Провадження № 2/641/46/2016 Справа № 641/4249/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Григор′єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та індексу інфляції, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та індексу інфляції.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що в червні 2008 року він передав належний йому на праві власності полупричеп марки МАЗ 93866 державний номер 02-003 ХА 1993 року випуску відповідачу та оформив це довіреністю. Відповідач зобов*язався виплатити йому три тисячі долларів США, однак у встановлений за домовленістю строк та по теперішній час цього не зробив. Так як угода не відбулась він скасував довіреність 05.01.2009 року. З вини відповідача він втратив своє майно. Вважає, що діями відповідача йому було заподіяно шкоду, яка складається з 3000 доларів США, що на момент подання позову за офіційний курсом складало 66828,54 грн. Також в зв*язку з ростом інфляції ця сума має бути проіндексована та згідно розрахунків за період з 22.04.2015 року по 31.07.2015 року складає 4537,66 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначені суми та відшкодувати судові витрати.

Позивач в судовому засіданні уточнений позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що 18.06.2008 року позивач видав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 реєстр. № 5392, згідно якої ОСОБА_2 уповноважений користуватися та розпоряджатися належним йому причепом марки МАЗ, 1993 року випуску тип ТЗ- напівпричіп бортовий з тентом МАЗ-93866, держ. № НОМЕР_1 строком до 18.06.2011 року. Позивач своєю заявою, яка зареєстрована 05.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 реєстровий № 7 відізвав вищезазначене доручення, та 14.09.2009 року, після звернення до органів МВС забрав напівпричіп з автостоянки у звязку з чим ОСОБА_2 фактично, ніяким чином не мав змоги реалізувати право користування та розпорядження майном належним ОСОБА_1 Де на теперішній час знаходиться причеп марки МАЗ, 1993 року випуску тип ТЗ- напівпричіп бортовий з тентом МАЗ-93866, держ. № НОМЕР_1 взагалі не відомо. Крім того, позивачем порушено строк позовної давності. 05 вересня 2011 року, Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі Головуючого - судді Чайка И.В. розглядав в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Як вбачається з позовної заяви, позивач 18.06.2008 року передав відповідачу за довіреністю № 5392, посвідченою приватним нотаріусом ОСОБА_3 належний йому на праві власності напівпричіп МАЗ 93866 тентований, держ. № НОМЕР_1. 05.01.2009 року позивач відізвав довіреність та письмово повідомив відповідача про необхідність повернення напівпричепу. З цього слідує, що ОСОБА_2 повинен був повернути причеп ще в 2009 році, тобто за захистом свого ніби порушеного права власності, позивач звертається до суду після спливу 6 років, що є підставою для відмови судом у задоволенні вказаної позовної заяви.

.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ХАС № 383618, виданого МРЕВ м. Харкова позивачу налужить причіп марки МАЗ, 1993 року випуску тип ТЗ- напівпричіп бортовий з тентом МАЗ-93866, держ. № НОМЕР_1.

18.06.2008 року позивач видав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 реєстр. .№ 5392, згідно якої ОСОБА_2 уповноважений користуватися та розпоряджатися належним йому причепом марки МАЗ, 1993 року випуску тип ТЗ- напівпричіп бортовий з тентом МАЗ-93866, держ. № НОМЕР_1 строком на до 18.06.2011 року ( а.с.7)

Позивач своєю заявою, яка зареєстрована 05.01.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 реєстр. № 7 відізвав вищезазначене доручення.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.09.2012 року, яке набрало законної сили зазначено, що даних щодо повернення спірного причепу і взагалі щодо наявності цього причепу матеріали справи не містять.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. На вказане рішення ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу та ухвалою судового колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18.10.2011 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», в якому зазначається про наступне: «Вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання.

Суди, інколи відмовляючи в задоволенні позову по суті, додатково підставою для відмови в задоволенні позову зазначають сплив строку позовної давності, що є неправильним. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови.

Тобто, якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж встановлено, що таке право порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд ухвалює рішення про відмову в позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Якщо ж причину пропуску цього строку суд визнає поважною ,порушене право повинно бути захищене.

Саме загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав.

Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обгрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права».

5.1.2009року позивач відізвав довіреність та письмово повідомив відповідача про необхідність повернення напівпричепу.

З цього слідує, що ОСОБА_2 повинен був повернути причеп ще в 2009 році, в 2011 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, в задоволенні позову було відмовлено, тобто перебіг строку позовної давності почався з 18.10.2011 року, після ухвалення рішення апеляційним судом Харківської області, позивач звертається до суду після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови судом у задоволенні вказаної позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та індексу інфляції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності, в силу дії ч.4 ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 264, 267 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5