АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року про виправлення помилки у виконавчому листі у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

22.02.2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із заявою, в якій просило виправити помилку у виконавчому листі Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2015 року у цивільній справі №761/20750/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості посилаючись на те, що у виконавчому листі помилково замість суми, яка підлягає стягненню 11 890, 13 грн. (пеня - 4 470, 83 грн. і 3 % річних та інфляційні витрати - 7 419, 30 грн.), помилково вказано суму 22 964, 84 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 року заяву задоволено. Виправлено помилку у виконавчому листі Шевченківського районного суду м. Києва № 761/207508/13-ц, виданому 08.06.2015 року, а саме вказати «Стягнути з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 - 4 470, 83 грн. пені за користування грошима позивача на протязі 42 дні (з 02.02.2009 по 16.03.2009); - 7 419, 30 грн. 3 % річних та інфляційних витрат за період з 02.02.2009 року по 11.08.2009 року», замість помилково зазначеного: «Стягнути з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 - 4 470, 83 грн. пені за користування грошима позивача на протязі 42 дні (з 02.02.2009 по 16.03.2009); - 11 074, 71 грн. упущеної вигоди на протязі 190 днів (з 02.02.2009 по 11.08.2009); - 7 419, 30 грн. 3 % річних та інфляційних витрат за період з 02.02.2009 року по 11.08.2009 року, а всього: 22 964, 84 грн.».

Справа № 761/20750/13 Апеляційне провадження № 22-ц-796/7213/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, рішенням, яке набрало законної сили на його користь стягнуто 22 964,84 грн., а виправлення описок в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року стосувалося виключно описової та мотивувальної частини ухвали і не змінило зміст резолютивної частини, а відтак і суму стягнення. Тому будь - яких помилок щодо розміру стягнення виконавчий лист не містить. Крім того, вважає, що суд безпідставно відмовив у відкладенні розгляду даного питання за його заявою та не відреагував на його вимогу про залишення заяви ПАТ «Родовід Банк» про виправлення описки без розгляду, оскільки вона подана неповноважною особою, так як у банку була введена Тимчасова адміністрація.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Родовід Банк» просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про виправлення помилки у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що при оформленні виконавчого листа допущено помилку при написанні суми стягнення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2012 року стягнуто з ВАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 9 585,45 грн. процентів за користування коштами, 10 644,84 грн. пені за 190 днів та 8 740, 24 грн. інфляційних витрат, а всього 28 970,53 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 12.11.2012 року про стягнення з ВАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 28 970,53 грн. закінчено, борг перед стягувачем погашено у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 07.03.2013 року № 1533 (а.с. 179 т.1).

Надалі ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2013 року заочне вищезазначене рішенням суду скасовано за заявою ПАТ «Родовід Банк».

Після нового розгляду справи рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 4 470,83 грн. пені за 42 дні, 11 074,71 грн. упущеної вигоди за 190 днів та 7 419,30 - 3 % річних та інфляційних збитків. В решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року це рішення в частині стягнення із ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 - 4 470, 83 грн. пені за користування грошима позивача на протязі 42 днів (з 02.02.2009 року до 16.03.2009 року); 11 074, 71 грн. упущеної вигоди на протязі 190 днів (з 02.02.2009 року по 11.08.2009 року) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені та упущеної вигоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року, рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів та пені скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2014 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів та пені залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11.12.2014 року залишено без змін.

З вищезазначених судових рішень вбачається, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року було скасоване лише в частині стягнення пені - 4 470, 83 грн. пені та упущеної вигоди - 11 074, 71 грн. та у стягненні зазначених сум відмовлено. Рішення в частині відмови у стягненні процентів та у частині задоволення позову про стягнення 7 419,30 - 3 % річних та інфляційних збитків залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва 09.04.2014 року скасоване в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення процентів та в частині відмови у стягненні пені. Рішення Апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції про стягнення упущеної вигоди - 11 074, 71 грн. залишено без змін.

Таким чином рішення Апеляційного суду м. Києва в частині відмови у стягненні упущеної вигоди залишене судом касаційної інстанції без змін та при новому апеляційному розгляду позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди не розглядалися. Відтак доводи апеляційної скарги про те, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року набрало законної сили у повному обсязі по всім складовим стягнення не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 року стосується саме виправлення описки щодо меж повторного касаційного розгляду. Відтак зазначення в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року: «Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11.12.2014 року залишити без змін» стосується залишення без змін рішень в частині стягнення пені та відмови у стягненні процентів та не стосується, як стверджує заявник, стягнення упущеної вигоди.

Виходячи з викладеного позов було задоволено в частині стягнення пені у розмірі 4 470,83 грн. та 7 419,30 - 3 % річних та інфляційних збитків. У решті позову відмовлено.

На підставі цих судових рішень 08.06.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 761/207508/13-ц про стягнення з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 22 964, 84 грн., на виконання якого державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві 01.09.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки у суму стягнення, зазначену у виконавчому листі помилково було включено і суму упущеної вигоди, у стягненні якої судом відмовлено, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що заява про виправлення описки є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, заявник не є повноважною особою для подачі заяви про виправлення описки, оскільки у ПАТ «Родовід Банк» запроваджено Тимчасову адміністрацію не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали, оскільки заява про виправлення описки підписана представником банку Пономаренком О.В. та у матеріалах справи міститься довіреність на ім`я Пономаренка О.В., видана за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» Куліш В.М. (а.с. 179 т.3).

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України суд неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви про виправлення описки, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд за його клопотанням мав обов`язково відкласти розгляду заяви про виправлення описки суперечать положенням зазначеної норми.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законна і обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді