Справа № 461/7500/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/1246/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Крайник Н.П., Берези В.І.,

секретаря - Куцика І.Б.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07.12.2015 року позов публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь ПАТ «Універсал Банк» суму боргу за кредитним договором від 13.03.2008 року №CL22929 у розмірі 16091 долар США 56 центів, що становить 350292 грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в користь ПАТ «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі по 1781 грн. 96 коп. з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи,порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що в порушення вимог процесуального закону справу розглянуто у відсутності сторони відповідача та без витребування у позивача належних і допустимих доказів, необхідних для встановлення дійсних обставин справи. Апелянт вважає недоведеною позивачем ту обставину, що банк виконав передбачений пунктом 3.1 кредитного договору обов'язок по перерахунку кредитних коштів на відкритий в банку поточний рахунок позичальника згідно з цільовим призначенням - для придбання позичальником автомобіля марки LEXUS, модель - ES-350, оскільки банком не було надано доказів, клопотання про витребування яких його сторона заявляла у суді першої інстанції, про те, що позичальник давав банку відповідні розпорядження на перерахування коштів у сумі кредиту з метою здійснення платежів на цілі, зазначені у п.1.3 кредитного договору (придбання автомобіля та його страхування), надання яких є обов'язковою умовою для надання кредиту. Належним доказом на підтвердження виконання банком умов вказаного вище пункту 3.1 кредитного договору апелянт вважає платіжне доручення, надане позичальником та проведене банком про списання зі свого рахунку грошових коштів у сумі 307545 грн., що становило за курсом НБУ 60900 доларів США, та їх перерахування на користь отримувачів - продавців за договором купівлі-продажу автомобіля: ТзОВ «РІК-АВТОЦЕНТР» та ТДВ «Альянс Україна», згідно з цільовим призначенням кредиту. При цьому, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші передбачені вимогами НБУ документи, на підставі яких здійснюється видача банками готівки чи які застосовуються у банківській сфері під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу готівкою (заява на видачу готівки, заява на переказ готівки, прибутково-видаткові касові ордери, тощо). Апелянт вважає, що меморіальний ордер №0810012USD000045 від 13.03.2008 року та виписка з особового рахунку позичальника, які позивач надав суду для підтвердження своїх вимог, є виключно внутрішніми документами банку і не можуть бути підтвердженням факту отримання позичальником кредитних коштів. Крім того, вважає, що ці документи не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не містять обов'язкових реквізитів, а саме: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, - а тому є недійсними. Апелянт зазначає, що у разі, якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків, а тому заявлені до нього вимоги є безпідставними.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.145, 147), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством (в подальшому перейменованим на публічне акціонерне товариство) «Універсал Банк» (кредитодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) було укладено кредитний договір №CL22929 з додатками до нього (а.с.15-23), згідно з якими (п.1.1 кредитного договору та Додаток №1), кредитодавець зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 60900 доларів США на строк до 25.02.2016 року, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених у цьому договорі, Додатку №1 та Додатку №2 до нього.

Згідно з Додатком №1 до кредитного договору (а.с.22), процентна ставка за користування кредитними коштами - 12.75% річних, а у разі прострочення сплати платежу - 38.25% (підвищена процентна ставка), сума щомісячного платежу - 1014,98 доларів США, яку необхідно внести до 25-ого числа кожного місяця.

Додатком №2 (а.с.23-24) до кредитного договору визначено графік щомісячних платежів, в якому зазначено їх розмір та дату їх внесення позичальником на користь банку.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечене порукою відповідача ОСОБА_5 на підставі договору поруки від 13.03.2008 року, укладеного між банком та поручителем (а.с.25), та заставою транспортного засобу марки LEXUS, модель - ES-350 на підставі договору застави від 13.03.2008 року, укладеного між банком та позичальником (а.с.153-158).

Згідно з п.1.3 кредитного договору, кредит надавався: на придбання позичальником автомобіля марки LEXUS, модель - ES-350 за договором №28/02-08 від 28.02.2008-03-13 року, укладеного з ТзОВ «РІК-АВТОЦЕНТР»; на погашення заборгованості позичальника перед страховою компанією щодо сплати страхової премії за договором №200.0069937 від 07.03.2008 року, укладеного між позичальником та ТДВ «Альянс Україна»; на погашення заборгованості позичальника перед кредитодавцем щодо сплати винагороди за ініціювання кредиту за цим договором.

За умовами пункту 3.1 кредитного договору кредит позичальникові надається наступним чином:

п.3.1.1. У разі надання кредиту у національній валюті України, кредитодавець надає кредит шляхом банківського переказу коштів (усієї суми кредиту) на поточний рахунок позичальника у валюті кредиту, зазначений в Додатку №1 до договору і відкритий у кредитора (поточний рахунок позичальника). При цьому, обов'язковою умовою надання кредиту є надання позичальником банку відповідних розпоряджень на перерахування коштів, в сумі, не меншій сумі кредиту, з метою здійснення платежів на цілі, зазначені у п.1.3 цього договору. Дата зарахування кредитодавцем на поточний рахунок позичальника коштів кредиту вважається датою надання кредиту;

п.3.1.2. У разі надання кредиту в іноземній валюті, кредитодавець надає кредит шляхом банківського переказу коштів (усієї суми кредиту) на поточний рахунок позичальника у валюті кредиту, зазначений в Додатку №1 до договору і відкритий у кредитора (поточний рахунок позичальника). При цьому, позичальнику відкривається поточний рахунок у гривні та на всю суму отриманого кредиту в іноземній валюті позичальник зобов'язується здійснити купівлю у кредитора національної валюти (гривні) та зарахувати її в повному обсязі на свій поточний рахунок. При цьому, обов'язковою умовою надання кредиту є надання позичальником банку відповідних розпоряджень на перерахування коштів, в сумі, не меншій еквіваленту суми кредиту у національній валюті, розрахованому за курсом, встановленим банком на момент купівлі позичальником національної валюти України, з метою здійснення платежів на цілі, зазначені у п.1.3 цього договору. Дата зарахування кредитодавцем на поточний рахунок позичальника коштів кредиту вважається датою надання кредиту.

Згідно з п.3.3 кредитного договору, позичальник зобов'язується не пізніше дати укладення цього договору докласти всіх необхідних зусиль та здійснити всі необхідні дії щодо укладення договору застави вищевказаного автомобіля, що придбавається за рахунок кредиту за цим договором, який має бути посвідчений у нотаріальній формі та забезпечувати виконання всіх зобов'язань позичальника за цим договором.

Виконання банком обов'язку по наданню позичальнику всієї суми кредиту підтверджено меморіальним ордером №0810012USD000045 від 13.03.2008 року (а.с.36) про переказ банком на поточний рахунок позичальника №1035, відкритий в банку для позичальника у валюті кредиту, всієї суми кредиту - 60900 доларів США, еквівалентної сумі в національній валюті у гривні - 307545 грн.

Отримання позичальником всієї суми кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку позичальника від 13.08.2008 року (а.с.37).

Крім того, на спростування доводів апелянта та на підтвердження проведеної згідно із вказаною вище випискою з особового рахунку позичальника банківської операції по видачі позичальнику всієї суми кредиту, стороною позивача апеляційному суду було надано засвідчену банком копію заяви на видачу готівки №081В02 від 13.03.2008 року (а.с.152), якою підтверджено факт видачі позичальнику з його рахунку №1035 та, відповідно, отримання ним кредиту готівкою на суму 59985 доларів США, що еквівалентно сумі в національній валюті України - 302924 грн. 25 коп., яка і є сумою кредиту за вказаним вище кредитним договором за вирахуванням винагороди банку за ініціювання кредиту у розмірі 1,5% від суми кредиту (Додаток №1), яка передбачена пунктом 1.3 договору.

Таким чином, доводи апелянта щодо невиконання банком свого обов'язку по наданню йому кредиту на обумовлену кредитним договором суму для розрахунку за придбаний автомобіль, є безпідставними.

У зв'язку з цим, не має правового значення для вирішення даного спору невиконання банком обов'язкової умови кредитного договору щодо перерахунку коштів на цілі кредиту за відповідним розпорядженням позичальника, оскільки кредит позичальнику за його заявою був виданий банком готівкою, а тому він повинен був виконувати свій обов'язок перед банком по поверненню отриманого в банку кредиту на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором та додатками до нього.

Крім того, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5-9), на погашення тіла кредиту позичальником було внесено 46124,40 доларів США, на погашення процентів - 35334,11 доларів США та на погашення підвищених процентів - 2462,56 доларів США.

Станом на 05.06.2015 року за позичальником облікується заборгованість за кредитним договором у розмірі 16091,56 доларів США (350292,34 грн.), з якої: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 6128,12 доларів США; поточна заборгованість по тілу кредиту - 8647,48 доларів США; заборгованість по прострочених процентах - 789,50 доларів США, заборгованість по підвищених прострочених процентах - 526,46 доларів США.

З урахуванням наведених вище обставин справи й того, що позичальник допустив невиконання умов кредитного договору, яке надає право кредитодавцю звернутись з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами (п.6.6 договору), що не заперечується стороною відповідача і апеляційна скарга не містить з приводу цих обставин жодних доводів, а поручитель рішення суду не оскаржував, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для солідарного стягнення з позичальника та поручителя, як із солідарних боржників, усієї суми заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Крайник Н.П.

Береза В.І.