Дата документу 12.05.2016
Справа № 334/2051/16-ц
Провадження № 2-о/334/82/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Бараш Ю.Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: приватний нотаріус Запорізького міського округу Банковська Юлія Василівна про встановлення факту проживання однією сім?єю, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім?єю, в поданій суду заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3. На момент смерті йому на праві власності належав будинок по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу від 26.07.1999 року. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги. До моменту смерті батька вона мешкала разом з ним у будинку за вищенаведеною адресою. Після його смерті вона продовжує проживати у вказаному будинку.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округа Банковської Юлії Василівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало її батьку, а саме будинок АДРЕСА_1 Нотаріус видав роз?яснювальний лист ОСОБА_1, в якому зазначено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Факт проживання ОСОБА_1 з її померлим батьком підтверджується довідками з квартального комітету .

У позасудовому порядку встановити вищевказаний факт неможливо.

Тому заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім?єю.

У судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, пояснення свідка ОСОБА_4, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від померлої фізичної особи до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування відбувається за законом або за заповітом.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства .

Сім'я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається «зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини».

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 2 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається : «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавницею на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення зазначеного факту потрібно для отримання падщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи з наступного, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.57,60,212-215,256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з батьком - ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.