Справа № 165/1502/16-ц
Провадження № 2/165/624/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Нововолинський міський цент зайнятості Волинської області, про розірвання трудового договору ,

встановив:

05 серпня 2016року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Нововолинський міський цент зайнятості Волинської області про розірвання трудового договору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 листопада 2009 року між нею, як працівником та відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, було укладено трудовий договір, що був зареєстрований 06 листопада 2009 року в Нововолинському міському центрі зайнятості за №87. Відповідач фактично припинила свою трудову діяльність, виїхала до Російської Федерації, однак трудовий договір з нею не розірвала. Дана ситуація позбавила її можливості вирішити питання про розірвання трудового договору в досудовому порядку. Оскільки, зняти з реєстрації трудовий договір без присутності роботодавця вона не може (це не передбачено чинним законодавством), як і не може працевлаштуватися, тому просить суд розірвати трудовий договір, укладений між нею та відповідачем за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України з 01 жовтня 2010 року, зобовязати Нововолинський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вищезазначений трудовий договір та стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задоволити повністю, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Волинь-нова» №122 від 03 листопада 2016 року (а.с. 46)

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

В ст.24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.

Як встановлено судом, 06 листопада 2009 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 було укладено трудовий договір у письмовій формі та зареєстровано його у Нововолинському міському центрі зайнятості за №87, відповідно до якого позивач була прийнята на роботу офіціанта у кафетерій «Юлія» (а.с.7-10).

На даний час відповідач фактично припинила виконувати свої обов'язки за трудовим договором, припинивши свою трудову діяльність з продажу продовольчих товарів.

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.

Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копії документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвання з ним трудового договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору.

Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України № 1168 від 29.10.2009 року «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначений строк провести передбачений законодавством розрахунок.

Пунктами 5, 6, 7 вищевказаної постанови передбачено, що зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених пунктом 4 цієї постанови, проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у пункті 5 цієї постанови документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесеній фізичною особою.

В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено, однак позивач не може зняти трудовий договір з реєстрації у Нововолинському міському центрі зайнятості.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір.

За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений 06 листопада 2009 року між сторонами, на підставі ст.38 КЗпП.

Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за №554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зняття з реєстрації з Нововолинського міського центру зайнятості трудового договору №7 від 06 листопада 2009 року, укладеного між фізично особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на підставі ст.38 КЗпП України, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору прямо передбачає зняття трудового договору з реєстрації.

Відповідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 судові витрати всього в розмірі 1301,20 грн., що підтверджені документально (а.с.1, 15-18).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 221 КЗпП України, п. 8, п. 9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260,наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою», Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, ст.ст. 7, 10 - 12, 27, 31, 57, 60, 61, 84, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Розірвати трудовий договір №7 від 06 листопада 2009 року, укладений між фізично особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору та 750 (сімсот пятдесят) грн. витрат на правову допомогу, а всього 1301 (одну тисячу) грн. 20 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом десяти днів з дня отримання його копії

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков