Справа № 454/1440/11 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2946/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Копняк С.М., Кабаля І.І.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, має місце невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. Окрім того, звертає увагу що в оскаржуваному рішенні має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року та прийняти нове рішення, на підставі якого позов задоволити і стягнути з Держави України в його користь кошти в сумі 1 000 000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 21.11.2011 року що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 142-144), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сокальського районного суду та держави Україна в особі Міністерства юстиції України, у якому з урахуванням позовної заяви, поданої на виконання ухвали судді Червоноградського міського суду від 04.09.2015 року, що надійшла до суду 15.09.2015 року (а.с. 64-66), у зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 23.11.2011 року у справі № 1440/11, в результаті чого його було позбавлено доступу до правосуддя та грубо порушено конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, просив стягнути: з Сокальського районного суду Львівської області на його користь кошти у сумі 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 21.11.2011 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації; з держави Україна в особі Міністерства юстиції України на свою користь кошти у сумі 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 21.11.2011 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. Зазначив, що шляхом порушення норм Конституції України суддею Сокальського районного суду йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з позбавленням права доступу до правосуддя, було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього, повторюючи, що він, живучи та діючи в межах закону, не може довести свою правоту в судах, оскільки кожне рішення суду, яким відмовлено у задоволенні його вимог, свідчить, що його вимоги незаконні.

Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 16.09.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.11.2015 року, відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 22.06.2011 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2: постанову Сокальського районного суду Львівської області від 23.07.2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Зі змісту цієї ухвали видно, що у липні 2007 року ОСОБА_2, якого 25 грудня 2006 року було звільнено зі служби в органах Міністерства внутрішніх справ України, звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати відповідача повернути йому 4293 літри бензину, використаного для заправки закріпленого за ним службового автомобіля ВАЗ 2104-24 під час проходження служби на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Сокальського районного відділу УМВС України у Львівській області за період з 1 січня 2003 року по 1 липня 2006 року або виплатити кошти в сумі 12914 грн. 00 коп., оскільки саме таку суму власних коштів ним було витрачено на придбання бензину для заправки службового автомобіля з метою використання його в службових цілях.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.11.2011 року закрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного Управління МВС України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій, повернення бензину в частині позовної вимоги про зобов'язання відповідача - Головного Управління МВС України у Львівській області повернути позивачу - ОСОБА_2 бензин, що був використаний для заправки автомобіля ВАЗ 2104 д/н НОМЕР_2 за період з 01.01.2003 року - 01.07.2006 року. При цьому позивачеві роз'яснено право звернутися до суду з цією позовною вимогою в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 23.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.02.2012 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області, ГУМВСУ у Львівській області про визнання дійсним усного правочину, укладеного між ним та Сокальським РВ ГУМВСУ у Львівській області, по факту повернення бензину, використаного для заправки службового автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний НОМЕР_2 (НОМЕР_3, НОМЕР_1), стягнення з Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області в його користь 4293 літри бензину (3538 літрів бензину марки А-92, 755 літрів бензину марки А-76 (80)), використаного ним для заправки службового автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 (НОМЕР_3, НОМЕР_1) в період з 01.01.2004 року по 01.07.2006 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2013 року вищевказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження приниження його честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, глузування з нього усіх його родичів та знайомих у зв'язку з ухваленням судом рішень не на його користь.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконною проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи, свою вимогу до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення 1 000 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує протиправними діями судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді його позовної заяви від 21.11.2011 року. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 23 листопада 2011 року було відмовлено у відкритті провадження у даній справі, а в подальшому дану ухвалу було скасовано судом касаційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду касаційної інстанції свідчить лише про допущення судом першої інстанцій помилки при ухваленні судового рішення, а не про протиправність дій судді.

Рішення щодо протиправності дій судді, не ухвалювалось.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відтак, доводи апелянта про те, що його права порушені внаслідок постановлення Сокальським районним судом Львівської області ухвали від 23 листопада 2011 року про відмову у відкритті провадження у справі, зокрема право на відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність як обставин, так і доказів, які б свідчили про спричинення моральної шкоди позивачу.

Враховуючи наведене, оскільки вказана вимога не доведена позивачем, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді С.М. Копняк

І.І. Кабаль