЕСА_1 придбана подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах сім»ї. Між ОСОБА_5 та подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості про істотні умови договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, ціну.
Представник позивач ОСОБА_1 ОСОБА_7 в судовому засіданні свій позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Просив позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою по останньому місцю проживання.
У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Заслухавши пояснення всіх присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецької міського управління юстиції 8 жовтня 2010 року актовий запис №1820. Шлюб розірваний рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20 січня 2016 року. За час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 1 квітня 2011 року посвідчений договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 12 жовтня 2010 року, купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Однак, на час набуття майна постановою старшого державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6 від 31 січня 2011 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 . Тому з метою уникнення звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 покупцем у договорі зазначено сина ОСОБА_2, яким є ОСОБА_3, а ОСОБА_2 представником покупця. Сторони договору ОСОБА_5 та ОСОБА_3 свідомо діяли при вчиненні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 для приховування інших правових наслідків набуття права власності на квартиру подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У той же час квартира АДРЕСА_1 придбана подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах сім»ї. Між ОСОБА_5 та подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості про істотні умови договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, ціну.
Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі-продажу у власність та зобов'язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов'язок передати предмет договору наступному власнику.
Крім того, покупець може домовитися з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.
Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.
Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.
Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.
Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1ст. 216 ЦК України).
За правилами ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.
Також судом встановлено, що подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбано майно для подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, сплачено ціну за власні кошти, договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є удаваним в частині покупця ОСОБА_3.
Покупцем за договором є подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки за рахунок коштів подружжя і для подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично укладений договір.
Після припинення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моє, ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 стало заперечуватися.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого ст. 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст. 120 СК України.
З огляду на наведене подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуто право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.
За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16 грудня 2015 року, у справі № 6-1109цс15, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).
У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Також суд вважає, що необхідно визнати ідеальні частки подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 по ? кожного без реального поділу майна і залишити квартиру АДРЕСА_1 спільній частковій власності.
Квартира АДРЕСА_1 є неподільною річчю, не може бути реально поділена між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до часток у справі спільної власності.
Статтею 80 ЦПК України зазначено, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 209,212-215,218, 224-226 ЦПК України суд, -
Визнати договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 1 квітня 2011 року, недійсним в частині покупця ОСОБА_3.
Перевести права покупця за договором між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 1 квітня 2011 року, на ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.
Визнати ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? кожного.
Скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_3 накладену згідно ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.04.2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду.
Головуючий - суддя ________________ Іщенко І.В.