08.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/6099/16-ц
УХВАЛА

Справа № 2/205/6099/16ц/2з/205/124/16

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Н.В.Басова розглянувши заяву представника позивача за дорученням ОСОБА_1 про забезпечення позову ,

,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» про визнання припиненими зобов»язань за кредитним договором, визнання припиненим права застави.

Представник позивача за дорученням ОСОБА_1 31 жовтня 2016 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом забезпечити позов шляхом заборони ПАТ КБ « Приватбанк» вчиняти будь-які дії стосовно домоволодіння , що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 8 Березня (Ленінський район), буд.50, що належить ОСОБА_2 до вирішення справи по суті, та набранням рішенням законної сили.

Суддя, вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 Постанови № 9 Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Сформульоване у такий спосіб забезпечення позову, не маючи певної прив»язки до предмету спору є надто широким і може нанести істотну шкоду інтересам відповідача. Суд, обираючи вид забезпечення позову у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Згідно зі ст.. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, жодних причин, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду позивачем не наведено .

Крім того, представником позивача не надано суду документів, підтверджуючих, що домоволодіння , розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 8 Березня (Ленінський район), буд.50, належить ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача за дорученням ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.В. Басова