У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 16 липня 2007 року за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 8 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, площею 2,08 га, яка належить їй на праві власності на підставі акту серії НОМЕР_2.

Вказувала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогами повернути їй земельну ділянку у зв'язку з небажанням продовжувати договірні відносини, проте відповідач продовжує нею користуватись.

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» звернулось до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що товариство продовжує обробляти спірну земельну ділянку після 4 вересня 2014 року, а тому, на його думку, договір від 16 липня 2007 року є продовженим на тих самих умовах і на той самий строк, у зв'язку з чим просить суд визнати укладеною додаткову угоду до раніше укладеного договору оренди землі.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» повернути ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, площею 2,08 га, що знаходиться на території Джулинської сільської ради, оскільки строк дії договору оренди земельної ділянки, укладений між орендарем та орендодавцем, зареєстрований за НОМЕР_1 з внесеними змінами у відповідності до додаткової угоди від 4 вересня 2009 року закінчився 4 вересня 2014 року.

У задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» відмовлено.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахували, що дія договору оренди землі, укладеного 16 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Джулинка», до якого внесені зміни додатковою угодою від 4 вересня 2009 року,припинилась 4 вересня 2014 року, оскільки позивачзаявила про небажання пролонгувати його дію в порядку, передбаченому п. 8 договору.

Натомість ТОВ «Агрофірма «Джулинка» не дотрималосьпорядку внесення пропозиції про продовження терміну дії договору, не зверталось до орендодавця про укладення додаткової угоди до договору оренди після 4 вересня 2014 року відповідно до вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 8 договору оренди від 16 липня 2007 року, то вимоги його зустрічного позову є безпідставними.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Джулинка» відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 8 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик