Справа № 372/1068/14-ц
Провадження 4-с-33/16
ухвала

Іменем України

27 травня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Михайловій Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця і скасувати постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, посилаючись на допущені порушення чинного законодавства при їх винесенні та їх передчасність через добровільне виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник скаржника та боржника ОСОБА_2 скаргу підтримав, посилаючись на добровільну сплату солідарним боржником визначених судом коштів, відсутність підстав для проведення примусового виконання та винесення оскаржуваних постанов.

Представник боржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги, посилаючись на аналогічні обставини.

Державний виконавець Данієлян С.А. заперечив проти скарги, посилаючись на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась на адресу, яка зазначена у виконавчому листі, після цього ним було розпочато примусове виконання судового рішення, виділено постанови у окреме провадження, про добровільне виконання стало відомо після закінчення строку добровільного виконання.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявились.

Вислухавши представників боржників, державного виконавця, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

06.11.2014 року Обухівським районним судом Київської області було винесено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кошти на користь ПАТ «Укрсиббанк».

10 лютого 2016 року постановою ВП № 50126927 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_8 на користь АТ «Укрсиббанк» 831 203,51 грн.

Згідно ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

10.02.2016 року державним виконавцем було направлено копію вказаної постанови боржникові ОСОБА_8 із дотриманням ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак як вбачається із відмітки пошти це поштове відправлення не було вручено адресату і повернуто до ВДВС.

За таких обставин, докази отримання боржником копії постанови про відкриття виконачого провадження в межах судового розгляду не подані, посилання скаржника про відсутність будь-яких повідомлень щодо відкриття виконавчого провадження нічим не спростовані та узгоджуються із дослідженими судом матеріалами виконавчого провадження.

Надалі державний виконавець приступив до примусового виконання судового рішення, виніс оскаржувані постанови, а саме: постанову № 50126927 від 19.02.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 83 120 грн. 35 коп., постанову № 50126927 від 27.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 100 грн., постанову № 50126797 від 19.02.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 121 грн. 80 коп., постанову № 50126797 від 27.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 грн.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відомості про дотримання дерджавним виконавцем вказаних вище приписів до суду не подано, тому суд вважає обгрунтованими доводи скарги в частині відсутності достатніх правових підстав для винесення оскаржуваних постанов, оскільки державним виконавцем не забезпечено виконання процедури, яка повинна передувати початку здійснення примусових дій щодо виконання судового рішення, зокрема в частині належного направлення боржникові копії постанови про відкриття виконачого провадження, визначення часу для добровільного виконання боржником судового рішення. Таким чином, підстави для початку примусового виконання рішення державним виконавцем були відсутні, а оскаржувані постанови винесені передчасно.

При цьому суду не подано переконливих доказів про фактичне здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах процедури примусового виконання судового рішення, а державним виконавцем в судовому засіданні визнано те, що постанова про арешт майна боржника не виносилась через недоцільність з огляду на перебування майна в іпотеці.

Також судом враховується, що судове рішення було виконано повністю шляхом перерахування коштів боржником безпосередньо стягувачеві згідно квитанції від 22.04.2016 року

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно ч.2 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Оцінивши подані докази суд приходить до висновку, що в даному випадку судове рішення було виконано до спливу визначеного постановою про відкриття виконавчого провадження строку для добровільного виконання.

За таких обставин, постанови винесені державним виконавцем необгрунтовано і передчасно, а доводи скарги суд вважає такими, що грунтуються на чинному законодавстві.

Враховуючи викладене, скаргу слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 щодо винесення постанов № 50126927 від 19.02.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 83 120 грн. 35 коп., № 50126927 від 27.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 100 грн., № 50126797 від 19.02.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 121 грн. 80 коп., № 50126797 від 27.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 грн.

Скасувати постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 № 50126927 від 19.02.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 83 120 грн. 35 коп., № 50126927 від 27.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 100 грн., № 50126797 від 19.02.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 121 грн. 80 коп., № 50126797 від 27.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя М.В.Кравченко