справа №176/329/15-ц
провадження №2/176/302/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 січня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Завізон Т.В.

секретар Лоцман М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійська зернова компанія" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до суду та просив постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду на загальну суму 10 175 грн. 69 коп., моральну шкоду на загальну суму 5 000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 487 грн.20 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що 28.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір № 46, згідно якого останній взяв на себе зобовязання на свій власний ризик виконувати роботу водія вантажного автомобіля та експедитора по перевезенню вантажів

Згідно наказу №4891/1 від 09.11.2014 року "Про направлення у відрядження" відповідача було направлено у відрядження для надання транспортних послуг по перевезенню сільськогосподарскої продукції на автомобілі НОМЕР_1.

Отримавши 26.11.2014 року наряд "Бахмутовське-Бердянськ" та прибувши на місце вивантаження в м. Бердянськ 27.11.2014 року відповідач через власну некомпетентність не зміг вивантажити ввірений йому вантаж, після чого виїхав зі складу на автомобільну стоянку, де самовільно, не попередивши керівницьтво товариства, залишив ввірений йому автомобіль із вантажем та ключі у власника стоянки та перестав виходити на зв"язок із позивачем. Внаслідок винних дій ОСОБА_1, через невиконання ним умов цивільно-правового договору № 46 від 28.10.2014 року ТОВ «Олександрійська зернова компанія» було зірвано наряди замовника ТОВ «Зернотрейд» по перевезенню вантажів, чим підприємству була завдана матеріальна шкода в розмірі 10 175 грн. 69 коп. Окрім того, на думку позивача, винними діями відповідача його діловій репутації було спричинено і моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., оскільки це призвело до зменшення кількості замовлень на перевезення вінтажів з сільськогосподарскою продукцією.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 23, 901, 906 Цивільного кодекса України та ті обставини, що відповідач у добровільному порядку завдану шкоду ТОВ "Олександрійська зернова компанія"не відшкодував, позивач просив його вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не з'явився. У письмовій заяві повноважний представник позивача, підтримуючи у повному обсязі позовні вимоги, просила розглянути справу у відсутності представника товариства, не заперечуючи проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач, виклик якого в судове засідання проводився у відповідності до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом публікації оголошення в пресі, в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не направив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звернуся, а тому суд дійшов висновку, що відповідач, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, не зявився в судове засідання без поважних причин та прийняв рішення про постановку по справі заочного рішення.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Із дослідженої копії договору судом встановлено, що дійсно 28.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрійська зернова компанія"та ОСОБА_1 укладено цивільно-правовий договір № 46, згідно п.п. 1.1 якого останній взяв на себе зобовязання виконувати роботу водія вантажного автомобіля та експедитора по перевезенню вантажів на свій власний ризик. При цьому, він мав самостійно організовувати виконання роботи та не підлягав внутрішньому розпорядку Замовника та не мав права на одержання допомоги з соціального страхування.(а.с.14-15)

Пунктом 3.1 та 3.2 цього ж договору була встановлена відповідальність сторін за неналежне виконання обов"язків по укладеному договору, яка полягала у тому, що сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них забов"язань за договром відповідно до чинного законодавства України.

Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за завдану Замовникові шкоду та недоотримані ним доходи або упущену вигоду, якщо не доведе відсутність в цьому своєї вини, або якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.1.3. цього ж договору Замовник, у свою чергу, взяв на себе забов"язання прийняти та оплатити виконану виконавцем роботу.

Тобто судом безспірно встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із забов"язального права, а саме із договору про надання послуг.

Судом також безспірно встановлено, що взяті на себе за договором зобовязання відповідач належним чином не виконав. У звязку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку упущеної вигоди, останньому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 10 175 грн. 69 коп. (а.с.26)

Так, копія наказу № 4891/1 від 09.11.2014 року «Про направлення у відрядження» свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно було направлено у відрядження для надання послуг по перевезенню сільськогосподарської продукції на автомобілі марки КАМАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. (а.с15)

26.11.2014 року водій ОСОБА_1 отримав від адміністрації ТОВ наряд «Бахмутське Бердянськ». Прибувши на місце вивантаження в м. Бердянськ 27.11.2014 року позивач не зміг вивантажити ввірений йому вантаж через власну некомпетентність. Відповідно до службової записки менеджера з логістики ТОВ «Зернотрейд» ОСОБА_2 відповідач виїхав зі складу і відправився на автомобільну стоянку, що знаходиться за адресою: вул. Юннатів, б. 2а, м. Бердянськ, де і залишив автомобіль.(а.с.18)

Відповідно до службових записок начальника автомобільної колони ОСОБА_3, власника автомобільної стоянки ОСОБА_4, диспетчера ОСОБА_5, менеджерів з логістики ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідач самовільно, не попередивши керівництво позивача, залишив ввірений йому автомобіль НОМЕР_3 та вантаж на автомобільній стоянці (а.с.16,17,19,20)

Згідно акту огляду/прийому транспортних засобів автомобіль НОМЕР_3 був переданий іншому водію 29.11.2014 року. (а.с.23-25)

Таким чином суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що всупереч укладеному договору відповідач дійсно не виконав взятих на себе забов"язань перед ТОВ"Олександрійська зернова компанія" по виконанню на свій власний ризик роботи водія вантажного автомобіля та експедитора по перевезенню вантажів.

Як встановила ч. 1 ст. 901 ЦК Украни за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено законом

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки відповідачем не доведено невинуватості у невиконанні умов цивільно-правового договору № 46 від 28 жовтня 2014 року, укладенного з відповідачем, останній у відповідності до положень вище процитованого закону набув право на відшкодування першим завданих йому збитків, які полягають в упущеній вигоді.

При цьому суд погоджується із розрахунком упущеної вигоди, який мається на а.с. 26, що його зробив позивач.

Саме тому з відповідача на користь позивача має бута стягнуто 10 175 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування матеріального збитку.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні цих вимог позивачу слід відмовити з наступних підстав.

Дійсно п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановив, що моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Заявлючи вимогу про відшкодування відповідачем моральної шкоди позивач посилався на те, що така шкода позивачеві спричинена внаслідок винних дій ОСОБА_1, який підірвав довіру до його господарської діяльності, що негативним чином вплинуло на його загальну ділову репутацію та зменшило кількість замовлень на перевезення вантажів з сільськогосподарською продукцією.

У той же час, жодного доказу на підтвердження цієї заявленої вимоги позивач суду не надав, у той час, як ч. 1 ст. 60 ЦПК України забов"язує позивача надавати суду докази на підтвердження заявлених вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, у відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов"язаних із дачею позивачем оголошення у пресі судом вирішено бути не може, оскільки позивач не надав суду відповідну квітанцію про здійснену ним оплату за дачу такого оголошення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 526, 530, 610, 901, 906 ЦК України та у відповідності із ст.ст. 10, 11, 15, 60, ст.88, ст.ст. 212-215, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійська зернова компанія" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» (місце знаходження: м. Олександрія, Кіровоградської обл., вул. Свердлова 43/2, рах. № 5 в ОД «ОСОБА_8 Аваль», МФО № 300805) 10 662 грн. 89 коп., з яких: 10 175 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 487 грн. 20 коп. - в рахунок відшкодування судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовити - у зв"язку з їх безпідставністю.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду Т.В. Завізіон