24.05.2016 Справа № 756/7427/15-ц
Справа ун. № 756/7427/15-ц
пр.№2/756/397/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до правління ЖБК « Суднобудівник -7», третя особа: голова ЖБК « Суднобудівник -7», фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Святошинської міжрайонної виконавчої дирекції про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до правління ЖБК « Суднобудівник -7», третя особа: голова ЖБК « Суднобудівник -7», фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Святошинської міжрайонної виконавчої дирекції про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, щовона з 2007 року працювала на посаді двірника в ЖБК «Суднобудівник-7». 01 січня 2015 року позивач, в зв'язку з переломом ноги, потрапила в КМЛШД м. Києва. Спочатку знаходилась на лікуванні у стаціонарному відділенні, а на даний час знаходиться на постійному амбулаторному лікуванні за місцем проживання. З перших днів перебування на лікарняному, перенесла складну операцію. 13.05.2015 року була звільнена за п. 5 ч.1 ст. 40 КЗпП України, при розрахунку їй не виплатили заробітну плату в період тривалої хвороби, протягом останніх п'яти місяців, за час виконуваної роботи у відповідача вона у відпустці не була, компенсацію за не відбуту відпустку не отримувала. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням розрахуватись з нею, проте отримувала відмову. Позивач вважає, що роботодавець зобов'язаний виплатити на її користь заробітну плату за час перебування на лікарняному та компенсацію за не відбуту відпустку.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з тих підстав, що ОСОБА_1 не погодившись зі звільненням не бажала отримувати трудову книжку та належні їй розрахунок при звільненні. Наведені позивачем обставини не відповідають дійсності, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Також суду пояснив, що, ОСОБА_1 дійсно працювала в ЖБК «Суднобудівник-7» на підставі наказу №33 від 09.12.2008 року на посаді двірника з окладом згідно штатного розкладу до 31.12.2014 року. За період роботи листків непрацездатності до правління ЖБК не надавала. Зазначені у позові лікарняні листки правління не отримувало, тому позивачці нараховувалась та виплачувалась заробітна плата відповідно до вимог чинного законодавства, без врахування листів непрацездатності, яку вона особисто щомісяця отримувала на руки. Оскільки ОСОБА_1 обслуговувала 2 дільниці, тому після відрахування податків та зборів отримувала щомісяця заробітну плату в розмірі 2999,00 грн. За грудень 2015 року ОСОБА_1 нарахована половина заробітної плати за період з 01.12.2015 року по 15.12.2015 року в розмірі 1500, 00 грн., які вона особисто отримала. За другу половину з 15.12.2015 по 31.12.2015р. було нараховано 1441.00 грн., які було передано у лікарні, що підтверджуються особистим підписом позивача у відомості.

За період роботи в ЖБК «Суднобудівник-7» ОСОБА_1 використала всі відпустки та отримала грошові кошти:

-За період роботи з 15.07.11 по 14.07.12рр ОСОБА_1 відпочивала з 01.08.12 по 25.08.12р та згідно відомості отримала відпускні в сумі 3 105,38 грн;

-За період роботи з 15.07.12 по 14.07.13рр ОСОБА_1 відпочивала з 05.08.13 по 29.08.13р та згідно відомості отримала відпускні в сумі 2 861,86 грн;

-За період роботи з 15.07.13 по 14.07.14рр ОСОБА_1 відпочивала з 01.09.14 по 24.09.14 р та згідно відомості отримала відпускні в сумі 2 934,19 грн;

-За період роботи з 15.07.14 по 31.12.14 р. ОСОБА_1 не відпочивала тому їй було нараховані відпускні в сумі 1.094,36 грн., які вона відмовляється отримувати.

До січня 2015 року жодних усних та/або письмових заперечень чи претензій щодо нарахування та або виплати зарплати або відпускних до правління не надходило. ОСОБА_1 постійно порушувала трудову дисципліну, зловживала алкоголем, виходила на роботу в стані алкогольного сп'яніння, погано та неякісно виконувала свої трудові обов'язки. Неодноразово правління застосовувало до ОСОБА_1 заходи адміністративного впливу. Факт з'явлення на роботу в нетверезому стані зафіксовано 05.08.2013 року, 31.12.2014 року. А 03.01.2015 р. ОСОБА_1 була відсутня на роботі та не повідомила правління про причини відсутності, тому правління було змушене звернутись з запитом до до КМЛШМД, у відповідь на який КМЛШМД повідомило правління, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 01.01.2015 року при поступленні у приймальне відділення було здійснено забір крові на вміст етилового спирту. Результат №50- вміст етилового спирту в крові - 1.4%.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. До судового засідання надали заяву з проханням розглядати справу без участі їхнього представника та надали суду письмові заперечення проти позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ЖБК «Суднобудівник-7» на підставі наказу №33 від 09.12.2008 року на посаді двірника з окладом згідно штатного розкладу до 13.05.2015 року. У період з 03.01.2015 року по 13.05.2015 року позивач не з'являвся на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач надав суду достатні докази, які підтверджують нез'явлення позивача на роботі протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

За результатами перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 були видані наступні листи непрацездатності:

- листок непрацездатності N 681466 виданий з 07.03.2012 р. по 12.03.2012 р.

- листок непрацездатності N 945854 виданий з 08.08.2013 р., який продовжено

- листок непрацездатності N 998715 виданий з 12.08.2013 р. по 12.09.2013 р.

- листок непрацездатності N 999280, виданий з 20.09.2013 р . по 31.09.2013 р.

- листок непрацездатності N 857169 виданий з 01.11.2013 р. по 09.11.2013 р.

- листок непрацездатності N 906694 виданий з 02.07.2014 р. по 12.07.2014 р.

- листки непрацездатності N 056343, №761316, №770182, №771489 видані з 22.01.2015 р. по 30.05.2015 р.

Таким чином, в розумінні ч. 1ст. 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування"позивач на момент тимчасової втрати ним працездатності 01.01.2015 року був застрахованою особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування"допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Вказана допомога виплачується Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

03.01.2015 р. ОСОБА_1 була відсутня на роботі та не повідомила правління про причини відсутності, тому правління було змушене звернутись з запитом до КМЛШМД, у відповідь на який КМЛШМД повідомило правління, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 01.01.2015 року.

02.02.2015р. до Святошинської дирекції надійшов лист прокуратури Оболонського району м. Києва про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо можливого порушення її прав з боку посадових осіб ЖБК « Суднобудівни-7».

03.02.2015 року Святошинською дирекцією було направлено лист до ЖБК « Суднобудівник-7» № 04-158 з посиланням на норми чинного законодавства щодо обов'язку роботодавця надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення. А також прохання надати інформацію щодо причин невиплати матеріального забезпечення за листами непрацездатності ОСОБА_1

12.02.2015р. згідно відповіді ЖБК « Суднобудівник-7» вбачається, що ОСОБА_1 не надавала листки непрацездатності до оплати, що унеможливило їх розрахунок та оплату.

27.02.2015року до Святошинської дирекції надійшов лист ОСОБА_1 щодо сприяння в отриманні матеріального забезпечення за листком непрацездатності, що був наданий в оригіналі серія АГІ№056343 за період непрацездатності з 01.01.2015року по 23.01.2015р.

Листом позивачу було роз'яснено порядок отримання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності та наголошено на необхідності надання оригіналів листків непрацездатності до ЖБК « Суднобудівник-7» для призначення матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності комісією із соціального страхування підприємства.

Відповідно до ст..30 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999р. № 1105-ХІV матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору( контракту). Призначаються та надаються за основним місцем роботи. Матеріальне забезпечення, виплачується у разі якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше двадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сім»ї, який перебував на її утриманні.

Згідно результату від 01.01.2015 року №50- вміст етилового спирту в крові ОСОБА_1 - 1.4%.

Згідно п.5ч.1ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999р. № 1105-ХІV у разі втрати тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою. Що сталися внаслідок алкогольного. Наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням, допомога по тимчасовій непрацездатності не надається.

Судом достовірно встановлено, що 01.01.2015 року, ОСОБА_1, отримуючи травму, а саме перелом ноги знаходилась в стані алкогольного сп'яніння. Ці обставини підтверджені належними письмовими доказами справи (а. с. 100).

13 травня 2015 р. наказом №7-к ОСОБА_1 було звільнено з 13. 05.2015 р. за нез'явлення на роботу впродовж більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Про звільнення позивача було повідомлено листом N 38/15 від 13.05.2015 року. В листі було повідомлено про проведення розрахунку та запропоновано отримати трудову книжку у відділі кадрів товариства.

На виконання вимог закону в день видачі наказу про звільнення, тобто 22.04.2016 року з позивачем було проведено розрахунок при звільненні шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок (зарплатну картку), що підтверджується відомістю на перерахунок коштів в банк N 82 від 22.04.2016 року, сума до виплати 43.81 грн.

Отже вимоги позивача про стягнення коштів за лікарняним листком та заробітку за весь час затримки проведення розрахунку є безпідставними.

Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Оскільки позивач був звільнений з роботи за п. 4ст. 40 КЗпП України, підстав для виплати йому вихідної допомоги в порядку, передбаченому ст. 44 КЗпП України, не має.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до правління ЖБК « Суднобудівник -7», третя особа: голова ЖБК « Суднобудівник -7», фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Святошинської міжрайонної виконавчої дирекції про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко