Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2016 Справа №607/13491/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючого судді Стельмащука П.Я.

-секретаря Гудими Н.І.

-за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом прокурора міста Тернополя в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м.Тернополя в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 5721 грн., які просить стягнути з ОСОБА_1 на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації повязаних з лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_1.

Прокурор Тернопільської міської прокуратури ОСОБА_2 надала сулу заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 14.01.2015 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання за цією статтею у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2013року, яким ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, виконувати самостійно.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з вироку Тернопільського міськрайонного суду від 14.01.2015 року, 08 серпня 2013 року, близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_1, який перебував біля магазину «Щедрик», що по вул. Живова в м. Тернополі виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 серпня 2013 року, близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_1, який перебував біля магазину «Щедрик», що по вул. Живова в м. Тернополі, умисно наніс рукою удар в голову ОСОБА_3, внаслідок якого останній впав. В подальшому. ОСОБА_1 руками і ногами наніс йому ще декілька ударів в область тулуба та голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_3 травму голови у вигляді закритого перелому правої виличної кістки, неврологічні прояви струсу головного мозку та синця повік і крововиливу у сполучні оболонки правого ока, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Відповідно до інформації за №80-3073 від 13.05.2015року, наданої «Тернопільською університетською лікарнею» комунального закладу Тернопільської обласної ради, вартість лікування потерпілого ОСОБА_3,1980року народження у нейрохірургічному відділенні та відділенні хірургічної стоматології з 10.08.2013р. по 12.09.2013р. становить 5721грн.

У відповідності до ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді.

Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього кодексу. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров»я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, кошти стягненні з винної особи зараховуються до відповідного бюджету.

Оскільки фінансування закладів охорони здоровя, зокрема лікарні, здійснюється з Державного бюджету України, вбачаються порушення інтересів держави, а тому є підстави для звернення прокурора до суду в межах його компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України для захисту інтересів держави.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано і судом не здобуто доказів сплати відповідачем витрат повязаних з лікуванням потерпілого від злочину.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 33, 60-62, 88, 209, 212, 215, 218, 223, 224-228, 294 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов прокурора міста Тернополя в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації кошти в сумі 5721 грн. повязаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь державного бюджету 243,60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий П.Я.Стельмащук