У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів:ика відповідача Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства «Умань-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року, в с т а н о в и л а: У травні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що вона є власником земельної ділянки площею 3,1121 га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області. 11 червня 2012 року їй від начальника Управління Держкомзему в м. Умань та Уманському районі стало відомо про те, що 10 січня 2007 року в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 46 за зверненням ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ММК ім. Ілліча) (після зміни назви - ДП «Умань-Агро») в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» зареєстрований договір оренди земельної ділянки від 12 листопада 2006 року № НОМЕР_2, який укладений між нею та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» строком на 20 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Вважала, що до червня 2012 року отримує орендну плату за договором оренди спірної земельної ділянки від 24 липня 2006 року № НОМЕР_2, укладеним з ВАТ «Уманьферммаш», зареєстрований в Уманському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 21 серпня 2006 року за № 9 в книзі записів державної реєстрації договорів оренди. Згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 18 червня 2015 року № 329/15-23, № 467/15-23 підпис від її імені в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 12 листопада 2006 року № НОМЕР_2, укладеному між нею та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча», виконаний не нею а іншою особою, а тому просила суд визнати недійсним вказаний договір оренди земельної ділянки площею 3,1121га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_1 в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрований 10 січня 2007 року за № 46 в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК»; стягнути з відповідача завдані збитки у вигляді витрат на проведення експертного почеркознавчого дослідження та витрат на сплату судового збору. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 вересня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 12 листопада 2006 року № НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_6 і ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,1121 га (рілля) в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрований 10 січня 2007 року в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії. Стягнуто з ДП «Умань-Агро» на користь ОСОБА_6 завдані збитки на проведення експертного почеркознавчого дослідження в сумі 735 гривень 60 копійок. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 04 вересня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 від 12 листопада 2006 року № НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_6 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК м. Ілліча», на земельну ділянку площею 3,1121 га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_1 в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрованого 10 січня 2007 року за № 46 в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Стягнуто з ДП «Умань-Агро» на користь ОСОБА_6 завдані збитки у вигляді витрат на проведення експертного почеркознавчого дослідження в сумі 736 грн 60 коп. та судово-почеркознавчої експертизи в сумі 924 грн та у вигляді судового збору в сумі 243 грн 60 коп. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення оспорюваного договору оренди землі не були дотримані вимоги, встановлені ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину - орендодавця, яке б відповідало його внутрішній волі. Щодо застосування строків позовної давності суд першої інстанції вважав, що положення ст. 267 ЦК України про правові наслідки спливу позовної давності не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач не знала та не могла довідатися про існування спірного договору, оскільки вона його з відповідачем не укладала, а надані відповідачем документи про виплату орендної плати у натуральній та грошовій формі за земельний пай не містять відомостей про наявність укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач протягом 2007 - 2014 років отримувала оренду плату за спірним договором у визначених ним розмірах, що підтверджує її обізнаність про умови договору, а також, що стороною в цьому договорі був відповідач ДП «Ілліч-Агро Умань», а не ВАТ «Уманьферммаш», а тому дійшов висновку, що строк позовної давності слід відраховувати саме з дати укладення сторонами договору оренди землі або дати документа, який підтверджує обізнаність позивачки про наявність між сторонами договірних відносин з оренди землі. Встановивши, що строк звернення до суду за захистом свого права щодо оспорюваного договору сплив 11 листопада 2010 року, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,1121 га, розташованої в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» укладений договір оренди землі від 12 листопада 2006 року № НОМЕР_2, предметом якого є земельна ділянка площею 3,1121 га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_1, у адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, строком на 20 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Даний договір зареєстрований 10 січня 2007 року за № 46 в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (ст. ст. 14, 18, 20 Закону). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Встановивши, що в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що він є укладеним, а отже - оспорюваним і за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Як передбачено ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знаньпозивач звернулася до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчо-технічної експертизи. Згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи та почеркознавчої експертизи від 18 червня 2015 року № 329/15-23, № 467/15-23 підпис від імені «ОСОБА_6» в графі «орендодавець» у договорі оренди землі від 12 листопада 2006 року № НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_6 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча», виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Встановивши, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не нею, а іншою особою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність волевиявлення позивача на його укладення, у зв'язку з чим обґрунтовано визнав такий правочин недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Встановивши, що позивач дізналася про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору, у червні 2012 року, що в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України. Висновок апеляційного суду про те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з 11 листопада 2010 року - з моменту отримання орендної плати за користування землею - є помилковим та таким, що суперечить нормам ст. 261 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року (справа № 6-48цс15). За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити. Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року скасувати, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року залишити в силі. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк