Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про зняття майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою.

Вказував, що він являється спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_2. Після померлого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться по вул. Робоча, 39 в м. Біла Церква Київської області.

Стверджував, що він прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відмову нотаріуса, що обґрунтована наявністю заборони на невизначене майно його батька ОСОБА_2, оскільки за ним рахується заборгованість перед Білоцерківським заводом сільськогосподарського машинобудування ім. 1-го Травня.

Посилаючись на порушення його прав як власника повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, просив звільнити з-під арешту майно, що зареєстроване за ОСОБА_2, обтяження на яке накладено Першою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області 13.08.2004 року за № 1235793.

Ухвалою суду від 26.10.2016 року по даній справі замінено первісного відповідача ВАТ «Білоцерківсільмаш», на належного Першу білоцерківську міську державну нотаріальну контору Київської області.

В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду з письмовими запереченнями в яких просив замінити Першу білоцерківську міську державну нотаріальну контору на належного відповідача.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 30.06.2010 року, виданого повторно 30.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області.

Згідно копії заповіту від 24.02.2015 року, ОСОБА_2 заповів позивачу все своє майно, що належатиме йому на день смерті.

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що 10.04.2015 року ОСОБА_2 помер.

Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 від 24.12.2015 року до складу спадкового майна, що залишилось після ОСОБА_2 увійшов житловий будинок під № 39 по вулиці Робочій в місті Біла Церква Київської області.

Крім цього, з вищезазначеної постанови вбачається, що 24.12.2015 року позивач звернувся із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак останньому було відмовлено в звязку з наявністю заборони на спірний будинок, що зареєстрована 13.08.2004 року за № 1235793 Першою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою.

Згідно з наявної в матеріалах справи копії відповіді Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 22.09.2016 року № 1972/01-16 на адресу ОСОБА_1, заборона накладена на невизначене майно ОСОБА_2 на підставі повідомлення Білоцерківського Ремзавода 1-го Травня у звязку з позикою 7000 крб., запис № 2113 від 10.09.1958 року в Реєстрі накладених і знятих арештів Білоцерківської державної нотаріальної контори.

З копії архівної довідки від 04.12.2015 року № 1297/04-01, виданої трудовим архівом Білоцерківської міської ради Київської області, вбачається, що на підставі наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України № 901Д від 29.11.1993 року Білоцерківський завод сільськогосподарського машинобудування ім. 1-го Травня перетворений у Відкрите акціонерне товариство «Білоцерківсільмаш». Крім цього, серед документів з особового складу ВАТ «Білоцерківсільмаш» даних про надання громадянину ОСОБА_2 підприємством позики та про непогашення ним заборгованості перед підприємством не виявлено.

Відповідно до витягу від 28.10.2016 року, зробленого на підставі безкоштовного запиту на сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (режим доступу: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) ВАТ «Білоцерківсільмаш» з 17.08.2010 року перебуває в процесі припинення.

В силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно приписів ч. 2 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Зазначене право виникає у день відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась 10.04.2015 року, до складу спадщини увійшов житловий будинок, що знаходиться по вул. Робоча, 39 в м. Біла Церква Київської області.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину має право одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що позивач має право на спірний будинок в порядку спадкування за законом, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину в звязку з наявністю заборони, що зареєстрована 13.08.2004 року за № 1235793 Першою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області.

Положеннями ч. 1 ст. 41 Конституції України закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження наявності будь-якої заборгованості померлого ОСОБА_2

Таким чином, посилання нотаріальної контори про необхідність її заміни на належного відповідача, за даних обставин справи, є безпідставними, оскільки з наявних у справі доказів вбачається, що єдиною правовою підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала наявність вищевказаної заборони від 13.08.2004 року за № 1235793 Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області.

Разом з цим, суд вважає, що наявність цієї заборони порушує майнові права позивача, які крім наведених вище правових норм гарантуються статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, що є неприпустимим.

Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що майно, на яке накладено заборону, слід звільнити з-під арешту у звязку з тим, що наявність заборони створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, при цьому відсутні відомості, які б свідчили про існування невиконаних боргових зобовязань померлого ОСОБА_2 перед конкретною фізичною чи юридичною особою, а також про предявлення майнових вимог до позивача як спадкоємця за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, що зареєстровано за ОСОБА_2, обтяження на яке накладено Першою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області 13.08.2004 року за № 1235793.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4