Справа № 161/4886/13-ц
Провадження № 2/161/1651/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № VOXRRX23070286 від 28.03.2007 року, ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 4 966,50 гривень, на строк до 23.07.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік. Відповідач зобовязання вказаним договором належним чином не виконав. В результаті чого, в неї, станом на 06.03.2013 року, виникла заборгованість в сумі 72 364,80 гривень, з яких: 4 966,50 гривень заборгованості за кредитом, 18 483,07 гривень заборгованості за відсотками, 2 227,55 гривень заборгованості по комісії, 42 765,55 гривень пені, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 3 422,13 гривень штрафу (процентна складова). Просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що внаслідок погодження відповідача з умовами надання споживчого кредиту особам, сторонами було встановлено позовну давність в пять років. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав викладених в додаткових поясненнях, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом при розгляді справи встановлено, що 28 березня 2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № VOXRRX23070286 (а.с. 4). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ПАТ «КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4 966,50 гривень, на строк 24 місяці, до 28 березня 2009 року включно. Процентна ставка 2% на місяць. ОСОБА_3 зобовязалася повернути суму кредиту, відсотків та винагороди.

Вказаний кредитний договір складається із заяви позичальника, Тарифів та Умов. Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Відповідно до пункту 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором установлені сторонами тривалістю в п'ять років.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 28 березня 2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Також судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № VOXRRX23070286 від 28 березня 2007 року, яка виникла за період з травня 2007 року по березень 2013 року (а.с. 3). При цьому, як вбачається з умов договору № VOXRRX23070286 від 28 березня 2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, що грошові кошти в сумі 4 966,50 гривень, були надані відповідачу на строк 24 місяці, до 28 березня 2009 року включно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів становить три роки. При цьому, позивач звернувся до суду 20 березня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № VOXRRX23070286 від 28 березня 2007 року, яка виникла за період з травня 2007 року по березень 2013 року. Таким чином, строк звернення до суду у позивача сплинув у травні 2010 року, про що було відомо позивачеві. Оскільки позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності для звернення до суду, про застосування якої просить відповідач. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 256 259 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення в повному обємі складено

06 квітня 2016 року