АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1265/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В.Міщенка С. В., Пономаренка В. В.Пономаренка В. В.
секретаріКолеснику Я. В. Наконечна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 1 серпня 2009 року він отримав у спадщину від свого батька 31/50 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Загальна площа житлового будинку становить 86,5 кв. м, житлова площа 48 кв. м і площа підсобних приміщень 38.5 кв. м.

Таким чином, маючи у приватній власності ідеальну частку 31/50 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, йому має належати 53,63 кв. м. загальної житлової площі даного житлового будинку.

На даний час, співвласники самовільно відгородили стіною декілька кімнат будинку та не дають до них доступу, фактично у його володінні та користуванні перебуває частина будинку площею 41, 9 кв. м а саме: коридор - 6,2 кв. м., кухня - 9,8 кв. м., жила кімната - 9,4 кв. м., кімната - 16,5 кв. м., що є значно меншою по площі від частки будинку, яка належить йому на праві власності.

Співвласником іншої частини даного будинку є ОСОБА_3, якій належить 19/50 частина з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Вказаний будинок з надвірними спорудами на даний час умовно розділений, має два окремих входи і відокремлені кімнати.

Між співвласниками вказаного майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки не досягнуто.

З урахуванням уточнених 05.04.2016 року позовних вимог, позивач просив поділити спірний будинок відповідно до варіанту №1 висновку експерта за результатами проведення судової - будівельно технічної експертизи №16/15 - БТ від 29.01.2016 року, виділити йому частину житлового будинку з надвірними спорудами відповідно до варіанту №1 висновку експерта за результатами проведення судової - будівельно технічної експертизи №16/15 - БТ від 29.01.2016 року, зобов'язати сторони зробити відповідні переобладнання та стягнути з відповідача грошову компенсацію за частку в натурі, яка стала більшою за ідеальну частку в сумі 7189 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вимогу щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою не заявляв.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 19/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 15.08.1990 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 перейшли у користування приміщення І-І розміром 13 кв.м, І-2 розміром 9,7 кв.м, І розміром 4,6 кв.м, ІІ- розміром 7,2 кв.м, ІІІ - розміром 3,9 кв.м, ІУ - розміром 6,6 кв.м, ганок, 1/2 туалету "В", 1/2 частина огорожі і колодязя. (а.с. 34)

В ході розгляду справи судом, було досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 973 та встановлено, що власник домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 звертався до КП БТІ із замовленням на розрахунок ідеальних часток для укладання вказаного договору дарування. При цьому, він зазначив, які саме приміщення в будинку А-1 з прибудовами та надвірні споруди він має намір передати у користування ОСОБА_5, а які залишити у своєму користуванні. У зв'язку з цим, 16.07.1990 року здійснено розрахунок ідеальних часток, з якого вбачається, що у користуванні ОСОБА_4 залишаються наступні житлові приміщення в будинку літ. "А-1": № 2-3, 2-4, літ. "а" - 100%, літ. "Б" - 100 %, літ. "б" - 100%, літ."Г" - 100%, літ."В" - 50%, 1,2,3 по 50%. Вказані будівлі та споруди складають 31/50 частину будинковолодіння. Обдарованій ОСОБА_5, відповідно до вказаного розрахунку переходять у користування наступні житлові приміщення в будинку літ."А-1": № 1-1, 1-2, літ."а 1" - 100%, літ."а 3" - 100%, ганок - 100%, літ."В" - 50 %, 1, 2, 3 по 50%. (а.с. 35-40)

ОСОБА_3 отримала у спадщину від своєї матері ОСОБА_6 19/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 48,6кв.м, сараї «Б», «б», льох, туалет «В», огорожа №1-3, колодязь №2., що знаходиться у АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.03.1993 року № 967276. (а.с. 33)

Відповідно до акту визначення та погодження меж земельної ділянки від 04.02.2008 року ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та співвласник по будинку ОСОБА_4 склали акт про те, що ними визначено та погоджено розміри земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 згідно зі схемою, в чому вони підписались. (а.с. 39)

ОСОБА_1 отримав у спадщину від свого батька ОСОБА_4 31/50 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а саме, житлового будинку з прибудовами дерев'яного, обкладеного цеглою, жилою площею 48.0 кв.м, та надвірні споруди: сарай під літ. «Б,б», погріб під літ. «Г», вбиральня під літ. «В», огорожа під № 1,3, колодязь під № 2, вбиральня під літ. «Д», що знаходиться у АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2009 року № 1-229 та витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.08.2009 року. (а.с. 6)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 отримала у спадщину від своєї матері ОСОБА_6 19/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 48,6кв.м, сараї «Б», «б», льох, туалет «В», огорожа №1-3, колодязь №2., що знаходиться у АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.03.1993 року № 967276. А оскільки раніше, відповідно до договору дарування ОСОБА_5 перейшли у користування приміщення І-І розміром 13 кв.м, І-2 розміром 9,7 кв.м, І розміром 4,6 кв.м, ІІ- розміром 7,2 кв.м, ІІІ - розміром 3,9 кв.м, ІУ - розміром 6,6 кв.м, ганок, 1/2 туалету "В", 1/2 частина огорожі і колодязя, тобто фактично склався порядок користування будинком який є сталим і не порушує законних прав та інтересів співвласників співвласників, а відтак є обов'язковим для врахування, то підстав для задоволення позову немає.

З такими висновками суду колегія суддів не погоджується.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Як вбачається із договору дарування від 15.08.1990 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. , відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 перейшли у користування приміщення І-І розміром 13 кв.м, І-2 розміром 9,7 кв.м, І розміром 4,6 кв.м, ІІ- розміром 7,2 кв.м, ІІІ - розміром 3,9 кв.м, ІУ - розміром 6,6 кв.м, ганок, 1/2 туалету "В", 1/2 частина огорожі і колодязя, тобто за вказаним договором між співвласниками визначено порядок користування будинком з надвірними спорудами. При цьому, суд помилково вважав, що вказаним договором визначено право власності на вказані приміщення та господарські споруди, яке є непорушним.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

За висновком судового експерта від 29.01.2016 року №16/15 - БТ на розсуд суду запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку «А-І» з прибудовами по АДРЕСА_1, відповідно до ідеальних часток співвласників у домоволодінні 31/50 та 19/50.

При цьому експертом встановлено, що на час проведення експертизи існує фактичний порядок користування житловим будинком «А-І» з прибудовами і він є аналогічний тому, який вказаний у договорі дарування від 15 серпня 1990 року. Також встановлено, що сарай «Б» , «б», вбиральня «В», які враховувалися за зверненням ОСОБА_4 до КП БТІ 16.07.90р. при розрахунках ідеальних часток співвласників, відсутні, на земельній ділянці залишилися останки конструктивних елементів та пошкоджені будівельні матеріали. Таким чином експертом у розрахунок ідеальних часток співвласників не враховані пошкоджені сарай «Б», «б», вбиральня «В»

Враховуючи надані та досліджені в судовому засіданні докази, колегія суддів вважає прийнятним для сторін та таким, що відповідає їх ідеальним часткам, 2 варіант розподілу житлового будинку «А-І» з прибудовами, оскільки він відповідає фактичному та раніше визначеному порядку користування житловим будинком, який тривав з 1990 року, визнавався і був узгоджений попередніми співвласниками. Даний варіант на відміну від 1 варіанту не потребує перепланування житлових приміщень у будинку, що для відповідачки, яка є інвалідом, має суттєве значення. При цьому враховується також та обставина, що позивач, за даними його представника, у спірному будинковолодінні не проживає і знаходиться за межами Ураїни, зокрема в Російській Федерації.

З огляду на це ОСОБА_1 необхідно виділити :

Приміщення 2-1, коридор, площею 6,2 кв.м., вартістю 10375 грн;

Приміщення 2-2, кухня, площею 9,8 кв.м., вартістю 16398 грн.;

Приміщення 2-3, житлова кімната, площею 9,4 кв.м., вартістю 19844 грн.;

Приміщення 2-4, житлова кімната, площею 16.5 кв.м., вартістю 34833 грн., а всього 41,9 кв.м. , вартістю 81450 грн., що становить 53/100 частини житлового будинку.

З надвірних будівель виділити убиральню «Д», вартістю 2820 грн.

ОСОБА_3 необхідно виділити:

Приміщення 1-1, житлова кімната , площею 13,0 кв.м., вартістю 27444 грн.;

Приміщення 1-2, житлова кімната, площею 9,1 кв.м. , вартістю 19211 грн;

Приміщення 1-3, кухня площею 10,7 кв.м., вартістю 22203;

Приміщення 1, коридор площею 4,6 кв.м., вартістю 7614 грн., а всього 37,4 кв.м. , вартістю 76472 грн., що становить 47/100 частин житлового будинку , вартістю 76472 грн.

Із надвірних будівель виділити веранду «а» , вартістю 7086 грн.

При цьому ОСОБА_3 повинна сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 20 278 грн. за виділену в натурі частку, яка стала більшою за її ідеальну частку.

У спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити колодязь питний № 2 , вартістю 4126 грн. та огорожу № 1,3 .

При цьому, враховано, що земельна ділянка площею 0,0380 га по АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд приватизована ОСОБА_3 та їй видано державний акт на право власності Серії НОМЕР_1 . (а.с. 40) На вказаній земельній ділянці розташована виділена ОСОБА_3 зазначена вище частина житлового будинку.

З метою забезпечення автономності виділених частин у житловому будинку співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 необхідно зобов'язати здійснити реконструкцію системи опалення.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд не в повній мірі визначився із правовою природою фактичних обставин справи та прийшов до неправильного висновку про відмову в позові ОСОБА_1

Зокрема, не врахував, що у даному випадку визначальним для виділу частки будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до ідеальних часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року № 6 - 12цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Понесені позивачем судові витрати при подачі позовної заяви за сплату судового збору, оплату експертизи та за сплату судового збору при подачі апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3 736 грн. 05 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 квітня 2016 року у даній справі- скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності задовольнити частково.

Поділити житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 між співвласниками, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до другого варіанту висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 29.01.2016 року № 16/15-БТ.

Виділити ОСОБА_1 та визнати право власності у житловому будинку «А-І» по АДРЕСА_1 :

Приміщення 2-1, коридор, площею 6,2 кв.м., вартістю 10375 грн;

Приміщення 2-2, кухня, площею 9,8 кв.м., вартістю 16398 грн.;

Приміщення 2-3, житлова кімната, площею 9,4 кв.м., вартістю 19844 грн.;

Приміщення 2-4, житлова кімната, площею 16.5 кв.м., вартістю 34833 грн., а всього 41,9 кв.м. , вартістю 81450 грн., що становить 53/100 частини житлового будинку.

Із надвірних будівель виділити убиральню «Д», вартістю 2820 грн.

Виділити ОСОБА_3 та визнати право власності у житловому будинку «А-І» по АДРЕСА_1 :

Приміщення 1-1, житлова кімната , площею 13,0 кв.м., вартістю 27444 грн.;

Приміщення 1-2, житлова кімната, площею 9,1 кв.м. , вартістю 19211 грн;

Приміщення 1-3, кухня площею 10,7 кв.м., вартістю 22203;

Приміщення І, коридор площею 4,6 кв.м., вартістю 7614 грн., а всього 37,4 кв.м. , вартістю 76472 грн., що становить 47/100 частин житлового будинку , вартістю 76472 грн.

Із надвірних будівель виділити веранду «а» , вартістю 7086 грн.

У спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити колодязь питний № 2 , вартістю 4126 грн. та огорожу № 1,3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 20 278 грн. за виділену в натурі частку, яка стала більшою за її ідеальну частку.

Зобов'язати співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснити реконструкцію системи опалення з метою забезпечення автономності виділених частин у житловому будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3736 грн.05 коп.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :