Справа № 182/539/16-ц
Провадження № 2/0182/1630/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.04.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді : Шестакової З.С.

при секретарі Пометій Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання права власності на земельну ділянку набуту за час спільного проживання, суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання права власності на земельну ділянку набуту за час спільного проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року по справі №182/5670/13-ц за її позовом до ОСОБА_2 було встановлено факт проживання однією сім'єю з серпня 2003 року по 20 вересня 2008 року без реєстрації шлюбу, визнано будинок №7 по вул. Ізюмській в м. Нікополі об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частину будинку №7 по вул. Ізюмська в м. Нікополі Дніпропетровської області як частку в спільному сумісному майні подружжя.

Однак під час розгляду справи відповідачем не надавалась копія договору купівлі - продажу від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а тому вона не знала про те що під час купівлі будинку було придбано і земельну діяльну, тому нею не заявлялася вимога про визнання земельної ділянки за адресою: по вул. Ізюмській, буд.7, м. Нікополі Дніпропетровської області спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки.

Таким чином, відповідно до договору купівлі - продажу від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за час спільного проживання було набуте майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями № 7, який розташований за адресою: по вул. Ізюмській, м. Нікополі Дніпропетровської області, що складається з: А-цегляний житловий будинок: Б - глинобитний, обкладений цеглою сарай-літня кухня: Г-цегляна вбиральня, № 1-3. 1-спорудження; Д - глинобитний, обкладений цеглою гараж, загальною площею - 53,9 кв. м. житловою площею - 43.5 кв. м.

- земельна ділянка розміром 0.1125 га, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7.

Враховуючи вищевикладене просить суд визнати земельну ділянку розміром 0.1125 га, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7 за договором купівлі - продажу від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0.1125 га, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7 згідно договору купівлі - продажу від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Позивач в судове засідання з"явилася від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.32).

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, з позовними вимогами ознайомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.33).

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.34-35).

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як встановлено судом, в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №182/5670/13-ц за позовом ОСОБА_2 Л В. до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/21 частину спільного сумісного власністю подружжя.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року по справі №182/5670/13-ц між ОСОБА_2 Л В. до ОСОБА_2 було встановлено факт проживання однією сім'єю з серпня 2003 року по 20 вересня 2008 року без реєстрації шлюбу, визнано будинок №7 по вул. Ізюмській в м. Нікополі об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а також визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку №7 по вул. Ізюмська в м. Нікополі Дніпропетровської області як частку в спільному сумісному майні подружжя(а.с.36-40).

Не погодившись з даним рішенням представник третьої особи - Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" подав апеляційну скаргу на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль" було відхилено та рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с.41).

Як вбачається з матеріалів справи 14 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладеного договір купівлі - продажу, згідно якого було придбано наступне майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями № 7, який розташований за адресою: по вул. Ізюмській, м. Нікополі Дніпропетровської області, що складається з: А-цегляний житловий будинок: Б - глинобитний, обкладений цеглою сарай-літня кухня: Г-цегляна вбиральня, № 1-3. 1-спорудження; Д - глинобитний, обкладений цеглою гараж, загальної площею житлового будинку 53,9 кв. м. житлова площа - 43.5 кв. м.

- земельна ділянка розміром 0.1125 га, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7 (а.с.11-12).

На даний час між сторонами виник спір з приводу поділу майна, спільно нажитого за час перебування у шлюбі зокрема таким майном є земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

У п.23 постанови Пленуму № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно роз'яснень, викладених в п.30 зазначеної постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності наземельну ділянку, розміром 0.1125 га, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7 при цьому враховуючи, як істотну обставину той факт, що вона була придбана за час спільного проживання, а тому являється спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.2).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст.ст.325,355,368,372 ЦК України, ст.57,60,61,69,70,71,73 СК України, ст.ст.10,11,60,88, 130,174,212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання права власності на земельну ділянку набуту за час спільного проживання - задовольнити.

Визнати земельну ділянку розміром 0.1125 га, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7 за договором купівлі - продажу від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0.1125 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку 0.1 га та ведення підсобного господарства 0.0125 га, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ізюмська, 7 згідно договору купівлі - продажу від 14 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (п"ятсот п"ятдесят одна грн. 20 коп.) на користь позивачки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5