Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі головуючого - судді Голуб Т.І.

при секретарі Фоміних С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення режиму окремого проживання та визнання особистою приватною власністю майна,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності та вселення, посилаючись на те, що 16.10.2010 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб і однією сімєю вони проживали до серпня 2015 року. Питання про розірвання шлюбу вирішується у судовому порядку. У період спільного життя з відповідачем, а саме 17.10.2014 року, вони купили однокімнатну квартиру, розташовану у м. Волноваха, Донецької області, по вул. Леніна, 30а/28 вартістю 45917 гр., яка зареєстрована на відповідача, а також у травні 2014 року за 3 тис. доларів США купили автомобіль ВАЗ-21099, р/номер НОМЕР_1, вартістю на наступний час 70 тис. гр., яка також зареєстрована на імя відповідача. На початку серпня відповідач її побив та вигнав із спірної квартири, відібравши ключі від вхідних дверей. Просить суд розділити їх спільне майно та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, автомобіль залишити на праві власності за відповідачем, а з нього стягнути на її користь 35 тис. гр., тобто половину його вартості, оскільки вона не має права керування транспортним засобом та вселити її у спірну квартиру. 29.10.2015 року відповідач за основним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, пояснюючи, що однією сімєю з ОСОБА_4 вони проживали до кінця травня 2013 року, а потім остання запропонувала йому пожити окремо. Вони періодично зустрічались, але сімейних відносин не було. У вересні 2013 року він поїхав за кордон і у середині травня 2014 року повернувся із Африки, де заробив кошти на придбання квартири та автомобіля, які і придбав за свої грошові кошти і зареєстрував на своє імя, оскільки з червня 2013 року вони з позивачкою за основним позовом проживали окремо. Просить суд встановити режим окремого проживання між ним та ОСОБА_4 з 01.06.2013 року по 12.10.2015 року та визнати його особистою приватною власністю спірну квартиру та автомобіль, власником якого на наступний час є ОСОБА_5

Позивачка у судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, у якій просить розглянути позов у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічних позовних вимог просить суд відмовити, оскільки вони є безпідставними.

Відповідач за основним позовом ОСОБА_2 позов ОСОБА_4К не визнав та просить суд відмовити у його задоволенні, на задоволенні своїх зустрічних позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача за основним позовом також підтримала позов ОСОБА_2 і просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.10.2010 року сторони по справі одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-НО №225860.

Згідно рішення Волноваського районного суду від 02.10.2015 року, яке не було оскаржено та набрало чинності, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

У вказаному рішенні зазначено, що сімейно-шлюбні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були припинені з травня 2015 року. Доводи останнього у тій частині, що однією сімєю вони припинили проживати з червня 2013 року судом не були прийняті до уваги, оскільки відповідач не надав на підтвердження цій обставині жодного доказу.

Із копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.10.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1.

Як зазначила у своїх позовних вимогах ОСОБА_4, у період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 у травні 2014 року вони придбали автомобіль ВАЗ-21099, р/номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, вартість якого на наступний час складає 70 тис. гр. та який відповідач на час розгляду справи вже продав ОСОБА_5 без відома позивачки за основним позовом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу і суд вважає вказаний факт встановленим та таким, що, у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, оскільки сам відповідач цього не заперечував у судовому засіданні, погодившись також з оцінкою автомобіля, вказаною позивачкою ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається із вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналізуючи у сукупності надані та досліджені докази, суд дійшов до висновку, що позивачка ОСОБА_4 надала суду докази того, що вказане у її позові майно є спільною сумісною власністю подружжя і тому сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпорядження спірним майном.

Суд також вважає встановленим, що позивачка за основним позовом з поважних причин не має можливості проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач відібрав у неї ключі від вхідних дверей і тому вона підлягає вселенню у спірну квартиру, відповідач протилежного у судовому засіданні не доказав.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у своїх позовних вимогах просить суд встановити режим окремого проживання з ОСОБА_4 з 01.06.2013 року по 12.10.2015 року з метою доказати у судовому засіданні припинення шлюбних відносин з останньою з червня 2013 року. Суд вважає, що вимоги відповідача є безпідставними, оскільки режим окремого проживання подружжя може бути встановлений судом на майбутні відносини, а не на минулі та не стосується у даному випадку тих прав та обовязків, які виникли до його встановлення.

Будь-яких доказів припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами по справі саме з 01.06.2013 року відповідач ОСОБА_2 суду не надав.

Судом не береться до уваги довідка від 20.11.2015 року, надана головою квартального комітету ОСОБА_7, оскільки вказаною довідкою встановлено лише, що ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі з червня 2013 року по наступний час, тобто вказана довідка не є будь яким доказом у даному спорі.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити за його необґрунтованістю.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 823 гр. 19 коп., оскільки її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.cт. 10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 386, 391, 392 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права влсності та вселення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину за кожним на квартиру, розташовану по вул. Леніна, 30-а/28 у м. Волноваха Донецької області.

Залишити на праві власності за ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ-21099, р/номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, зареєстрований у Волноваському МРЕО ДАІ Донецької області та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половину його вартості 35 (тридцять пять) тис. гр.

Вселити ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 та зобовязати ОСОБА_2 передати їй ключі від вхідних дверей квартири та не чинити у подальшому перешкод у користуванні квартирою.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення режиму окремого проживання з 01.06.2013 року по 12.10.2015 року, визнання його особистою приватною власністю квартири АДРЕСА_1 та автомобіля ВАЗ-21099, седан, 2005 року випуску, сірого кольору, р/номер НОМЕР_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 823 грн. 19 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Волноваського

районного суду ОСОБА_8

17.05.2016