справа № 243/4259/16-ц
провадження № 2-о/243/393/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Хміль О.М.,

за участю:

заявниці ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського,2, м. Слов'янськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у пологовому відділенні Донецького Республіканського центру охорони материнства і дитинства, її донька - ОСОБА_3 народила доньку. Вказаний лікувальний заклад, видав медичне свідоцтво про народження дитини. Оскільки всі державні органи на території зони проведення антитерористичної операції діють незаконно, заявник з метою реєстрації народження онучки звернулася у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Однак, у ВДРАЦС по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження дитини нею було пред'явлено медичний документ (медичне свідоцтво про народження дитини), форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Встановлення факту народження дитини заявнику необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, а саме відділом ДРАЦС по місту Слов'янську, Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, та отримання свідоцтва про народження її онучки встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. У зв'язку із викладеним, через, відсутність можливості зареєструвати народження своєї онуки у встановленому законом порядку, аніж як через звернення до суду, заявник змушена була звернутися із даною заявою та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, громадянкою України, уродженкою м. Донецька, дитини жіночої статі вагою 3 400 гр., - ІНФОРМАЦІЯ_4 року в Україні, у м. Донецьку, за рахунком дитина четверта.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання юридичних/адвокатських послуг від 25 травня 2016 року, у судовому засіданні просили задовольнити заявлені ОСОБА_1 вимоги посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Заявниця ОСОБА_1, будучи допитаною у судовому засіданні як свідок у порядку ст. 184 ЦПК України, про обставини, які їй відомі особисто, під присягою пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 13 год. 00 хв. у її доньки почалися пологи. Її двоюрідна сестра відвезла ОСОБА_3 у лікарню. Пологи пройшли добре та її донька того ж дня народила дівчинку вагою 3 400 гр.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу, з проханням винести рішення згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення заявника, її показання як свідка, представника заявника, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно вимог ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як видно із свідоцтва про народження, заявник ОСОБА_1, є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно медичного свідоцтва про народження № НОМЕР_2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 року Донецьким Республіканським центром охорони материнства і дитинства, ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, народила дитину - дівчинку вагою 3 400 грамів. Дитина народилася на 38-39 тижні вагітності - доношеною. За рахунком дитина є четвертою.

Відповідно медичної довідки №246 від 26 травня 2016 року, виданої ОСОБА_3, її дитина - ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на обліку в Центрі медико-санітарної допомоги м. Донецька.

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації народження ВДРАЦС по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 у реєстрації народження її онучки було відмовлено, у зв'язку із тим, що для підтвердження факту народження дитини був пред'явлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

За даними відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області №1839/03.2-45 від 26 травня 2016 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини жіночої статі - ІНФОРМАЦІЯ_4 - відсутні.

Суд приймає до уваги також представлені суду фотознімки, із зображенням матері із новонародженою дитиною та самої дитини.

Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України.

Згідно із п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 р. (далі-Закон), є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно ст. 1, Закону, тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Та обставина, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року, народила дитину жіночої статі вагою 3 400 гр., в Україні, у м. Донецьку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується даними медичного свідоцтва про народження, довідкою Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Донецька, фотознімками із зображенням новонародженої дитини, а також показаннями заявниці, допитаної у порядку ст. 184 ЦПК України, як свідка.

З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема, можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичне свідоцтво про народження № НОМЕР_2, довідку Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Донецька, котрі хоч і не є офіційними документами, які створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із фотозображеннями дитини, поясненнями заявниці допитаної у судовому засіданні як свідка, дають можливість суду дійти висновку про народження ОСОБА_3 дитини за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження онуки, а тому звертаючись до суду, заявниця надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації.

Суд також зазначає, що вищенаведені документи у сукупності із фотознімками дитини, її поясненнями у судовому засіданні як свідка, на думку суду є належними, допустимими та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що її донька дійсно народила дитину жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обов'язків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя.

У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обов'язку держави сприяти матері, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої матері. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав матері та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку визначається можливість визначення соціального статусу як матері так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобов'язання.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов'язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125):

"Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження її онуки, виданого державним органом України.

Керуючись ст. ст.10,60,212-215,223,234,251-256 ЦПК України,ст.144 Сімейного кодексу України,ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст.8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, громадянкою України, уродженкою м. Донецька, дитини жіночої статі вагою 3 400 гр., - ІНФОРМАЦІЯ_4 року в Україні, у м. Донецьку, за рахунком дитина четверта.

Рішення відповідно ст.257-1 ч.4 п.8 ч.1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич