У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу запозовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визнання неправомірним підвищення процентної ставки за кредитним договором, зобов'язання знизити процентну ставку та скасування нарахованої заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 3 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому споживчий кредит у розмірі 68 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 3 серпня 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 3 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку банку передано належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 Взяті на себе зобов'язання позичальникне виконав, на вимогу про повернення грошових коштів ні позичальник, ні майновий поручитель не реагували, у зв'язку з чимстаном на 24 вересня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 388 доларів 26 центів США, що є еквівалентом 690 242 грн 16 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк», уточнивши позовні вимоги, просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зареєстровані у вказаній вище квартирі.

У квітні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що банк в односторонньому порядку без його згоди підвищив процентну ставку з 11,04 % до 13,08 % річних, у зв'язку з чим просив визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зміни в односторонньому порядку умов кредитного договору від 3 серпня 2007 року, а саме збільшення з 20 листопада 2008 року процентної ставки до 13,08 % річних, зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» скасувати підвищену проценту ставку та зменшити її до 11,04 % річних, здійснити перерахунок нарахованих процентів.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2014 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 листопада 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 3 серпня 2007 року в розмірі 634 001 грн 23 коп. звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,00 кв. м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Визначено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржувані судові рішення в частині заборгованості по пені в розмірі 76 978 грн 40 коп. та в частині розподілу судових витрат скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо пені, встановити ціну предмета іпотеки в розмірі 429 250 грн, стягнути з нього на користь банку 3 654 грн на відшкодування сплаченого судового збору та застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заборонивши без згоди власника звертати стягнення на предмет іпотеки.

У частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ«ПриватБанк» про виселення судові рішення не оскаржуються, тому в цій частині в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, проте позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ПАТ КБ«ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 3 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 68 тис. доларів США зі сплатою 11,04 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 3 серпня 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 3 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1

28 лютого 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушень умов кредитного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку відповідачі отримали 6 березня 2013 року, однак залишили вказані вимоги позивача без реагування.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 24 вересня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 86 388 доларів 26 центів США, що є еквівалентом 690 242 грн 16 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 43 687 доларів США, заборгованість запроцентами в розмірі 17 124 долари 26 центівСША, заборгованість по комісії у розмірі 4 760 доларів США, пеня у розмірі 16 673 долари 26 центівСША, штраф (фіксована частина) у розмірі 31долар 29 центівСША та штраф у розмірі 4 112 долари 24 центи США.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме п. 4.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого пп. 2.2.2., 2.2.3. даного договору, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати.

Крім того, у п. 5.4. кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте апеляційний суд на зазначені умови договору уваги не звернув та не перевірив розрахунок банку відносно стягнення пені та штрафу за прострочення сплати процентів за користування кредиту та винагороди (пп. 2.2.2., 2.2.3. договору), не визначився із тим, чи не є це застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, апеляційний суд зазначених вище норм матеріального та процесуального права, а також вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не врахував; не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; перш ніж звернути стягнення на предмет іпотеки не перевірив правильність визначеного розміру заборгованості за кредитним договором, не з'ясував за порушення яких грошових зобов'язань нараховано штраф та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки без змін.

За таких обставин ухвала апеляційного суду в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 листопада 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик