Провадження № 2/161/895/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі - Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу.
Свій позов мотивує тим, що 27.10.2011 року в м. Києві на вул. Ватутіна з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем «Рено» з державними номерними знаками АС 3953 АН, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Форд» з номерними знаками АА 6337 КІ, що належав ОСОБА_2
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2012 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача.
Вказує, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
При цьому, МТСБУ відшкодувало потерпілій особі ОСОБА_2 9 531,28 грн. завданої внаслідок ДТП шкоди.
В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на користь позивача 9 531,28 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 1218 грн. сплаченого судового збору.
Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.10.2011 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Ватутіна в м. Києві, не врахував дорожню обстановку та виконуючи маневр перестроювання з лівого ряду в правий ряд, здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку по тій смузі в яку перестроювався ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1. 10.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 3 ).
Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 06.06.2012 року винним в даному ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 (а.с. 2).
Ст. 61 ч. 4 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду.
Також, судом встановлено, що зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Як встановлено судом, відповідно до платіжного доручення № 427 від 30.01.2013 року ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 531,28 грн. (а.с. 9 ).
Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, враховуючи, що позивач здійснив регламентну виплату за власника транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому, позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача витрати, пов'язані з регламентною виплатою в розмірі 9 531,28 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.
Водночас, на думку суду, в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. слід відмовити, оскільки суду не надано належних доказів їх сплати.
Як вбачається з представлених доказів, позивачем подано суду додаткову угоду №132 від 01.10.2015 року до Контракту про надання правової допомоги № 80 від 19.12.2012 року з якої вбачається, що оплата послуг ОСОБА_4 «ВМ» на ведення від імені позивача даної справи становить 2000 грн. (а.с.12 ).
Однак, така додаткова угода, на думку суду, без надання самого контракту, розрахунку та доказів сплати позивачем ОСОБА_4 «ВМ» зазначеної суми, не є належним доказом понесення позивачем таких витрат, крім того у вказаній додатковій угоді відсуне посилання на справу стосовно відповідача, а тому в цій частині вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 224- 225 ЦПК України, ст. , 993, 1191 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 9 531 (девять тисяч пятсот тридцять одну) грн. 28 коп. понесених витрат на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1281 (одну тисячу двісті вісімдесят одну) грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.О. Подзіров