Справа № 316/105/16-ц
Провадження № 2/316/253/16
"24" травня 2016 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області
у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,
за участю секретаря: Рябухи О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
У січні 2016 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
В судове засідання сторони не з'явилися.
ОСОБА_1 надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, з проханням уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.47).
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі.
Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час, місце і дату слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними відмітками на конвертах з поштовими повідомленнями (а.с. 26, 27, 34, 42), копією аркуша газети з оголошенням (а.с. 35).
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Окрім того, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до ч.2 ст.536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до п.11 Договору у разі якщо Позичальник своєчасно не повернув Позикодавцеві позичені грошові кошти, Позикодавець має право вимагати, а Позичальник зобов'язується сплатити неустойку у розмірі 2% від суми позики, за кожен повний тиждень прострочення виконання зобов'язання за цим договором.
З 01.07.2015 року по 25.03.2016 року відповідно до вимог п.11 неустойка розраховується наступним чином:
Таким чином, суд вважає, що вимоги, а саме неустойка передбачена договором підлягає задоволенню.
Також підлягає задоволенню вимоги про стягнення 3% річних відповідно до розрахунку.
Також підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат за оголошення в газеті «Запорізька правда» в сумі 185 грн., оскільки підтверджується квитанцією від 15.03.2016 року (а.с.38).
Позовні вимоги, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2700 гривень, задоволенню не підлягають з огляду на таке.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 уклала договір «про надання правової допомоги» від 23.06.2015 року з ОСОБА_3 про надання адвокатських послуг про стягнення боргу за договором. Відповідно п. 4.2. вищезазначеного договору Гонорар адвоката складається згідно з Додатком №1 який є невід'ємною частиною цього договору (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.
Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст. 56 ЦПК України. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу.
Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі Закон № 4191-VI) встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.
В ст.1 цього Закону № 4191-VI, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.
Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), документи, що підтверджують кількість годин участі особи, яка надавала правову допомогу. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Представником позивача не надано документів підтверджуючих склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, не надано належних документів, підтверджуючих факт оплати гонорару, що входить до предмету доказування по справі, в матеріалах справи міститься лише квитанція до прибуткового касового ордеру № 15/03 від 15.03.2016 року відповідно до якого не зрозуміло в якому розмірі ОСОБА_1 сплатив за надання правової допомоги 2700 грн. або 2000 грн. (а.с. 38), а тому, враховуючи неявку представника позивача ОСОБА_3 у судове засідання, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2700,00 гривень слід відмовити.
При цьому, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійки, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись ст.ст. 3,10,27,60, 213-215, 224 ЦПК України, ст. 526, 527, 549 ЦК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,- задовольнити частково.
В іншій частині позову у задоволені відмовлено.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська