Справа № 127/3319/16-ц
Провадження № 2/127/2297/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

10 травня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві Бородіч О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2А про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 26.06.2013 року ОСОБА_2 отримав позику від ОСОБА_1 у розмірі 8000,00 грн., із зазначенням терміну повернення до 26.09.2013 року, що підтверджується борговою розпискою

В звязку з тим, що відповідач відмовляється добровільно повернути кошти, ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення боргу, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів та просив стягнути з відповідача 15049,37 грн., з яких 8000,00 грн. заборгованість за зобовязанням; 6474,37 грн. інфляційні; 575,00 грн. 3% річних.

Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 26.06.2013 року ОСОБА_2 отримав позику від ОСОБА_1 у розмірі 8000,00 грн., із зазначенням терміну повернення до 26.09.2013 року, що підтверджується борговою розпискою (а.с. 27).

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так ОСОБА_2 надав ОСОБА_1В розписку в отриманні позики та взяв на себе зобовязання повернути кошти у визначений в розписці термін до 26.09.2013 року. Проте ОСОБА_2 не повернув отримані у позику грошові кошти та ухиляється від виконання свого зобовязання. На вимогу позивача відповідач не реагує.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, в разі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, яка передбачає стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Тому, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 15049,37 грн.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 509, 525-526, 530, 536, 549, 625, 629, 1049-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 15049,37 грн. (п'ятнадцять тисяч сорок девять гривень 37 коп.) з яких 8000,00 грн. заборгованість за зобовязанням; 6474,37 грн. інфляційні; 575,00 грн. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривні 20 коп.).

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача поданої протягом 10 днів з моменту його отримання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення позивачем, протягом 10 днів після процедури перегляду заочного рішення відповідачем.

Суддя: