справа № 125/1079/15-ц
26.02.2016 Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого, судді Переверзєва С.В.
при секретарі Крисько О.О
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-
Свої вимоги до суду позивач обґрунтував тим, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. В будинку зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано 26.12.2012 року. Так як відповідач з 2008 року за вказаною адресою фактично не проживає, позивач просить суд виселити її з даної квартири.
У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим позов підлягає до повного задоволення.
Відповідно ч. 5 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009року "Про судове рішення у цивільній справі"у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Визнання позову відповідачем не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, не суперечить вимогам закону.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.
Згідно з вимогами ст. 71 ЖК України випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до вимог ст. 72 вказаного кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 1.10.2010 року, 6.12.2011 року, 23.10.2012 року ОСОБА_2П відсутня по місцю проживання і місце її перебування не відомо
За таких обставин суд, керуючись ст. 225, 226 ЦПК України, ст. ст.71, 72, 150 ЦЖКУкраїни,
Позовну заяву задовольнити повністю.
ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
СУДДЯ: