АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1461/16 Головуючий 1 інстанції - Блага І.С.
Справа № 646/7308/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Асєєвої В.В. , Гребенщікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя ОСОБА_1 - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальнї політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя ОСОБА_1 - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальнї політики Харківської міської ради,- про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який був нею уточнений та в остаточній редакції просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття;

- зобов'язати відповідача брати участь у розмірі 50 відсотків від вартості у придбанні дитині необхідного одягу, шкільних приналежностей, спортивного інвентарю, у фінансуванні освітніх, санаторно-курортних, лікувальних заходів, туристичного відпочинку дитини в Україні та за її межами; зобов'язати відповідача надавати всі необхідні дозволи для виїзду на відпочинок за межі України та надання документів для оформлення дитині закордонного паспорту.

Крім того, ухвалою суду від 29.10.2015р. цей позов було об'єднано з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя ОСОБА_1 - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, - про визначення місця проживання дитини, яким позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., з нею.

В обґрунтування позовних вимог вона вказала, що знаходилась у шлюбі з відповідачем, який тривав з 2003 року по 06.07.2010р.. Вони мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину, у тому числі, оплачувати витрати на проїзд до місця навчання, підручники, харчування, проживання, одяг, ліки та інші. Вона сама витрачає грошові кошти на проїзд до місця навчання, підручники, харчування, проживання, одяг, ліки та інше. Крім того, дитина постійно проживає разом з матір'ю (позивачем), яка має час на те, щоб відводити сина до школи, займатися з ним вечорами, гуляти тощо. Позивач проживає разом з сином та своїм чоловіком, який також опікується дитиною, у комфортабельній квартирі, де створені всі необхідні умови для проживання, виховання та утримання дитини. В той же час, у відповідача відсутні належні умови для проживання дитини та її виховання.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, який був ним уточнений, та в остаточній редакції просив:

-зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.;

-встановити періодичність побачень його з сином ОСОБА_5, місце та час їхнього спілкування з можливістю спільного відпочинку, а саме: регулярні побачення - кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця, весь день за адресою: АДРЕСА_2; спільний відпочинок: осінні та весняні канікули по 6 днів з можливістю виїзду на відпочинок в межах України (інші міста аніж Харків) та за кордон, а також літні канікули по 10 днів з можливістю виїзду на відпочинок в межах України (інші міста аніж Харків) та за кордон.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, працює та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, має бажання приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Але мати дитини ОСОБА_1 не надає йому можливості бачитися з сином у зручний для них час, перешкоджає у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Оскільки ОСОБА_2 проживає та працює в іншому місті, він має обмежений час для безпосереднього спілкування з сином лише у вихідні, неробочі та святкові дні.

ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з урахуванням уточнень, частково заперечувала проти зустрічного позову та пояснила, що проживає у шлюбі з ОСОБА_7, якого її спільний з відповідачем син називає батьком та який має достатній дохід для матеріального утримання сім'ї. Вона не заперечує проти спілкування відповідача з дитиною кожні першу та третю суботу та кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години за місцем проживання дитини та за згоди дитини. Останній раз вона спілкувалася з відповідачем у березні 2015 року, після чого їх спілкування припинилося та припинилося спілкування відповідача з сином та його допомога дитині.

Відповідач, ОСОБА_2, підтримав свій зустрічний позов з урахуванням уточнень та частково визнав позов ОСОБА_1, пояснивши, що після розірвання шлюбу з позивачем він не припиняв спілкування з сином, але не мав можливості постійно з ним бачитися у зв'язку з напруженим робочим графіком.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2015р. до досягнення дитиною повноліття.

Визначено місце проживання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., з матір'ю, ОСОБА_1 . В решті позову ОСОБА_1 відмовлено.

Частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2. Зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця з 08.00 години до 22.00 години, визначивши місцем зустрічі: АДРЕСА_2, а також осінні та весняні канікули по 6 календарних днів та літні канікули по 10 календарних днів щороку з можливістю виїзду на відпочинок в межах України.

Перші дві зустрічі батька, ОСОБА_2, з малолітнім сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., проводити у присутності матері - ОСОБА_1. В решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питанні про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, просить змінити рішення районного суду та визначити способи участі батька у вихованні дитини ОСОБА_5 та спілкуванні з ним у зручні для ОСОБА_2 дні: перша, третя субота місяця з 10-00 до 18-00 годин та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 18-00 години за місцем проживання дитини, за згодою малолітнього ОСОБА_5. В решті позову ОСОБА_2 - відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції. Наголошує, що дитина не бажає зустрічатися з батьком. По АДРЕСА_2 проживають мало знайомі для неї та дитини люди, з якими вони давно не спілкуються і дитині буде не зручно там знаходитися. Визначений судом час спілкування з дитиною буде порушувати звичний для дитини режим дня.

ОСОБА_2 рішення районного суду не оскаржив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

За правилами ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. ОСОБА_1, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Положеннями ч. 4 та ч.5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Як встановлено судовим розглядом та матеріалами справи позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2 мають малолітню спільну дитину- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4).

Сторони розірвали шлюб 06.07.2010р.. Після розірвання шлюбу між сторонами, позивач 08.08.2014р. уклала шлюб з ОСОБА_7 (а.с.З). В свою чергу, 19.12.2014р. відповідач ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_8 (а.с.41).

Після розлучення дитина залишилася проживати з матір»ю ОСОБА_1

Відповідно висновку №622 від 01.12.2015р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, ОСОБА_1 та встановити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., визначивши час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 18.00 та друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 18.00 за місцем постійного проживання дитини, за згодою малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.94-96).

Згідно з копією довідки №20-25/3632, виданої 28.08.2015р. Управлінням кадрів апарату Верховної Ради України, відповідач ОСОБА_2 з 27.11.2014р. працює народним депутатом України, а з 04.12.2014р. - на посаді секретаря Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності (а.с.59).

Суд першої інстанції правильно частково задовольнив зустрічний позов щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та щодо визначення способу участі батька, ОСОБА_2, у вихованні та вільному спілкуванні з сином шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця.

Але судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо часу спілкування ОСОБА_2. з малолітнім сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.00 години до 22.00 години, визначенням місця зустрічі: АДРЕСА_2.

Згідно висновку від 01.12.2015р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради орган опіки та піклування вважав за доцільне встановити порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., визначивши час: перша, третя субота місяця з 10.00 до 18.00 та друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 18.00 за місцем постійного проживання дитини, за згодою малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Матеріали справи не містять доказів що вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Таких доказів не надав ОСОБА_2 та його представник в суді першої та апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції необґрунтовано не погодився з висновком Управління служб у справах дітей.

Судова колегія вважає, що визначення часу зустрічей батька з сином з 8-00 години до 22 години буде суперечити інтересам малолітньої дитини, якій для зустрічей необхідно у вихідний день рано підводитися та пізно лягати спати, у зв»язку із чим буде порушуватися режим дня дитини. З пояснень матері дитини ОСОБА_1 вбачається, що у вихідні дні дитина відпочиває до 9 години ранку та регулярно лягає спати о 21 годині.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що син буде не зручно себе почувати на зустрічах у мало знайомих людей за адресою АДРЕСА_2. Тому вона вважає що ці зустрічі дитини з батьком слід проводити за місцем проживання дитини - АДРЕСА_1. Враховуючи, що дитина проживає в квартирі, де йому виділено дві кімнати, створено для нього належні житлово- побутові умови для всебічного розвитку, позититвний мікроклімат в сім»ї, в інтересах дитини, враховуючи вік дитини, судова колегія знаходить, що такі побачення дитини з батьком слід визначати за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 з можливістю відвідування місць дитячого відпочинку в межах м. Харкова.

Також судова колегія не може погодитися з твердженням матері дитини щодо того, що ці зустрічі дитини та батька слід визначити за згодою дитини. Судова колегія не може взяти до уваги посилання ОСОБА_1, що дитина не виявила бажання бачитись з батьком ОСОБА_2.

При цьому слід звернути увагу, що у висновку Управління міститься посилання що дитина не виявила бажання бачитись з батьком, але не зазначено будь-які причини відсутності у дитини бажання бачитися з батьком. ОСОБА_1 також не назвала причину, чого дитина не бажає спілкуватися з батьком. Тому в цій частині її твердження є необгрунтованими.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції правильно встановив, що не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина не бажає спілкуватися з відповідачем- батьком ОСОБА_2.

Також судова колегія вважає, що суд першої інстанції не обгрунтовано час участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця з 08.00 години до 22.00 години.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду, що відповідач проживає та працює у м. Києві, а тому має обмежені можливості для визначення власного вільного часу для спілкування з дитиною. Надання побачення на цілий день, як просить у своєму зустрічному позові відповідач, припускає цілодобовий режим побачення. Але, з урахуванням віку дитини та обумовлених цим особливостей режиму дня, який має забезпечити здоровий розвиток дитини в інтересах дитини, судова колегія вважає можливим визначити час побачень з 10.00 години до 18.00 години, як зазначено за доцільне у висновку органу опіки та піклування Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.

Крім того, судова колегія вважає не вірним висновок районного суду, що ОСОБА_2 слід надати в осінні та весняні канікули по 6 календарних днів для спілкування з дитиною.

З пояснень ОСОБА_1 в цій частині вбачається, що вона також бажає під час осінніх та весняних канікул бачитися з сином. Якщо буде визначено термін 6 днів, то вона зовсім в період весняних та осінніх канікул буде позбавлена можливості бачитися з дитиною.

Тому з урахуванням інтересів сторін та дитини, з метою забезпечення балансу їх прав, судова колегія вважає необхідним надати ОСОБА_2 можливість проводити з дитиною осінні та весняні канікули по 3 календарних дні та літні канікули по 10 календарних днів (як визначив суд першої інстанції) щороку з можливістю виїзду на відпочинок в межах України.

Що стосується дозволу на виїзд дитини разом з відповідачем у вказані періоди канікул за кордон, то суд першої інстанції правильно вказав, що підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині не вбачається, оскільки для цього необхідно отримати нотаріально посвідчену згоду позивача. Тому це питання має вирішуватися сторонами окремо з дотриманням порядку оформлення документів для виїзду дитини за кордон.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося та апеляційним судом не переглядалося.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи порушив норми матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином малолітнім сином ОСОБА_5.

За таких обставин з урахуванням інтересів дитини та з урахуванням інтересів сторін з метою забезпечення балансу їх прав судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення районного суду змінити в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5. Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця з 10.00 години до 18.00 години за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 з можливістю відвідування місць дитячого відпочинку в межах м. Харкова. Визначити можливість спільного відпочинку з дитиною також осінні та весняні канікули по 3 календарних дні та літні канікули по 10 календарних днів щороку з можливістю виїзду на відпочинок в межах України.

В іншій частині вказане рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року змінити в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця з 10.00 години до 18.00 години за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 з можливістю відвідування місць дитячого відпочинку в межах м. Харкова. Визначити можливість спільного відпочинку з дитиною ОСОБА_5 в осінні та весняні канікули по 3 календарних дні та літні канікули по 10 календарних днів щороку з можливістю виїзду на відпочинок в межах України.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: