Провадження № 4-с/127/130/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Боднар В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_2, за участі заінтересованої особи ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_2, за участі заінтересованої особи ОСОБА_3, та просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.04.2016 року (ВП 50755212) з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.03.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 134,32 грн. витрат, повязаних з проведенням судової експертизи, та зобовязати начальника відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження та направити їй постанову про відкриття виконавчого провадження. Свої вимоги мотивувала тим, що державним виконавцем було безпідставно винесена оскаржувану постанова у звязку із відсутністю індивідуального ідентифікаційного номера боржника. Такі його дії не відповідають нормам чинного законодавства, а тому просила скаргу задовольнити.

Заявник в судове засідання не зявилася, подала заяву, відповідно до якої просила розгляд справи провести у її відсутність, скаргу підтримала, просить задовольнити.

Державний виконавець та заінтересована особа в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені в порядку визначеному чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.03.2016 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2016 року по справі №127/12440/15-ц було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 134,32 грн. витрат, повязаних з проведенням судової експертизи.

Даний лист був поданий на примусове виконання до відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції.

11.04.2016 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_2В було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП №50755212) у звязку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній індивідуальний ідентифікаційний код боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно» від 04.07.2012 року (набрав чинності з 08.08.2012 року), у п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» слова «за наявності» виключено, а після слів «(для фізичних осіб - платників податків)» доповнено словами «або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України».

Суд звертає увагу, що у виконавчому листі не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, така інформація відсутня і в матеріалах цивільної справи та вона може бути надана лише на вимогу державного органу, яким стягувач не є.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постановах від 25.06.2014 року у справі № 6-62 цс 14, від 21.05.2014 року у справі № 6-45 цс14.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного суду України, прийняті за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Щодо вимоги заявника про зобовязання начальника відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження та направити на адресу заявника постанову про відкриття виконавчого провадження, то суд приймає до уваги позицію Верховного Суду України, викладену в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", відповідно до якої у разі визнання неправомірним рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов"язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Зважаючи, що відкриття виконавчого провадження та направлення постанови про відкриття виконавчого провадження є повноваженнями державного виконавця, то суд не вправі зобовязувати до вчинення вказаних дій, а тим більше начальника відділу. Що ж до зобовязання останнього вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження, то суд вправі зобовязати особу вчинити такі дії в разі встановлення неправомірності саме його бездіяльності, враховуючи скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. Наразі він не є особою, яке бере участь у справі, його дії чи бездіяльність не оскаржуються, тому такі вимоги є передчасними, а скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 360-7, 369, 387 ЦПК України, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийняті до провадження виконавчого документа) від 11.04.2016 року (ВП 50755212) з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.03.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 134,32 грн. витрат, повязаних з проведенням судової експертизи.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: