Справа № 539/1114/16-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі - Яценко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське», третя особа Управління Держгеокадастру у Лубенському районі про визнання договору оренди землі неукладеним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТОВ «Мусіївське» про визнання договору оренди землі неукладеним.

Свій позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся ОСОБА_2, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею 2,7489 га, розташованої на території Березівської сільської ради Лубенського району.

Своїм заповідальним розпорядженням від 24.10.2002 року усе своє майно його бабуся залишила йому - ОСОБА_1

В ході оформлення спадщини, він дізнався, що вищевказана земельна ділянка знаходиться в користуванні СТОВ «Мусіївське».

22.10.2015 року він направив поштою з повідомленням письмовий запит в СТОВ «Мусіївське» з проханням надати йому інформацію, на якій підставі СТОВ користується його земельною ділянкою, однак, до цього часу відповіді ним отримано не було.

При зверненні ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що, нібито, існує договір оренди землі від 10.01.2013 року, укладений між СТОВ «Мусіївське» і його бабусею ОСОБА_2 в с.Березівка Лубенського району, строк дії договору 5 років, рішення про державну реєстрацію 16.10.2015 року.

Він вважає, що його бабуся не могла укласти вищевказаний договір в січні 2013 року, оскільки вона дуже хворіла і не могла складати ніяких заяв, ставити підписи на будь-яких документах, в тому числі на договорі оренди землі.

Жодних екземплярів договорів, актів прийому-передачі земельної ділянки, плану або схеми земельної ділянки, кадастрового плану, акту визначення меж земельної ділянки в натурі та інших документів його бабусі ніхто не надавав.

Договір оренди земельної ділянки від 10.01.2013 року був складений орендарем одноособово без урахування волі ОСОБА_2 і всі відомості щодо істотних умов договору були проставлені самим орендарем на власний розсуд з урахуванням власних інтересів. Він впевнений, що у 2013 та 2014 роках його бабуся ніякої орендної плати за користування земельною ділянкою не отримувала, не отримав оренду плату і він у 2015 році.

Крім цього, не зрозуміло чому договір оренди зареєстрований тільки 16.10.2015 року, більше ніж через пів року після смерті бабусі і майже через два роки після його укладення.

Позивач прохає суд визнати договір оренди земельної ділянки від 10.01.2013 року б/н, укладений між СТОВ «Мусіївське» і ОСОБА_2 строком на 5 років, рішення про державну реєстрацію 16.10.2015 року - неукладеним. Також прохає стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача в особі ОСОБА_3 позов підтримав, прохав задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, мотивуючи тим, що договір оренди земельної ділянки було укладено між СТОВ «Мусіївське» та гр.ОСОБА_2, згідно чинного законодавства. ОСОБА_2 особисто підписувала спірний договір оренди, та отримувала орендну плату, що підтверджено відповідними відомостями.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Лубенському районі в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали, докази справи, заслухавши учасників процесу, вважає що в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст.17 вищезазначеного Закону, передача об"єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання передачі.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент

вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який

не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент

вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК , тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких

відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх

укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не

отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно,

якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна

його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної

реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову

про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину

не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2 (а.с.4), яка є рідною бабою позивача ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею 2,7489 га, розташованої на території Березівської сільської ради Лубенського району.

Своїм заповідальним розпорядженням від 24.10.2002 року усе своє майно спадкодавець ОСОБА_2 залишила своєму онукові - ОСОБА_1 Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серії НОМЕР_1 позивач успадкував земельну ділянку, площею 2,7489 га, розташованої на території Березівської сільської ради Лубенського району (а.с.7).

Відповідно до договору оренди землі від 10.01.2013 року, укладеному між ОСОБА_2 та СТОВ "Мусіївське", вищезазначена земельна ділянка передана в оренду товариству строком на п"ять років (а.с. 43-44). В даному договорі оренди землі в графі "підпис орендодавця" міститься підпис ОСОБА_2 Державна реєстрація вказаного договору оренди землі проведена 18.11.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 26).

Крім цього, 04.11.2013 року спадкодавець ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 представляти її інтереси у Управлінні Держземагенства у Лубенському районі та інших установах та організаціях з приводу реалізації її прав, в тому числі по питаннях документального оформлення та реєстрації земельної ділянки, площею 2,75 га, розташованої на території Березівської сільської ради Лубенського району (а.с.25).

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 10.01.2013 року (а.с.45) земельна ділянка, площею 2,7489 га фактично була передана у користування СТОВ "Мусіївське".

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів тієї обставини, що в спірному договорі оренди землі міститься підпис не ОСОБА_2, а іншої особи. При цьому позивачем в суді не заявлялось клопотання про призначення відповідної експертизи.

Навпаки, представник відповідача надав суду відповідні відомості, які свідчать проте, що протягом 2013-2014 років ОСОБА_2 отримувала орендну плату за користування належної їй земельної ділянки (а.с.31-42).

Крім цього, в супереч вимог ст.60 ЦПК України, представником позивача не надано суду доказів тієї обставини, що спадкодавець ОСОБА_2 у 2013 році хворіла, внаслідок чого фізично не мала можливості підписати спірний договір оренди .

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.14, 17 Закону України "Про оренду землі", ст.ст.10, 15, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське» про визнання договору оренди землі неукладеним - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Гудков С. В.