печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новак Р.В.

при секретарі - Пановик Ю.В.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, третя особа ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, третя особа ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію, просив: визнати недостовірною, такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію інформацію розповсюджену Генеральною прокуратурою України в особі В.о. Генерального прокурора України ОСОБА_4 в листі від 07.03.2014, наступного змісту: правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за ознаками злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, зокрема: ОСОБА_3, колишнім прем'єр-міністром України (привласнення коштів державного бюджету України ст. 191 КК України). У ході розслідування даних протиправних діянь перевіряються факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за України». Зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3 наступного змісту: «правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за фактами злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, зокрема: ОСОБА_3, колишнім прем'єр-міністром України (привласнення коштів державного бюджету України ст. 191 КК України). У ході розслідування даних протиправних діянь перевіряються факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України» шляхом направлення на ім'я Голови представництва Європейського союзу Україні відповідного листа.

Позовні вимоги мотивовані тим, що поширена у такий спосіб відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, уявлення у громадськості про позивача, як злочинця, у зв'язку з причетністю до вчинення злочинів, порушує принцип презумпції невинуватості.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що листом Генеральної прокуратури України за підписом Генерального прокурора України ОСОБА_4 від 07.03.2014 було повідомлено Голову представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 про те, що правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за фактами злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, зокрема: ОСОБА_3, колишнім прем'єр-міністром України привласнення коштів державного бюджету України ст. 191 КК України.

Позивач вважає, що інформація надана Генеральною прокуратурою України Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 в листі від 07.03.2014 № 14/1/1-58 вих.14 стосовно початку досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ст. 191 КК України є недостовірною.

За твердженням позивача, на момент направлення Генеральною прокуратурою України вказаного листа, кримінальне провадження за вказаним фактом не було розпочате, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000359 про вчинення колишнім Головою Національного банку України ОСОБА_3 розтрати коштів державного бюджету України за ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 07.05.2014.

Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова Пленуму ВСУ № 1) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути отавою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з ч. 5 п. 15 постанови Пленуму ВСУ № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В.о. Генерального прокурора України ОСОБА_4 листом від 07.03.2014 14/1/1-58 вих.14 поінформовано Голову представництва Європейського Союзу в країні ОСОБА_5, про те, що правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за фактами злочинів вчиненими злишніми високопосадовцями, у тому числі колишнім прем'єр-міністром України ОСОБА_3 за ст. 191 КК України.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0000069 та витягом № 0000070 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості від 06.03.2014 про вчинення злочинів передбачених ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 209 КК України за фактами сприяння вищого керівництва держави, у тому числі першого віце-прем'єр-міністра України ОСОБА_3, заволодінню державним майном та коштами на суму понад 1 млрд. грн. та їх подальшою легалізацією.

Таким чином, інформація зазначена в листі в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_4 від 07.03.2014 № 14/1/1-58 вих.14 надісланого Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 щодо початку досудового розслідування у кримінальних провадженнях за фактами злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, у тому числі ОСОБА_3, за ст. 191 КК України є достовірною.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Практика Європейського суду з прав людини стосовно порушення принципу невинуватості до суб'єктів, винних у порушенні цього принципу, відносить не лише осіб, які здійснюють досудове провадження, судовий розгляд кримінальних справ, а й інших осіб, які вважають особу винною у вчиненні злочину ще до ухвалення обвинувального вироку у кримінальній справі (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 33, п. 38, п. 41).

Проте, ніщо не може завадити відповідним органам надавити інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак він зобов'язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 38).

Тому, при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (справа «Дактарас проти Литви» (Dactaras v.Lithuania від 24 листопада 2000 року п.п. 41, 43).

Принцип презумпції невинуватості позивача зазначеною у листі інформацією не порушено, оскільки у ньому відсутні дані про доведеність вини позивача у скоєнні кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 40, ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, третя особа ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з моменту проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: Р.В. Новак