Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1288/15-ц

13 травня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді:ОСОБА_1

секретаря: Госедло Л.І.

з участю позива: ОСОБА_2

представника позивача : ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

представників служби у справах дітей РДА: ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа-служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, третя особа-служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві в уточненому вигляді, яку просить задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_4 позов визнала частково і не заперечує проти його задоволення згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА від 14.05.2015 року.

Представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА в судовому засіданні не заперечила проти заявленого позову, вважає його підставним і не заперечує проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає дочасткового задоволення виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право спілкуватися з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 СК України прямо передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Саме про це свідчить і практика ЄСПЛ, зокрема дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків ( рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України») та правові позиції ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (справи від 04.02.2015 року; від 25.03.2015 року) та Верховного Суду України (справа №6-1598/цс15).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 року, який 01.02.2011 року розірвано в судовому порядку згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (ас.6-7).

За час перебування в даному шлюбі у сторін по справі народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилася проживати з матірю та перебуває на її утриманні та вихованні (ас.5).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом зясовано, що навесні 2015 року позивач звернувся до служби у справах дітей Надвірнянської РДА, як представника органу опіки та піклування з приводу визначення йому способу його участі у вихованні доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 і просив відповідача, та інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у спілкуванні дитини з ним.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА від 14.05.2015 року № 5 було рекомендовано органу опіки та піклування Надвірняської РДА визначити участь ОСОБА_2 у вихованні доньки шляхом встановлення побачень, а саме: перша та третя субота кожного місяця з 12 год. до неділі до 15 год., а також зобовязано відповідача та інших осіб не чинити перешкоди у спілкуванні доньки з батьком.(ас.12-13).

У звязку з цим головою Надвірнянської РДА О. Кенізом було прийнято розпорядження від 27.05.2015 року №93 «Про визначення участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_8А.». Окрім цього, ОСОБА_4 та інших осіб, з якими проживає дитина, було зобовязано не чинити йому перешкод у спілкуванні доньки з батьком(ас.13).

При цьому, суд достовірно встановив дату народження доньки сторін по справі ОСОБА_8, 19.09. ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про її народження, а не як помилково вказано в розпорядженні №93 від 27.05.2015 року дату народження-01.02.2011 року, тобто дату розірвання шлюбу між сторонами по справі(ас.5).

Даний факт ствердили сторони по справі.

Однак, прийняте розпорядження Надвірнянської РДА відповідач по справі ОСОБА_4 не виконує і систематично не надає позивачу можливості бачитися та спілкуватися з донькою мотивуючи тривалим захворюванням дитини та зайнятістю у підготовці до занять через пропуски уроків по хворобі, тим самим буде перериватися виховний та навчальний процес доньки(ас.50-81).

Як передбачено ст. 158 СК України, за завою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 ч.1 СК України, якщо той з батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкування з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно до ст.159 ч.2 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, що сторони по справі не змогли дійти до спільної згоди щодо участі позивача у вихованні доньки, яка проживає з матірю. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи встановлені обставини справи та вік дитини, розпорядженням Надвірнянської РДА про визначення участі ОСОБА_2 у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_8, суд приходить до обгрунтованого висновку, що позивачу слід надати можливість для спілкування з донькою, а саме в першу та третю суботу кожного місяця з 12.00 год. до неділі 15.00 год., а також в дні народження та сімейні свята родини батька відпускати доньку в період святкування.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, якщо вони за станом свого психічного здоровя усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обовязку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача вбачається, що останній проживає в благоустроєному житловому будинку, що по вулиці Садова, 29 в смт. Ланчин Надвірнянського району з усіма комунікаціями, а також в наявності дитяча кімната та дитячий майданчик, позитивно характеризується по місцю проживання(ас.8-9; 11).

Тобто, на переконання суду позивач по справі ОСОБА_2 взмозі виконувати в повному обсязі покладені на нього чинним законодавством обовязки з приводу виховання малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, тим самим має реальну можливість виховати її, проявляючи батьківську турботу.

Суд вважає, що встановлені розпорядженням Надвірнянської РДА від 27.05.2015 року №93 «Про визначення участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_8А.» способи участі позивача у вихованні дитини повністю відповідають інтересам батьків і їхньої спільної дочки ОСОБА_9. Спілкування позивача з донькою не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Покликання позивача, що при прийнятті рішення органом опіки та піклування Надвірнянської РДА не було вирішено питання щодо його участі у вихованні дитини в період навчальних канікул та у літній період, в т.ч. на державні свята та в період проведення патріотичного фестивалю «Яворина» в с. Розтоки Долинського району Івано-Франківської області (проводиться в липні місяці щороку) будуть суперечити інтересам дитини, оскільки таке спілкування буде переривати виховний та навчальний процес дитини, а також те, що вона буде позбавлена батьківської турботи і догляду в цей час, не заслуговують на увагу, оскільки не підкріплені жодними доказами.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст. ст. 142, 153, 157, 159 СК України, керуючись ст. ст. 213- 215, 218, 293 ЦПК України , суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 Анатолійовича- частково задоволити.

Визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні малолітньої дочки-Двуліт ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення часу для систематичних побачень:

-першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. до неділі до 15 год.;

-в дні народження та сімейні свята родини батька ОСОБА_2 відпускати малолітню дочку-Двуліт ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період святкування.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.

Рішення виготовлено в повному обсязі 17.05.2016 року