Справа № 192/1921/16-ц
Провадження № 2/192/302/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Сербіної Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зобовязання не чинити перешкоди у відвідуванні дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та про зобовязання не чинити перешкоди у відвідуванні дітей.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що відділом реєстрації шлюбів смт Солоне Дніпропетровської області вчинено актовий запис №72.

Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 13 серпня 2014 року.

Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим.

В результаті розмов з відповідачкою позивач дійшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їхніх спільних дітей, а оскільки відповідачка не проживає з ним, то вказане свідчить про те, що вона особисто також вирішила розірвати з ним будь-які стосунки.

Примирення між ними неможливе, спільне майно знаходиться у власності відповідача, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю. Однак позивач просить вирішити питання про відвідування ним спільних з відповідачкою дітей та безперешкодного спілкування з ними.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року позовні вимоги в частині зобовязання відповідачки надавати можливість та не перешкоджати відвідуванню дітей, спілкування з ними чотири рази на місяць у вихідні дні цілодобово за місцем прописки позивача, були залишені без розгляду у звязку з поданням відповідної заяви позивачем.

Позивач ОСОБА_1, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання 19 травня 2016 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, а згідно поданої заяви (а.с.32) просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.18), у судове засідання 19 травня 2016 року не зявилася, причини неявки суду не повідомила, а від її представника Піняєва Ю І., який діє на підставі нотаріальної посвідченої довіреності (а.с.34), надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечували, що також підтверджується і письмовими поясненнями, наданими позивачкою (а.с.20-23).

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 липня 2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №72, в період якого у них народилися спільні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 13 серпня 2014 року (а.с.10,11).

Спільне життя подружжя не склалося через те, що подружжя зрозуміло, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними, а на думку відповідачки зловживання позивачем спиртними напоями (а.с.20). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям, згідно письмових пояснень відповідачки, припинені з січня 2015 року (а.с.21).

Спір про розподіл майна та про стягнення аліментів відсутній, а діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою.

Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до часу розгляду справи в суді не поновили їх, проживають окремо, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу.

За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).

Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зобовязання не чинити перешкоди у відвідуванні дітей задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 04 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №72.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина