ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4440/16-ц
провадження № 2/753/3587/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів - 5000 грн. 19.03.2015 року та процентів за користування ними, треті особи - ФОП ОСОБА_4 та ПП "ОСОБА_5",

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не зазначено доказів щодо перерахування позивачем вказаних коштів на рахунок відповідача, при цьому надано копію квитанцій щодо перерахування коштів позивачем - 5000 грн. 19.03.2015 року на його ж рахунок, і обгрунтування цього відсутнє; в обгрунтуванні позову міститься посилання на рішення судів, прийнятих в порядку господарського судочинства щодо вказаних коштів без зазначення дати таких рішень, при цьому, не вказано стадію розгляду справи в порядку господарського судочинства безпосередньо на час подання цього позову та не зазначено доказів щодо такої стадії, а міститься лише огульне посилання на направлення справи в порядку господарського судочинства на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції без зазначення будь-яких дат та без обгрунтування щодо одночасного розгляду справ в порядку різних видів судочинства щодо вказаної грошової суми.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів.

Копія вказаної ухвали була отриманапозивачем18.04.2016 року (згідно з розпискою), проте недоліки позову були усунуті лише частково - в позовній заяві від 25.04.2016 року ("виправленій та доповненій" на 5 арк., з її трьома копіями на 15 арк., у змісті якої також міститься посилання на тривання судового розгляду справи в порядку господарського судочинства, зокрема, щодо вказаних коштів в розмірі 5000 грн.), яка надійшла до Дарницького районного суду м. Києва 04 травня 2016 року разом з одним витягом щодо постанови Вищого Господарського суду м. Києва від 24 лютого 2016 року - на 3 арк., а також з однією копією дублікату квитанції від 19.03.2015 року щодо спірної грошової суми - на 1 арк. та з однією довідкою ПАТ "ПриватБанк" щодо цієї суми - на 1 арк., які подані лише в одному примірнику всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, при цьому акт від 04.05.2016 року Дарницького районного суду м. Києва щодо відсутності вказаних примірників додатків для відповідача та третіх осіб узгоджується і зі змістом опису поштового відправлення позивача, в якому зазначено про надсилання до суду на 10 арк. - позовної зави (5 арк.) з вказаними додатками (на 5 арк.), та три копії позовних заяв (на 15 арк. - кожна на 5 аркушах), які подані без додатків для відповідача та третіх осіб.

Крім того, щодо не надання для відповідача та третіх осіб копій вказаних додатків до вказаної заяви позивача від 25.04.2016 року, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних додатків здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів - 5000 грн. 19.03.2015 року та процентів за користування ними, треті особи - ФОП ОСОБА_4 та ПП "ОСОБА_5".

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: