АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1737/К/16 суддя Рунчева О.В.
Категорія - 27 (І) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Михайлів Л.В.

за участю секретаря: Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - Попов Євгеній Васильович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів за користування кредитом та пені в сумі 96 753,41 доларів США, що еквівалентно 773 350 грн.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2007 року, що утворилася станом на 08 листопада 2013 року, у сумі 773 350 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції перебувають виконавчі листи про стягнення зі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 27 квітня 2007 року та судових витрат у розмірі, видані на підставі заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого, право грошової вимоги за кредитним договором, 0 від 27 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не було належним чином повідомлено ОСОБА_2 та інших відповідачів, як боржників у виконавчому провадженні, про час та місце слухання справи. Крім того, на його думку, судом не взято до уваги те, що на день укладення договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не було фінансовою установою, що виключає дійсність даного договору. Також, вважає, що, у боржника не виникло обов'язку по сплаті будь-яких сум на користь нового стягувача, оскільки а ні ОСОБА_2, а ні інші відповідачі не отримували повідомлень про відступлення права грошової вимоги факторові.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарнатія» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, будучи завчасно (27.09.2016 року) належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи шляхолм вручення судової повістки-повідомлення ОСОБА_3 (а.с. 192), в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - Попова Є.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін ухвалу суду, як законну та обгрунтовану, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції керувався ст.378 ЦПК України та дійшов висновку про обґрунтованість вимог викладених у заяві ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2007 року, що утворилася станом на 08 листопада 2013 року, у сумі 773 350 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 69-71).

На виконання зазначеного рішення суду 09 липня 2014 року року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано два виконавчі листи № 182/11497/13-ц про стягнення зі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 773 350 грн. та судових витрат в сумі 3441,00 грн., який стягувачем пред'явлено до виконання (а.с. 84,85).

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого, право грошової вимоги за кредитним договором, 0 від 27 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 відступлено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.86-89).

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилалось на те, що відповідно до договору факторингу №17, змінився кредитор у зобов'язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішення Європейського Суду України з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконавчі листи, що видаються судами, підлягають виконанню державною виконавчою службою (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а також внаслідок правонаступництва, а частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Зі змісту ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з аналізу цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), який в силу ст.ст. 214, 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого, право грошової вимоги за кредитним договором, 0 від 27 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 відступлено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Встановивши, що 20 квітня 2015 року відповідно до вищезазначеного договору факторингу відбулася заміна кредитора у зобов'язанні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заміну сторони - стягувача, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів №182/11497/13-ц, виданого 09 липня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того факту, що на день укладення договору факторингу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не було фінансовою установою, що виключає дійсність даного договору, не можуть бути взятими до уваги, оскільки боржником та його представником не надано до суду доказів на підтвердження факту визнання договору факторингу №17 від 20 квітня 2015 року недійсним, а в силу положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у боржника не виникло обов'язку по сплаті будь-яких сум на користь нового стягувача через неотримання а ні ОСОБА_2, а ні іншими відповідачами повідомлень про відступлення права грошової вимоги факторові, не можуть бути взятими до уваги, оскільки не мають правового значення для вирішення питання щодо заміни строни у виконавчому провадженні.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляд заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» без належного повідомлення ОСОБА_2, однак з огляду на те, що неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ч. 2 ст. 378 ЦПК України), та допущені судом порушення не призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів не вбачає підстав для скасування законної та обгрунтованої ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: