Справа № 755/4655/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого-судді Марцинкевича В.А.,

при секретарі Іова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.08.2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинено з березня 2015 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. Дитина постійно проживає з матір'ю та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 29 ч.2 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Суд, дослідивши матеріали справи, наданні докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 112,141,150,180,181,182,79 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215,174 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22.08.2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 519) - розірвати.

Визначити місце постійного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: