Справа № 308/8006/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданка Г.В.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третьої особи: служби у справах дітей Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради, а також залученого в порядку ст. 45 ЦПК України органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком та бабусею, які проживають окремо від неї, визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини та особистому спілкуванні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, з участю третьої особи: служби у справах дітей Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради, а також залученого в порядку ст. 45 ЦПК України органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком та бабусею, які проживають окремо від неї, визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини та особистому спілкуванні.

Свій позов мотивують тим, що ОСОБА_2 з 03.07.2010 р. по 13.05.2013 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1. у них народився син - ОСОБА_6.

Зазначає, що від народження він приділяв сину ОСОБА_6 всю свою батьківську любов та увагу, постійно доглядав за ним, грався, ходив з ним на прогулянки на свіже повітря, в силу його віку займався його вихованням. Крім того, він належно матеріально забезпечував потреби свого сина, який мав усі радощі для дитини його віку.

Вказує, що їхнє подружнє життя з ОСОБА_5 не склалося та з жовтня 2012 р. вони почали проживати окремо, а син ОСОБА_6 залишився проживати зі своєю матір'ю - відповідачем по справі, його колишніми тестем ОСОБА_8 та тещею ОСОБА_9.

Пояснює, що після фактичного припинення їхніх з ОСОБА_5 подружніх відносин, відповідач поставила йому умову, що буде йому безперешкодно давати бачитися із сином ОСОБА_6, якщо він їй буде сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання сина.

Вказує, що оскільки дуже любить свого сина та не уявляє собі свого життя без ОСОБА_6, він безсумнівно погодився на сплату відповідачу саме такого розміру аліментів. Тому на початку він бачив сина кожного дня, спілкувався з ним та виховував його, щоб він постійно відчував його батьківську любов та підтримку, оскільки є найважливішою людиною в його житті та продовжував матеріально забезпечувати потреби їхнього сина.

Стверджує, що він 17.02.2013 р. виїхав на роботу до Москви (Росія), де перебував до кінця грудня 2013 р.

За вказаний період часу він регулярно по 2-3 рази на тиждень дзвонив до ОСОБА_5, цікавився життям їхнього сина, його здоров'ям та інтересами. ОСОБА_5 давала слухавку їхньому сину та він міг чути його голос.

Крім того, у цей період часу майже кожної неділі його сина ОСОБА_6 забирала до себе в гості його мати, його бабуся ОСОБА_3, тому він завжди був у курсі про стан здоров'я свого сина, його життя та інтереси. Винятками були дні, коли ОСОБА_6 хворів.

Поки він перебував на роботі в Москві, відповідачка повідомила йому, що подала позов про стягнення з нього аліментів на утримання сина та розірвання шлюбу. Не чекаючи рішення суду, він почав пересилати ОСОБА_5 аліменти на утримання сина шляхом електронних переказів, кілька разів пересилав кошти своїй матері ОСОБА_10, а вона сама вже переказувала їх відповідачці.

Пояснює, що певний час в нього були матеріальні труднощі, тому він не мав змоги переказувати ОСОБА_5 грошові кошти, у зв'язку з чим за ним нетривалий час рахувалась заборгованість по сплаті аліментів. На теперішній час він такої заборгованості не має, а відповідачу аліменти оплачені навіть на рік вперед.

В жовтні 2013 р. від їхніх спільних знайомих він дізнався, що його колишня дружина ОСОБА_5 виїхала з їхнім сином ОСОБА_6 до Ужгорода Закарпатської області.

Вказує, що він був крайнє обурений тим, що відповідачка, скориставшись його відсутністю в Україні, без його дозволу, вивезла їхнього маленького сина в інше місто, ще й не повідомила ні його, ні його мати про його нове місце перебування.

Зазначає, що його мати дізналась про їхній від'їзд лише в листопаді 2013 року, коли в черговий раз дзвонила домовитись про побачення із ОСОБА_6. В ході розмови ОСОБА_5 їй відмовила та сказала, що поїхала з ОСОБА_6 до своєї сестри ОСОБА_17 в Ужгород. На питання його матері, коли вони приїдуть, відповідач відповіла, що не знає, слухавку дитині не давала. Лише сказала, що з ОСОБА_6 все добре.

Звістка про їхній від'їзд стала для матері справжньою трагедією, оскільки вона безмежно любить свого онука. З цього часу у них з матір'ю почалися серйозні непорозуміння із ОСОБА_5 щодо прийняття нами участі у вихованні та відвідуванні ОСОБА_6. Зазначає, що відповідач почала створювати їм штучні перешкоди для їхнього нормального спілкування з ОСОБА_6.

На його численні вимоги в ході телефонних розмов дати йому можливість побачитись із сином, коли він приїде в Україну, ОСОБА_5 обурювалась та постійно йому в цьому відмовляла. В ході їхніх сварок з приводу його вимог побачити ОСОБА_6, замість обговорення умов, за яких він може його побачити, вона почала вимагати від нього повернення боргу її батьку.

Вказує, що після повернення із Росії, 25.12.2013 р., він знову дзвонив ОСОБА_5, щоб домовитися про побачення із ОСОБА_6. Проте вона продовжувала йому відмовляти та не повідомляла нове місце перебування своє та їхнього сина ОСОБА_6.

Незважаючи на це, він 26.12.2013 року приїхав в Ужгород до ОСОБА_5, щоб побачити ОСОБА_6 та переконатися, що з ним все добре. З невдоволенням, ОСОБА_5 все ж таки прийшла разом із сином на зустріч з ним. Він був дуже радий бачити ОСОБА_6 живим та здоровим. Але невимовного душевного болю йому завдало те, що ОСОБА_6 назвав його «дядя», а не «тато». Розуміючи, що сину потрібен певний час, щоб знову звикнути до нього, вони пішли до магазину. Він купив ОСОБА_6 іграшку, казав йому, що він його тато, а не дядя. Потрохи ОСОБА_6 почав звикати до нього, став привітнішим. Але те, що я весь час казав йому, що є його батьком, викликало обурення з боку ОСОБА_5 Зрештою вона не дала йому нормально поспілкуватися з сином, і вони одразу почали йти на вихід з магазину. Коли вийшли, вона забрала в нього сина та пішла. А до нього підійшли двоє невідомих чоловіків, відрекомендувались знайомими його колишньої дружини та почали погрожувати йому фізичною розправою, та казати, щоб він більше не приїжджав до неї та до сина, а в разі невиконання їх вказівок, йому будуть заподіяні тілесні ушкодження. У зв'язку з цим він був змушений тоді залишити Ужгород.

Вказує, що невдоволення з боку ОСОБА_5 та погрози невідомих чоловіків в ході цієї зустрічі ніщо, порівняно з тим, що ОСОБА_6 не називає його «татом». Він зрозумів, що тривалі періоди відсутності їхнього з сином спілкування призведуть до руйнації їхніх родинних стосунків, син його зовсім забуде та ніколи не вважатиме своїм батьком. Вважає, що цього і прагне ОСОБА_5, штучно утворюючі подібні перешкоди у їхньому з сином спілкуванні.

Перебуваючи ще деякий час в м. Миколаєві він знову намагався в ході телефонних розмов домовитися із ОСОБА_5 щодо їхнього вільного спілкування із сином та його відвідування, щоб приймати участь у його вихованні. Навіть пропонував ОСОБА_5, на той випадок, якщо вона йому в чомусь не довіряє, сходити разом до нотаріуса, та визначити через нотаріальний договір порядок виконання ним батьківських прав щодо сина. Але вона йому постійно відмовляла та ніякі його умовляння на неї не діяли. Свідками однієї з подібних розмов в січні 2014 р. були адвокат Галагуза А.В. та ОСОБА_13

Пояснює, що не маючи змоги тривалий час знаходитись в Україні, у зв'язку із характером його роботи, він знову поїхав до Москви. З того часу, він систематично телефонував до ОСОБА_5, продовжував пропонувати їй укласти договір у нотаріуса про виконання ним батьківських прав щодо сина, але вона продовжувала йому в цьому відмовляти.

А з липня 2014 року ОСОБА_5 взагалі перестала брати слухавку, коли він телефонував та обірвала будь-який зв'язок між ним та дитиною. Вказує, що він не знає, що з ОСОБА_6 та де він точно взагалі знаходиться.

Окрім нього, починаючи з листопада 2013 р. систематично дзвонила до ОСОБА_5 і його мати ОСОБА_3, цікавилась станом ОСОБА_6, питала коли вони з ним приїдуть до Миколаєва. На що ОСОБА_5 постійно їй казала, що не знає, коли вони з сином приїдуть. На що мати неодноразово просила її подзвонити, коли вона з ОСОБА_6 приїде до Миколаєва, щоб можна було побачитись з онуком та погуляти з ним. Також мати питала у ОСОБА_5 чи потребує вона додаткової матеріальної допомоги. На що ОСОБА_5 відповідала, що в них все є. Але ОСОБА_5 так жодного разу його матері і не подзвонила з приводу свого приїзду до Миколаєва.

Вказує, що приблизно перед Пасхою, у квітні 2014 р., в черговій телефонній розмові його мати спитала у ОСОБА_5, коли та як можливо до них приїхати в Ужгород, щоб побачити онука, оскільки дуже сумує за ним. На що ОСОБА_5 обурилася та не надала їй зрозумілих роз'яснень з приводу можливості такого візиту. Натомість після цієї розмови ОСОБА_5 взагалі перестала відповідати на дзвінки його матері. Зважаючи на таку негативну реакцію ОСОБА_5, його мати так і не наважилась на подорож до Ужгорода.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 перестала брати слухавку, його мати була вимушена дзвонити до його колишньої тещі - ОСОБА_9 Таких дзвінків було 3-4. ОСОБА_9 лише казала їй, що з ОСОБА_6 все добре, та щоб усі відомості вона дізнавалась від нього, оскільки він нібито спілкується з відповідачкою, але з липня 2014 р. це вже було абсолютною неправдою. В останній їхній розмові 28.10.2014 р., мати відповідачки сказала, що ОСОБА_5 у своєї сестри ОСОБА_17.

Зазначає, що весь цей час вони з матір'ю намагалися нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір, щоб не поглиблювати конфлікт між ними та ОСОБА_5, вони не зверталися до Служби у справах дітей щодо чинення їм відповідачкою перешкод у спілкуванні з ОСОБА_6. Але, як показав час, це не допомогло їм у нормальний спосіб домогтися для себе побачень та спілкування з ОСОБА_6.

Вказує, що по приїзді до Миколаєва в серпні 2014 р. він дізнався від знайомих, що ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6 повернулася до Миколаєва до своїх батьків.

Тому 09.08.2014 року на день народження ОСОБА_6 з'явився за місцем проживання батьків ОСОБА_5 в АДРЕСА_1, щоб привітати сина з днем народження. Він побачив святкові шари, з чого припустив, що все ж таки його син знаходиться саме тут, але двері кв.29 йому так ніхто і не відчинив, чим йому було завдано невимовного душевного болю. Свідком його спроби побачити сина був ОСОБА_14

Зазначає, що його мати також телефонувала 09.08.2014 р. на мобільний телефон до ОСОБА_5 та на міський телефони до АДРЕСА_2, щоб привітати ОСОБА_6 із днем народження, але ніхто не взяв слухавку. Тому вона переказала на ім'я ОСОБА_5 грошові кошти 300 грн., у якості подарунку ОСОБА_6.

Вважає, що такими діями ОСОБА_5 штучно створює їм із матір'ю такі умови, щоб позбавити їх можливості спілкуватися та бачитися з ОСОБА_6.

Вказує, що після того, як він не зміг побачити свого сина на його день народження, він звернувся із заявою до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, щоб встановити місцезнаходження свого сина та провести профілактичну бесіду із ОСОБА_5, щоб вона не чинила перешкод у спілкуванні з сином. А також впродовж тижня, кожного дня був у дворі дому по АДРЕСА_2, біля під'їзду, де живуть батьки ОСОБА_5, щоб хоча б побачити їхнього сина, коли відповідачка буде з ним гуляти надворі. Але жодного разу їх на прогулянках так і не побачив.

Зазначає, що звернення до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ніяких результатів не принесло. ОСОБА_5 продовжує не відповідати на їхні з матір'ю дзвінки. З боку матері остання спроба додзвонитися до ОСОБА_5 була 31.10.2014 р. в присутності адвоката ОСОБА_12, на три дзвінки відповідач жодного разу не взяла слухавку. Його остання спроба додзвонитися до ОСОБА_5 була 05.11.2014 р., але відповідач також тричі також не взяла слухавку.

Таким чином, на даний час вони достовірно не знають, де та з ким перебуває насправді ОСОБА_6, хто опікується його вихованням, чи вчинюються на нього які-небудь негативні впливи з боку осіб, які його зараз виховують, до яких життєвих принципів та цінностей його привчають та чи відповідають виховні дії тих осіб справжнім інтересам дитини. Такий стан завдає йому душевних страждань як батьку, а його мати перебуває на межі нервового зриву від такої цинічної поведінки відповідача, оскільки як бабуся, дуже тяжко переживає, що вже рік не може поспілкуватись та побачитись зі своїм онуком.

Весь цей час вони з матір'ю намагаються налагодити нормальний зв'язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права, як батька, та права його матері, як бабусі, на сьогодні є порушеними з вини ОСОБА_5

Вони з його матір'ю переконані, що можуть зробити значний батьківський вклад у фізичний та духовний розвиток ОСОБА_6, підвищення його свідомості щодо оточуючого світу, забезпечення всім необхідним та виховання ОСОБА_6 у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини та батьків.

Тому вважають, що жодні сторонні особи, з якими мати - відповідач по справі, зв'язала або зв'яже в подальшому своє життя, не зможуть всього цього забезпечити ОСОБА_6, а тим більше замінити йому спілкування з рідними люблячими батьком та бабусею, або самого батька та бабусю. Вони люблять ОСОБА_6, тому хочуть особисто бачитися та спілкуватися з ним, гуляти з ним по місту або забирати на вихідні або свята до себе додому, виконувати його дитячі бажання, щоб залишити в ОСОБА_6 приємні та радісні спогади про його дитинство, яке буває лише один раз у житті.

Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів та взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, ми з матір'ю вимушені звернутися до суду із даною позовною заявою для того, щоб остаточно визначитися із нашою участю відносно виховання ОСОБА_6 та спілкування з ним.

На підставі вищевикладеного, просять суд зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи характер роботи ОСОБА_2, пов'язаний із тривалим перебуванням за кордоном, визначити наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та особистого спілкування:

- побачення з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00хв. до 17 год. 00хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування батька, кожного чергового періоду знаходження ОСОБА_2 у відпустці в місті Миколаєві;

- спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, в один з чергових періодів знаходження ОСОБА_2 у відпустці в місті Миколаєві;

- необмежене спілкування з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00хв. до 17 год. 00хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування батька;

- в день побачення, ОСОБА_2 має право забирати сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особистою

Визначити наступні способи участі бабусі ОСОБА_3 у вихованні онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та особистого спілкування:

- побачення з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування бабусі;

- спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, за погодженням з матір'ю;

- необмежене спілкування з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування бабусі;

- в день побачення, ОСОБА_3 має право забирати онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

Крім того, просить зобов'язати ОСОБА_5 невідкладно надати батьку ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 точну інформацію щодо фактичного місця проживання або перебування, та місця навчання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а у разі їх зміни, не пізніше ніж на наступний день повідомляти про такі зміни.

Зобов'язати ОСОБА_5 невідкладно повідомляти батька ОСОБА_2 та бабусю ОСОБА_3 про день свого виїзду з міста Миколаєва та приїзду до міста Миколаєва, у випадку здійснення такого разом із малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні 08.04.2016 року представник відповідача - ОСОБА_1 подав письмове заперечення відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву, в якому вона зазначає, що не заперечує проти участі позивачів у вихованні та спілкуванні з сином (внуком), ОСОБА_6, проте просить звернути увагу на наявність ряду обставин, що впливають на спосіб, в який позивачі можуть реалізувати своє право.

Зокрема, при вирішенні даного питання обов'язковим до уваги є те, що ОСОБА_6, згідно діагнозу має реактивні зміни підшлункової залози, що стверджується медичною довідкою від 26.08.2015 року, у зв'язку з чим, повинен дотримуватися дієтичного харчування та має ряд обмежень щодо продуктів, які йому можна вживати, про всі ці особливості відомо виключно їй, оскільки позивачі тривалий час не спілкувалися з дитиною.

Вважає, що вимога про побачення з ОСОБА_6 без її присутності або за межами місця проживання дитини є виключно проявом егоїзму з боку позивачів та прямо суперечить інтересам дитини, і що не менш важливо, може негативно вплинути на як на фізичний, так і психологічний стан хлопчика.

Пояснює, що згідно з актом психологічного обстеження від 16.09.2015 року ОСОБА_6 має тісний емоційний зв'язок з матір'ю, також бачить татом її теперішнього чоловіка ОСОБА_15, який дійсно протягом всього цього часу проявляв всю необхідну увагу і любов ОСОБА_6, крім того, психологом зауважено, що «у випадку виникнення труднощів із виконанням навчальних завдань, які пропонує психолог, звертається по допомогу до тата (ОСОБА_15)».

Вказує, що згідно з характеристикою наданої вихователями ДНЗ № 20 емоційний стан ОСОБА_6 порівняно з тим, який був при його вступі до закладу значно покращився, що пов'язують з можливою зміною обставин у родині та середовищем, в яке дитина потрапила.

Крім того, завідувач закладу зазначила, що у період з березня 2014 року по березень 2015 року жодного разу батько, ОСОБА_2 (хоча йому було відомо про місце проживання дитини) та бабуся, ОСОБА_3 не приймали участі у вихованні дитини, не проводили оплату за харчування і не відвідували колективні перегляди, масові заходи, батьківські збори, тощо.

В матеріалах справи також міститься висновок органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому, в процесі підготовки якого досліджувалися умови проживання (хороші), стосунки між матір'ю та дитиною, фізичне здоров'я дитини, в результаті рекомендовано проводити зустрічі гр. ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 за місцем проживання дитини.

Виходячи з вищевикладеного, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у частині:

- про зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- про побачення з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування батька, кожного чергового періоду знаходження ОСОБА_2 у відпустці в місті Миколаєві

- спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, в один з чергових періодів знаходження ОСОБА_2 у відпустці в місті Миколаєві;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування батька;

- в день побачення, ОСОБА_2 має право забирати сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

- побачення з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування бабусі;

- спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, за погодженням з матір'ю;

- необмежене спілкування з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування бабусі;

- в день побачення, ОСОБА_3 має право забирати онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

-зобов'язати ОСОБА_5 невідкладно надати батьку ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 точну інформацію щодо фактичного місця проживання або перебування, та місця навчання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а у разі їх зміни, не пізніше ніж на наступний день повідомляти про такі зміни відмовити у зв'язку з неактуальністю, оскільки я завжди надавала інформацію і тим більше не заперечувала, щоб позивачі спілкувалися ОСОБА_6.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило.

Представник відповідача - ОСОБА_1 позов визнав частково, а саме в частині спілкування та побачень дитини з батьком та бабусею за місцем проживання чи перебування дитини, однак, заперечив щодо побачень дитини з батьком та бабусею за місцем проживання чи перебування батька та бабусі з огляду на те, що дитина часто хворіє, їй потрібна спеціальна дієте, яку знає лише мати дитини, а побачення з бабусею та батьком за їхнім місцем проживання чи перебування - у Миколаєві потребує далеких переїздів, що складно для дитини такого віку, окрім того, мати створила вже нову сім'ю, в якій дитина соціалізувалася.

Третя особа - служба у справах дітей Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечила.

залученого в порядку ст. 45 ЦПК України орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Однак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надав суду висновок № 485/12-26 від 30.09.2015 року щодо участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Зі змісту даного висновку вбачається, мати малолітньої дитини гр. ОСОБА_4, проживає в АДРЕСА_5 у власній трикімнатній квартирі. Під час обстеження умов проживання гр. ОСОБА_4, за вищезгаданою адресою, встановлено, що умови проживання за даною адресою є хороші, квартира обладнана всіма необхідними комунальними зручностями, знаходиться на дев'ятому поверсі дев'яти поверхового будинку, складається з трьох кімнат облаштованих сучасними меблями, та побутовою технікою, у квартирі створені всі умови для проживання та виховання дитини, стосунки між мамою та дитиною хороші, доброзичливі. Гр. ОСОБА_4, пояснила, що ніколи не перешкоджала батьку дитини, в спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніколи не чинила перешкод щодо участі батька у його вихованні. Вона просила врахувати той факт, що малолітній ОСОБА_6 має захворювання підшлункової залози, що підтверджується довідкою від 26.08.2015 року. Враховуючи вищенаведене орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому рекомендує проводити зустрічі гр. ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 за місцем проживання дитини.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2010 року уклали шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що 03 липня 2010 року складено відповідний актовий запис № 430, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, виданого 03 липня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

У позивача з відповідачкою є спільний син: ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 18 серпня 2011 року складено відповідний актовий запис № 2567, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 18 серпня 2011 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

13.05.2013 року заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 03 липня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 430.

Даним рішенням також стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з даного рішення суду, ним не визначено, що їхній малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживатиме з матір'ю.

Із долучених до матеріалів справи заявок на переказ грошей та касових ордерів № 559 від 03.06.2013 року, № 1082 від 30.07.2013 року, № 1340 від 26.08.2013 року, № 1139 від 10.09.2013 року, касових чеків від 21.10 2013 року, 04.06.2014 року, фіскальних чеків від 01.07.2014 року, 01.07.2014 року, квитанції № 3/0081, фіскальних чеків від 09.08.2014 року встановлено, що позивач - ОСОБА_2 бере участь у матеріальному забезпеченні сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

З акту обстеження умов проживання від 11.09.2015 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що за даною адресою створені належні умови для виховання та розвитку дитини, батько прагне брати участь у вихованні сина.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 11.09.2015 року ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_6 вбачається, за вказаною адресою створені належні умови для виховання та розвитку дитини, бабуся прагне брати участь у вихованні сина.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 17.02.2013 р. позивач ОСОБА_2 виїхав на роботу до Москви (Росія), де перебував до кінця грудня 2013 р., а у жовтні 2013 р. відповідачка ОСОБА_4 виїхала з спільним з позивачем сином ОСОБА_6 до Ужгороду, Закарпатської області.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року відповідачка ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_15, про що 31 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис № 1073, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого 31 жовтня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_15.

Зі слів позивача вбачається, що після повернення із Росії, 25.12.2013 р., він та його мати - ОСОБА_3 не мають змоги бачитися та спілкуватися із сином та онуком, так як відповідачка ОСОБА_4 створює їм перешкоди в спілкуванні з дитиною.

Разом з тим, із заперечень відповідачки - ОСОБА_4 вбачається, що вона не створює перешкод у спілкуванні позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із сином - ОСОБА_6 та не заперечує проти участі позивачів у вихованні та спілкуванні з сином (внуком), ОСОБА_6, проте звертає увагу суду на наявність ряду обставин, що впливають на спосіб в який позивачі можуть реалізувати своє право, зокрема, на стан здоров'я дитини, а тому заперечує проти вимог про побачення з сином - ОСОБА_6 за межами місця проживання дитини, так як це може негативно вплинути на фізичний та психологічний стан хлопчика.

Так, з медичної довідки від 26.08.2015 року, долученої до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, має реактивні зміни підшлункової залози, а тому йому рекомендовано дієтичне харчування.

З довідки за вих. № 5 від 23.01.2015 року, виданій ОСОБА_15 вбачається, що він постійно зареєстрований по АДРЕСА_4. Склад його сім'ї: наймач - ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8, дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

З характеристики ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, № 24 від 27 лютого 2015 року, наданої ДНЗ № 20 вбачається, що ОСОБА_6 прийшов до ДНЗ №20 в березні 2014 року, в той час дитина була замкнена, практично не спілкувалась з однолітками; ОСОБА_6 досить важко входив в комунікацію з дорослими, мав затримку розвитку мовлення; його емоційний стан був нестабільний, дитина була знервована та деколи агресивна, але через деякий час емоційний сан дитини помітно почав покращуватись з припущенням, що змінилися обставини в родині та середовищі, в яке потрапив ОСОБА_6. У характеристиці стверджується, що за цей період дитина стала комунікабельною, на рівні спілкується з однолітками; спокійною та врівноваженою, поважає дорослих і з любов'ю ставиться до батьків.

З характеристики ОСОБА_6, 09.08.2011 року № 23 від 27 лютого 2015 року, наданої ДНЗ № 20, вбачається, що з березня 2014 р. ОСОБА_6 відвідує ДНЗ №20 комбінованого типу, групу загального розвитку «Білочка». За вказаний період з 02.03.2014 по 02.03.2015 його батько ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу не приймали участі у вихованні дитини, не проводили оплату за харчування і не відвідували колективні перегляди, масові заходи, батьківські збори, тощо. Адміністрація ДНЗ №20 вказаних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу не бачили в закладі.

Також, з долученого до матеріалів справи акту психологічного обстеження ОСОБА_6 від 16 вересня 2015 року, наданого психологом - ОСОБА_16 встановлено, що в ході психологічного обстеження у ОСОБА_6 було виявлено позитивний психічний стан за проективною методикою «Паровозик» (вибір кольорів). З хлопчиком також було проведено методику «Малюнок сім'ї». У своєму малюнку першою особою ОСОБА_6 зобразив маму, як найбільш значущу особу для себе. Другим за послідовністю зображений тато (ОСОБА_16), що також свідчить про значущість цієї особи в житті дитини. Третім хлопчик зобразив себе, розташувавши поруч із мамою, що може свідчити про тісний емоційний контакт із нею. Інших осіб на малюнку не зображено. На думку ОСОБА_6, це всі особи, які входять до складу його сім'ї.

Відповідно до спостережень за поведінкою ОСОБА_6 під час психологічного обстеження, зроблено висновок про те, що хлопчик легко вступає в контакт з дорослими та ровесниками, він комунікабельний, товариський, проявляє інтерес до навчальних завдань, уважний та наполегливий. У випадку виникнення труднощів із виконанням навчальних завдань, які пропонує психолог, ОСОБА_6 звертається по допомогу до тата (ОСОБА_16). Загалом зроблено висновок про позитивний емоційний стан ОСОБА_6.

Зі змісту ст. ст.141,142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В свою чергу, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків.

Ст.150 СК України закріплений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Так, 30.09.2015 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради було надано суду висновок № 485/12-26 від 30.09.2015 року щодо участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Як вбачається з даного висновку, орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому рекомендує проводити зустрічі гр. ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 за місцем проживання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Також, відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За ст. 263 CK України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону материнства» вбачається, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю.

Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Україною 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, долучені до матеріалів справи, суд прийшов до переконання про те, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами факт перешкоджання у спілкуванні з сином (внуком), з огляду на що не підлягають до задоволення вимоги позивачів про зобов'язання відповідача не перешкоджати позивачам у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6

Беручи до уваги визнання позову частково відповідачем, враховуючи вік та стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини та особистому спілкуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з урахуванням висновку органу опіки та піклування підлягають частковому задоволенню.

Зокрема, належить визначити наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та особистого спілкування:

побачення з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

необмежене спілкування з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

в день побачення ОСОБА_2 має право забирати сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

Щодо участі бабусі ОСОБА_3 у вихованні онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та особистого спілкування належить визначити наступні способи:

побачення з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

необмежене спілкування з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком;

у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10

год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

- в день побачення ОСОБА_3 має право забирати онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

У задоволенні позовних вимог позивачів про зобов'язання відповідача невідкладно повідомляти позивачів про день свого виїзду з міста Миколаєва та приїзду до останнього з сином належить відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 11 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2016 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 141, 142, 150, 151, 153, 157-159, 257, 263 СК України, суд, Закон України «Про охорону материнства», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третьої особи: служби у справах дітей Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради, а також залученого в порядку ст. 45 ЦПК України органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком та бабусею, які проживають окремо від неї, визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини та особистому спілкуванні - задовольнити частково.

Враховуючи характер роботи ОСОБА_2, пов'язаний із тривалим перебування за кордоном, визначити наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та особистого спілкування:

побачення з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

необмежене спілкування з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

в день побачення ОСОБА_2 має право забирати сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

Визначити наступні способи участі бабусі ОСОБА_3 у вихованні онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та особистого спілкування:

побачення з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

необмежене спілкування з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком;

у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10

год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини;

- в день побачення ОСОБА_3 має право забирати онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_4, 88000) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик