АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4488/14-ц 22-ц/774/368/К/16
Справа № 216/4488/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/368/К/16 інстанції - Биканов І.Р.
Категорія № 34 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК Гарант-Авто», Страхова компанія), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 лютого 2014 року з вини ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої належний йому автомобіль НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «УСК Гарант-Авто», позивач у встановлений законом строк звернувся до зазначеної страхової компанії з повідомленням про ДТП, в якому просив оглянути пошкоджений транспортний засіб за адресою СТО «100». У цей же день пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль у присутності представника страхової компанії оглянуто спеціалістом відділу врегулювання транспортних випадків ОСОБА_5, про що складено протокол, в якому зафіксовано назви деталей і описано пошкодження. Згідно з рахунком-фактурою № 0003 від 27 лютого 2014 р., складеним ТОВ «Сервіс № 100», вартість матеріалів та робіт для відновлення пошкодженого транспортного засобу складає 65 497,40 грн. У зв'язку із цим він звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, на що отримав відмову із посиланням на те, що транспортний засіб було надано для огляду в розібраному стані, що перешкоджає визначенню причин та обставин ДТП і розміру заподіяної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на його думку, судом не враховано те, що належний йому автомобіль надано для огляду спеціалістом відділу врегулювання транспортних випадків страхової компанії в такому вигляді, в якому він знаходився після ДТП, про що представником страхової компанії складено протокол, в якому зафіксовано назви деталей і описано їх пошкодження. У зв'язку з цим вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для покладення на страховика обов'язку з відшкодування шкоди.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач свого представника не направив, повідомлення, направлені за адресами відповідача в м. Кривому Розі та м. Києві, неодноразово повернуті за спливом терміну зберігання з відміткою поштового відділення про те, що організація вибула. За телефонами, зазначеними на бланку відповідача та в мережі Інтернет, зв'язок відсутній.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав і лише одним обов'язком - добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, незалежно від поважності причин, свідчить про зловживання стороною своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду та призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи, являється його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року третя особа ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті пр. Миру - вул. Кобилянського в м. Кривому Розі виїхала на перехрестя з вул. Кобилянського на забороняючий сигнал світлофора, де скоїла зіткнення з автомобілем «ВYD», д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який по інерції після зіткнення скоїв наїзд на автомобіль «Мерседес», д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 26 березня 2014 року ОСОБА_4 визнано виною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.3).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5398582 від 22 жовтня 2013 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, застрахована в ПАТ «УСК Гарант-Авто» ( а.с.21).

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до директора Криворізької філії ПАТ «УСК Гарант-Авто» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування (а.с.6, 8).

Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 27 лютого 2014 року, проведеного спеціалістом відділу врегулювання транспортних випадків ОСОБА_5, у присутності представника страхової компанії оглянуто транспортний засіб «ВYD», д/н НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_2, визначено деталі та опис пошкодження автомобіля (а.с.7).

Відповідно до рахунку-фактури № -0003 від 27 лютого 2014 року ТОВ «Сервіс № 100» визначено вартість матеріалів та робіт для відновлення зазначеного автомобіля в сумі 65 497,40 грн. (а.с.9-10).

Листом Криворізької філії ПАТ «УСК Гарант-Авто» від 23 травня 2014 року ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав для виплати йому страхового відшкодування у зв'язку з тим, що транспортний засіб «ВУД», д/н НОМЕР_1, надано для огляду в розібраному стані, чим створено перешкоди у визначенні причин та обставин ДТП і розміру заподіяної шкоди (а.с.11).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 20 травня 2014 року, наданих ним директору Криворізької філії ПАТ «УСК Гарант-Авто», у автомобіля «ВYD», д/н НОМЕР_1, на момент огляду на СТО, знято крила, капот і радіатор, все інше залишено на місці (а.с.28).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та виходив із того, що транспортний засіб, пошкоджений внаслідок ДТП, надано позивачем для огляду представником страхової компанії у розібраному стані, у зв'язку з цим дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 16 ЗУ "Про страхування" передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката)

Статтею 999 ЦК передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. п. 33.1.4. п. 33.1. цього закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися зокрема зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують (п. 35.1. Закону)

Відповідно до положень п. 34.1 ст.34 вказаного Закону страховик терміново, але не пізніше десяти робочих днів, зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків.

Відповідно до п.33.3 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" водії та власники транспортних засобів, причепних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно тощо (п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону)..

Перелік випадків, коли шкода не відшкодовується відповідно до цього Закону, передбачений ст.. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є вичерпним та не розповсюджується на випадки надання Страховиком для огляду страхувальником транспортного засобу в розібраному стані.

Перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) передбачений ст.. 37 Закону України ст.37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і є також вичерпним.

Відповідно до приписів п.37.1.3. цього закону невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до роз'яснень у п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Як убачається із матеріалів справи, довідкою, виданою органом внутрішніх справ за наслідками розслідування дорожньо-транспортної події, яка сталася 25 лютого 2014 року, засвідчено, що в належному позивачу автомобілі «ВYD», д/н НОМЕР_1, пошкоджена передня частина автомобіля (а.с. 4).

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та просив оглянути пошкоджений транспортний засіб за адресою СТО «100», а також подав заяву про страхове відшкодування (а.с. 6, 8).

Згідно з протоколом №1 огляду транспортного засобу, здійсненого 27 лютого 2014 року ТОВ «Сервіс №100» за участю направленого Страховою компанією суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5, здійснено огляд пошкодженого автомобіля та з'ясовано характер пошкоджень та обсяг робіт, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу (а.с. 7).

При цьому під час огляду здійснювалось фотографування пошкоджень (а.с. 22 - 23).

На підставі зазначеного протоколу огляду ТОВ «Сервіс №100» складено рахунок-фактура №-0003 від 27 лютого 2014 року щодо вартості матеріалів та робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, яка склала 54581,17грн. (без урахування ПДВ) або 65497,40грн. (з урахуванням ПДВ, платником якого є виконавець робіт) (а.с. 9 - 10).

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав обов'язки, визначені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", сприяв страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: повідомив про настання страхової події у визначений законом та договором строк і надав для огляду належний йому транспортний засіб.

На момент звернення позивача до страховика та на момент огляду автомобіль відремонтовано не було та транспортний засіб перебував у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що для встановлення характеру та обсягу пошкоджень передньої частини автомобіля необхідно зняття капоту та передніх крил, що і було зроблено під час огляду транспортного засобу, а також зважаючи на те, що в протоколі огляду транспортного засобу, складеному 27 лютого 2014 року, не зазначено, що автомобіль для огляду було надано в розібраному стані, а про це зазначено представником Страхової компанії ОСОБА_5 лише у відповіді на запит відповідача 20 травня 2014 року (а.с. 25), колегія суддів вважає безпідставною відмову Страхової компанії у виплаті позивачеві страхового відшкодування.

На думку колегії суддів, зняття під час огляду автомобіля капоту та передніх крил не створювало страховикові перешкод у визначенні характеру та розміру збитків, а навпаки, сприяло встановленню дійсних, у тому числі прихованих, пошкоджень транспортного засобу, які неможливо виявити при візуальному огляді.

Також страховик не був позбавлений можливості визначити обставини страхового випадку, оскільки за даним фактом була заведена та розглянута адміністративна справа відносно третьої особи ОСОБА_4

Зважаючи на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачастрахового відшкодування.

Згідно зі ст.. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов страхування.

Пунктом 1 ст. 22 зазначеного Закону передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5398582 від 22 жовтня 2013 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого, складає 50000 (п'ятдесят тисяч ) гривень на одного потерпілого, розмір франшизи - нуль (а.с.21).

Враховуючи, що розмір спричиненої позивачеві шкоди перевищує розмір страхової суми (ліміту відповідальності), на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування в сумі передбаченого полісом страхування ліміту - в розмірі 50000грн.

Вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі та не передбачені умовами укладеного сторонами договору, яким встановлено лише обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у той час як позивачеві спричинено матеріальну шкоду внаслідок пошкодження належного йому майна

Оскільки при вирішенні спору суд першої інстанції виходив із іншої оцінки обставин справи, з якою колегія суддів не погоджується, рішення суду від 02 листопада 2015 рокута додаткове рішення від 20 січня 2016 року, яким вирішено питання щодо розподілу судових витрат, необхідно скасувати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яким стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, а також в порядку ст.. 88 ЦПК України - судові витрати в сумі 817грн.96коп за розгляд апеляційної скарги та на користь держави судовий збір у розмірі 500 гривен.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2015 рокута додаткове рішення того ж суду від 20 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто»: на користь ОСОБА_2 - страхове відшкодування в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень та судові витрати в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 96 копійок, а також на користь держави - судовий збір у розмірі 500 гривен.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів