Дата документу 16.05.2016
№ 320/1794/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Хмельницького у м.Мелітополі. При цьому позивачка зазначає, що відповідачка, як власниця квартири, доводиться їй рідною бабусею. В квартирі відповідачки вона проживає з дня свого народження, але оскільки її рідна мати була зареєстрована за іншою адресою, тому і її було зареєстровано за місцем реєстрації матері. При спробі зареєструватися за адресою місця свого проживання територіальний підрозділ ДМС відмовляє їй в цьому, оскільки необхідна згода всіх власників квартири. Однак, співвласник даної квартири ОСОБА_3, який доводився їй рідним дідусем, не заперечував проти її реєстрації у квартирі, але не встиг надати свою згоду, оскільки помер 01 липня 2015 року. Вона від дня свого народження постійно проживає у вищевказаній квартирі, весь час сплачує комунальні послуги разом з відповідачкою та інші витрати по утриманню квартири, а також виконує інші обовязки як член сімї наймача, тому просить визнати за нею право користування на дану квартиру.

У судове засідання позивачка не зявилася, однак від її представника ОСОБА_4 надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позов підтримує повністю і просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і тому підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 доводиться відповідачці ОСОБА_2 рідною онукою, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження відповідачки, свідоцтвом про народження матері позивачки та свідоцтвом про укладання шлюбу матері позивачки із зміною прізвища /а.с.5,6/.

Позивачка з дня свого народження, тобто з 14 травня 2014 року, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить довідка ТОВ «Житломасив» від 26 грудня 2014 року /а.с.18/, однак зареєстрована позивачка, згідно відмітки в паспорті, за іншою адресою: АДРЕСА_2 /а.с.4 зворот/.

Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 було видано 22 лютого 1999 року на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 /а.с.14/. Однак, 11 березня 2015 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частину даної квартири /а.с.13/.

Інший співвласник даної квартири ОСОБА_3 помер 01 липня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.8/.

Як встановлено судом і підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнано відповідачкою позивачка від дня свого народження і по теперішній час постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі є її речі, разом із відповідачкою вона сплачує житлово-комунальні послуги, веде спільне господарство, здійснює ремонт та виконує інші обовязки як член сімї наймача.

Однак, при зверненні до Мелітопольського територіального підрозділу ДМС України із заявою про реєстрацію свого місця проживання, їй було відмовлено через відсутність згоди усіх співвласників квартири.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Також, відповідно до норм Сімейного кодексу України дід, баба та онуки є повноправними членами сім'ї та несуть взаємні права та обов'язки по відношенню одне до одного.

Враховуючи ту обставину, що позивачка проживає у спірній квартирі разом з ОСОБА_2 однією родиною, вона є її рідною онукою, а також той факт, що вона проживає разом із ОСОБА_2 як член її сім'ї суд вважає, що позивачка набула право користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року, відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Аналізуючи по справі докази суд вважає, що позивачка правомірно проживає у вищевказаній квартирі як член сімї більше 22 років і тому набула право користування цією квартирою.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, ЦПК України, ст.ст. 64, 156, ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення в Мелітопольський міськрайонний суд та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання цієї заяви або шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не подана після цього в 20-денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: