Справа № 336/2045/16-ц
Пр. № 4-с/336/30/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яка винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2

В скарзі посилається на незаконність цієї постанови і необхідність її скасування через порушення строків її направлення сторонам виконавчого провадження: постанову було винесено 24 березня 2016 року, між тим направлено адресатам лише 28 березня 2016 року. Крім того, зазначена постанова містить посилання на призначення субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3, який здійснює господарську діяльність в м. Дніпропетровську, тоді як виконавче провадження здійснюється в м. Запоріжжі.

У звязку з викладеним просить визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову, а також зобовязати призначити субєкта оціночної діяльності, який здійснює підприємницьку діяльність в м. Запоріжжі.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги. Крім наведених в ній підстав для скасування постанови, зазначає, що оцінку проведено протягом строку, встановленого для оскарження постанови, між тим такі дії є незаконними, оскільки на зазначену постанову можна подати скаргу до суду. Здійснення цієї оцінки вже 28 березня 2016 року порушило право боржника на подання скарги у встановлений законом строк, а незгода з висновком оцінки про вартість майна, яку проведено до спливу строку на оскарження постанови, спричиняє додаткові складнощі і обрікає його довірительку на додаткові витрати, повязані з поданням заперечень проти оцінки і заяви про рецензування звіту. На користь переконання про незаконність постанови, зазначив представник, свідчить зміст п. 4. 5. 5. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, згідно з яким у разі накладення арешту державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження майно передається на реалізацію не раніше ніж через 10 днів, тобто після закінчення строку для оскарження вказаної постанови.

У звязку з викладеним просить про задоволення заяви.

Особа, чиї дії оскаржуються, проти задоволення скарги заперечує, пояснивши, що під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 16 березня 2016 року описано та арештовано транспортний засіб боржника ОСОБА_1 «Toyota RAV 4», державний номер НОМЕР_1, а 24 березня 2016 року винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яким здійснено оцінку. Копія зазначеної постанови у відповідності до вимог законодавства про виконавче провадження направлена сторонам виконавчого провадження протягом трьох днів з дня її винесення, при цьому датою відправки є 28 березня 2016 року, оскільки згаданий триденний строк сплив в неробочий день, яким є неділя 27 березня 2016 року, тому останнім днем встановленого законом строку є перший після неробочого робочий день. Твердження про призначення субєкта оціночної діяльності, зареєстрованого в іншому населеному пункті, знаходить неспроможними, оскільки жодним нормативним джерелом не передбачено обмежень за ознакою територіальної реєстрації оцінщика, між тим у відповідності до вимог закону призначений державним виконавцем субєкт оціночної діяльності ОСОБА_3 має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Крім того, що призначення зазначеної особи субєктом оціночної діяльності жодним чином не вступає в колізію з законом, ця особа, за поясненнями державного виконавця, хоча й зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, проте відправляє свою діяльність і в м. Запоріжжі, що також не суперечить закону, до того ж не відмовляється проводити оцінку майна без авансування цих витрат. Доводи про те, що субєкт оціночної діяльності в день винесення оскаржуваної постанови ознайомився з її змістом, а вже 28 березня зробив висновок про оцінку транспортного засобу, державний виконавець також просить не приймати до уваги, так як ці факти не суперечать закону і не порушують нічиїх прав та інтересів, а виконання постанови до спливу строку на її оскарження ґрунтується на законі, бо заборони її виконання протягом строку оскарження в законодавстві немає.

У звязку з викладеним просить відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані в справі фактичні дані, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, що виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 12 травня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором на суму 3260347 грн. 16 коп. (а. с. 23, 24). Постановою зазначеної посадової особи від 24.03.2016 року ОСОБА_3 призначено експертом, субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання у виконавчому провадженні, якому доручено надати письмовий висновок про оцінку майна, що зазначене в акті опису й арешту майна (а. с. 25-26). Повідомлення про експертну оцінку майна 28 березня 2016 року направлено сторонам виконавчого провадження (а. с. 54), а 30 березня 2016 року на адресу сторін виконавчого провадження направлено інформацію про проведення оцінки майна, чия вартість визначена в 311900 грн. Зазначене звернення містить розяснення сторонам виконавчого провадження їхнього права у разі незгоди з результатами оцінки протягом десяти днів подати державному виконавцю заперечення, які є підставою для призначення рецензування звіту (а. с. 43). 11 квітня 2016 року до відділу виконавчої служби надійшли заперечення боржника проти змісту звіту про оцінку майна, а 12 квітня 2016 року державним виконавцем, чиї дії оскаржуються, їй було запропоновано авансувати витрати з проведення рецензування до 17 квітня 2016 року у відповідності до ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» (а. с. 44).

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, зокрема, судових наказів (ст. 17 Закону).

Відповідно до ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, забезпеченням чого є широкий спектр прав при здійсненні виконавчого провадження.

В силу ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вирішуючи скаргу на користь посадової особи державної виконавчої служби, суд не вбачає в її діях порушень вимог закону та посягань на право учасника виконавчого провадження, виходячи з такого.

В основу тверджень про необхідність скасування постанови від 24.03.2016 року заявник покладає твердження про невчасне направлення її копії сторонам виконавчого провадження; призначення експерта, що зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності в іншому населеному пункті; звернення постанови до виконання і проведення оцінки майна до спливу встановленого законом десятиденного строку на оскарження цієї постанови.

Вирішуючи скаргу крізь призму наведених тверджень, суд погоджується з доводами особи, чиї дії оскаржуються, про вчасне направлення копії постанови боржнику, у звязку із припаданням останнього дня строку для направлення на вихідний день.

Призначення субєкта оціночної діяльності, чия реєстрація як субєкта господарювання співпадає з іншим населеним пунктом, також не є підставою для скасування постанови, оскільки вибір експерта має ґрунтуватися на положеннях ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі, і ніяк не зумовлений місцем реєстрації субєкта оціночної діяльності як субєкта господарювання.

Проведення оцінки до спливу строку на оскарження постанови також не суперечить закону, а незгодні з висновком експерта учасники виконавчого провадження в силу ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» вправі ініціювати рецензування звіту про оцінку майна, що, як встановлено судом, і було зроблено заявником в цьому виконавчому провадженні, проте рецензування не відбулося через відмову боржника нести витрати, повязані з рецензуванням, обовязок здійснення яких незгодною стороною також передбачений наведеною статтею 58.

Основним доводом на користь задоволення скарги заявник висуває вчинення дій протягом часу, відведеного на оскарження постанови, що, на її думку і є порушенням її права на оскарження дій державного виконавця, проте фактичні обставини є такими, що боржник у виконавчому провадженні таки скористалась правом на оскарження, вчасно подавши цю скаргу, що також свідчить про відсутність посягань на її права та інтереси.

Відсутність бажання захистити своє право у встановленому законом позасудовому порядку шляхом рецензування звіту про оцінку майна за умови незгоди з його змістом підкріплює умовивід суду про відсутність порушень права боржника у виконавчому провадженні оскаржуваною постановою.

Посилання представника заявника на зміст п. п. 4. 5. 5. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, згідно з яким у разі накладення арешту державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження майно передається на реалізацію не раніше ніж через 10 днів, тобто після закінчення строку для оскарження вказаної постанови, суд до уваги не приймає, так як з самого змісту наведеного положення випливає, що він стосується передачі підданого арешту майна на реалізацію.

За згаданих обставин суд вважає, що доводи скарги наповнені лише формальним змістом, а її подання носить характер самоцілі.

У звязку в викладеним, не вбачаючи порушень закону при винесенні оскаржуваної постанови, суд доходить висновку, що навіть за умови наявності в законі тих заборон, на порушення яких посилається заявник, зміст цієї постанови ніяк не порушує права заявника, тоді як підставою для захисту права сторони виконавчого провадження згідно із законодавством про виконавче провадження і наведеною статтею 383 ЦПК України є лише сукупність таких факторів, як невідповідність дій (бездіяльності) державного виконавця закону і причинний звязок між цими діями (бездіяльністю) і порушенням прав та свобод особи.

В силу ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, в спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, а відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки, як встановлено судом, право заявника діями державного виконавця не порушено, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 4, 383-387, 292-294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її винесення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення ухвали, в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива