Справа № 682/771/16-ц
Провадження № 2/682/339/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Роїк В.П.

при секретарі Козир О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що 02 жовтня 2013 року померла її тітка ОСОБА_4 Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, на яку вона має право згідно заповіту. У визначений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність заповіту. На початку березня місяця 2016 року вона перебирала речі спадкодавця, які лежали у шафі і серед них виявила заповіт. Батьки, які проживали у спадковому будинку після смерті тітки, також не знали про заповіт. Вважає цю причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, інших причин пропуску строку немає, за час цього строку вона не хворіла. Просить задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільський голова ОСОБА_5 в адресованій суду заяві позов визнав, просив розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 померла 02 жовтня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про її смерть виданим виконкомом ОСОБА_2 сільської ради 04 жовтня 2013 року.

Згідно заповіту, посвідченого 26 грудня 2011 року секретарем Лисиченської сільської ради за № 161 ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку площею 2,82 га.

Із матеріалів спадкової справи №97/2013, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що позивачка протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З такою заявою звернувся інший спадкоємець за заповітом.

14 березня 2016 року приватний нотаріус Славутського районного нотаріального округу ОСОБА_6 відмовила ОСОБА_3 в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_4, в зв»язку із пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

В обгрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 посилалася на те, що не знала про існування заповіту, складеного ОСОБА_4 на її користь. Такий заповіт вона знайшла в речах покійної на початку березня 2016 року.

У ч. 6 п. 24 пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, вимоги закону, наявні у справі докази, суд вважає,що позивачкою не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував поважні причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Натомість, незнання про існування заповіту суд не може визнати поважною причиною пропуску відповідного строку, оскільки така причина об»єктивними доказами не підтверджується і не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки на вчинення певних дій і дозволяла їй раніше дізнатися про існування заповіту. Так, із пояснень позивачки вбачається, що в спадковому будинку після смерті ОСОБА_4 стали проживати її батьки.

Відповідно до правової позиції, висловленої в п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як незнання про існування заповіту.

Таким чином вимоги позивачки не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.8,10,14,18, 209,212,213,223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Роїк В. П.