АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/189/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 у квітні 2015 року звернулась в суд з позовом, в липні 2015 року позовні вимоги уточнила та просила стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 15152 грн. у відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, 52 грн 78 коп вартості складання акту і 8000 грн у відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1, яка 3 березня 2015 року була затоплена з вини відповідачів, що мешкають поверхом вище в квартирі №201 та є її власниками. Розмір матеріальної шкоди встановлений зведеним кошторисним розрахунком про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири після її залиття. Пошкодженням майна було завдано також моральну шкоду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено з мотивів недоведеності вини відповідачів у залитті квартири та недоведеності суми заподіяної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, або направити справу на новий судовий розгляд до районного суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляції та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: ОСОБА_6 є наймачем квартири АДРЕСА_2. Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_3., яка розташована поверхом вище. 16 березня 2015 року комісією СКП "Наш Дім" видано акт про залиття, де вказано, що 6 березня 2015 року в квартирі позивачки мало місце залиття, причиною якого є розрив кута діаметром 15 мм на зворотному трубопроводі центрального опалення внутрішньо квартирного опалювального приладу в квартирі № 201, внаслідок чого сталося підтоплення нижче розташованої квартири №116, з такими наслідками: на стелі з гіпсокартону видні сліди затікання, на підлозі з ламінату утворилось здуття. Вказаний акт не містить підписів мешканців квартир та складався без участі всіх членів комісії. Згідно зведеного кошторисного розрахунку, вартість відновлюваного ремонту квартири після залиття становить 15 152 грн. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів вини відповідачів у залитті її квартири, не доведено розмір матеріальної шкоди, оскільки суд прийшов до висновку що вартість відновлювального ремонту не охоплюється поняттям "матеріальна шкода" та не встановлена належними та допустимими доказами, не доведено причинний звязок між розривом труби опалення в квартирі відповідачів та затопленням квартири позивачки.

Колегія вважає, що висновки суду суперечать встановленим ним же фактичним обставинам справи, прийняті з порушенням як норм процесуального закону, так і з неправильним застосуванням норм матеріального закону, внаслідок чого рішення підлягає до скасування з винесенням нового по суті спору виходячи із наступного.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про виникнення спору між сторонами із факту спричинення шкоди завданої пошкодженням чи знищенням майна, або ж з деліктних правовідносин. Обґрунтовано у рішенні також суд зазначив обставини, які підлягають доказуванню і наявність яких є обовязковими для відшкодування шкоди наявність вини, наявність шкоди, наявність причинного звязку, однак наведені приписи закону на які послався, не виконав.

Зокрема суд безпідставно не дав оцінку поясненням відповідачів, даним у судових засіданнях суду першої інстанції в тій частині, що вони визнали факт залиття квартири позивачки внаслідок розриву труби опалення в квартирі відповідачів, в результаті чого обуло пошкоджено оздоблення стелі, стін, підлоги квартири позивачки.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ч. 1 ст. 61 ЦПК України, однак суд першої інстанції прямі вимоги процесуального закону про відсутність доказування не застосував, хоча в тексті свого рішення цей факт вказав: "… відповідачі визнали факт залиття квартири позивачки саме внаслідок розриву кута діаметром 15 мм на зворотному трубопроводі центрального опалення внутрішнього квартирного опалювального приладу, що встановлено в їх квартирі, то, суд визнає цю обставину встановленою відповідно до правил частини 1 ст. 61 ЦПК України" а.с. 148, мотивувальна частина судового рішення.

У судовому засіданні суду першої інстанції відповідачі також визнали, що саме вони зобовязані відшкодувати завдані збитки, про що вказано і в змісті рішення суду першої інстанції. Як вбачається із наявних у справі доказів, змісту оскаржуваного судового рішення, відповідачі згодні відшкодувати нанесені ними збитки шляхом виконання ремонтних робіт ними особисто, або ж компенсувати витрати будівельними матеріалами а.с. 146, описова частина судового рішення. Такі ж пояснення надала ОСОБА_7 в засіданні апеляційного суду.

Враховуючи, що відповідачі є власниками квартири в якій стався розрив трубопроводу і, як власники всього обладнання квартири, відповідають за наслідки неналежного функціонування такого обладнання, і вони висловили готовність відшкодувати заподіяну шкоду позивачці, у суду першої інстанції не було ні процесуальних, ні інших правових підстав для висновку про відсутність вини відповідачів у залитті квартири позивачки, про відсутність шкоди та відсутність причинного звязку.

Всі теоретичні викладки суду, які наведені в мотивувальній частині рішення, про відсутність доказів вини, шкоди, причинного звязку є надуманими і не ґрунтуються на нормах матеріального чи процесуального закону.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права в силу вимог ч. 3, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з винесенням нового.

Суд першої інстанції не застосував до існуючих правовідносин вимоги ст. 20, 22 ЦК України, які підлягають застосуванню, що в силу вимог ч. 2 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з винесенням нового.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі втрати, які особа зазнала у звязку із нищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ст. 20 ЦК України, особа самостійно обирає своє право на захист.

Позивачка обрала право на захист просить суд відшкодувати витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивачка вважає, що відшкодування вартості відновлювального ремонту є достатнім для відновлення її прав.

Однак суд першої інстанції фактично позовні вимоги не розглянув, а безпідставно, поза межами позовних вимог, навів у судовому рішенні загальнотеоретичні викладки повязані із теорією застосування ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода та підстави відповідальності за її завдання, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про відмову в позові про стягнення реальних збитків за відсутністю доказів розміру матеріальної шкоди.

Проаналізувавши наявні в справі докази та пояснення сторін і їх представників, колегія приходить до висновку, що фактично між сторонами існує лише спір про розмір відшкодування та його спосіб позивачка просить стягнути відшкодування в грошовому виразі у розмірі встановленому зведеним кошторисом виготовленим інженером-проектувальником ОСОБА_12, а відповідачі згодні відремонтувати квартиру позивачки самостійно, або надати в рахунок погашення збитків будівельні матеріали. Грошову компенсацію відповідачка ОСОБА_7, відповідно до її пояснень в засідання апеляції, згодна заплатити лише у випадку, якщо їй нададуть інформацію про те, які матеріали використані на ремонт квартири.

Оскільки право вибору способу відшкодування належить позивачу і вона обрала грошову компенсацію, інші способи, крім грошової компенсації, колегією не розглядаються.

Відповідачі не погоджуються із наданим кошторисом, мотивуючи відсутністю в ньому найменування будівельних матеріалів. Однак при дослідженні колегією змісту кошторису вбачається, що в розділі IV "Будівельні матеріали, вироби і конструкції" наведені всі необхідні характеристики використаних матеріалів специфікації та назви грунтівок, шпаклівок, ламінату, профілю та інших необхідних для ремонту матеріалів. Таким чином заперечення відповідачки про відсутність необхідних даних для встановлення вартості ремонту, є безпідставними і суперечать наявним у справі доказам.

У засіданні апеляційного суду відповідачці ОСОБА_7, в звязку із відсутністю в неї у судовому засіданні адвоката чи іншого фахівці в галузі права, колегією суддів неодноразово розяснювалось її право, у разі незгоди із висновками кошторису, призначити судово-будівельну експертизу з метою встановлення іншим спеціалістом розміру збитків. Для надання відповідачці можливості отримати правову консультацію по даному спору, колегією було оголошено тривалу перерву у судовому засіданні, однак після перерви відповідачка категорично відмовилася від призначення по даній справі судово-будівельної експертизи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 145 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі у проведенні експертизи, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За відмови відповідачів у наданні суду доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень, колегія приймає рішення по наявних у справі доказах.

Підстав для відхилення даних кошторису виконаного інженером-проектувальником ОСОБА_12, який має кваліфікаційний сертифікат Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України виданого 18.11.2014 року на право складати такі кошториси, колегія не вбачає.

Сума витрат на ремонт згідно даних кошторису складає 15152 грн, які і підлягають солідарному стягненню із відповідачів. Судові витати, які складаються із судового збору 535,92 грн та 243,60 грн, всього 779,52 грн, підлягають розподілу між відповідачами у рівних долях по 259,84 грн з кожного.

Позов в частині моральної шкода підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не повязана з розміром цього відшкодування, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань та з урахуванням інших істотних обставин.

Позивачка просить грошове відшкодування моральної шкоди.

По даному спору в наявності є факт знищення та пошкодження майна, що є правовою підставою для застосування правил відшкодування моральної шкоди.

Із наявних у справі доказів вбачається, що під час ремонту підлягає заміні покриття підлоги та стелі, встановлення приладів освітлення квартири, шпаклівка та фарбування стін, тобто для проведення ремонту необхідно затратити тривалий час та залучати до ремонту спеціалістів. На час проведення ремонту використовувати квартиру для проживання неможливо, або ж користування нею обмежене, що створює додаткові моральні страждання для позивачки і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З дня затоплення квартири та по день судового розгляду спору апеляційним судом минув календарний рік, проте відповідачі збитків не відшкодували навіть частково.

Враховуючи в сукупності всі обставини, які впливають на розмір морального відшкодування, колегія вважає, що сума 4000 грн буде достатньою компенсацією моральних страждань і така сума відповідає вимогам розумності та справедливості і не може вважатися явно завищеною або надмірною.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 535,92+243,40=779,52 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки в рівних частках по 259,84 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 20, 22, 23 ЦК України, ст. ст. 10, 61, 145, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в користь ОСОБА_6 15152 грн завданих матеріальних збитків та 4000 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в користь ОСОБА_6 по 259,84 грн судового збору з кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення колегії набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :