Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, із 1 000 грн до 1 500 грн, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2011 року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач не надає матеріального утримання для своїх дітей та допустив утворення заборгованості зі сплати аліментів за вказаним вище рішенням у розмірі 37 416 грн 80 коп., крім того, рішенням суду з нього стягнуто неустойку у сумі 5 629 грн. Зазначила, що вищевказана грошова сума є недостатньою для утримання дітей, які підросли та збільшилися витрати на їх утримання, а також збільшилися ціни на необхідні для них продукти і речі, таким чином, її матеріальне становище значно погіршилося і їй одній доводиться витрачати для дітей більше грошей, ніж раніше. Крім того, вказала на збільшення установленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1 300 грн щомісячно, починаючи з 29 травня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровської Г.В. від 21 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її із суду першої інстанції.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року № 63/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відрядженням судді Юровської Г.В. до Національної школи суддів України, у результаті чого 10 травня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В. із визначенням суддів, які входять до складу колегії: Дьоміної О.О., Кадєтової О.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із відсутності передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних позовних вимог, які б свідчили про погіршення майнового стану позивача, а також про покращення майнового стану відповідача, які б свідчили про його можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це визначено рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2011 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи про невідповідність рішення апеляційного суду вимогам ст. 213 ЦПК України висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О.Дьоміна

О.В.Кадєтова