АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6575/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Семаніва Ю.В.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення індексу інфляції та 3% річних, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення індексу інфляції та 3% річних - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на ј частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники позивачів підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У березні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення індексу інфляції та 3% річних.

Позовні вимоги позивачів полягають у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_1 149 232 грн. 56 коп., як інфляційне збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 09.07.2004 року по 01.02.2016 року та 15310,01 як 3% річних з простроченої суми за період з 09.07.2004 року по 01.02.2016 року; на користь ОСОБА_2 149 232 грн. 56 коп., як інфляційне збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 09.07.2004 року по 01.02.2016 року та 15310 грн. 01 коп., як 3% річних з простроченої суми за період з 09.07.2004 року по 01.02.2016 року, а також судових витрат на користь позивачів.

Одночасно представник позивачів - ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд постановити ухвалу про накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_4

Свої вимоги мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд першої інстанції вірно виходив з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» яким передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Представник позивачів в забезпечення вказаного позову просить накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_4 з підстав недопущення незаконного продажу належного боржнику майна, що, на думку заявника, зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними заявленим вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, вжиття заходів забезпечення позову в цій справі обумовлено метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та захист можливого порушеного права позивача від ускладнень його реалізації.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вирішення питання про співмірність арешту майна заявленим вимогам у розмірі 329 085 грн. 14 коп. є неможливим з підстав відсутності даних про дійсну вартість вказаного нерухомого майна та може мати наслідком невиправдане обмеження прав відповідача як власника щодо розпорядження своїм майном.

Суд також дійшов вірного висновку, що позивачем не надано доказів відповідно до приписів ст.58-59 ЦПК України щодо утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, зокрема щодо відсутності даних, які б вказували на неможливість виконання рішення суду за рахунок грошових коштів чи іншого рухомого майна відповідача, чи про вчинення відповідачем дій щодо зменшення своїх активів, відчуження майна та грошових коштів, за рахунок яких можливо виконання рішення суду.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції вірно вказав на відсутність достатніх підстав вважати обраний позивачем захід забезпечення позову співмірним із заявленими вимогами і що його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення вимог позивача.

Крім того, в апеляційному суді встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року у цій справі в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення індексу інфляції та 3% річних відмовлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді