Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2016 року

у цивільній справу за позовом Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ ОСОБА_4" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ ОСОБА_4" (надалі ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4") звернулося до суду з позовом. Банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 9594,45 доларів США, що складає заборгованість по кредиту і відсотках та 14080,04 грн.- пені за несвоєчасну сплату кредита і відсотків. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що між ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №78, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 42000 доларів США зі сплатою 12,8% річних на строк з 15.03.2007 року до 15.03.2017 року. Відповідач взятих на себе зобов»язань за кредитним договором неналежним чином не виконував, у зв»язку з чим станом на 01.10.2015 року утворилася заборгованість: 9594,45 доларів США по кредиту і відсотках, з яких: 6036,92 доларів США заборгованість по строковому кредиту; 2797,41 доларів США заборгованість по простроченому кредиту; 94,23 доларів США заборгованість по нарахованих відсотках за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року; 665,89 доларів США заборгованість по прострочених відсотках та 14080,04 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредита і відсотків.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15.01.2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ ОСОБА_4" (м.Київ, вул.Пушкінська, 42/4, р/р 0001, МФО 300614, ) 9594,45 доларів США заборгованість за кредитним договором та 14080,04 грн. пені, а також 3276,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.09.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 15 січня 2016 року відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати, оскільки суд не повно та не всебічно зясував фактичні обставини справи. Апелянт категорично заперечує факт отримання кредиту у валюті та не погоджується з розміром заборгованості. Вважає, що факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами, а саме: касовим документом про отримання іноземної валюти або гривні. Саме по собі підписання сторонами договору без передання грошових коштів не породжує обовязку позичальника повернути грошові кошти. На думку апелянта, з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, неможливо встановити, за який період було нараховано суму пені, та чи відповідає цей період строку позовної давності. Вважає, що договір про надання кредиту у валюті є нікчемним.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4", надалі кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) був укладений кредитний договір №78.

Згідно з п.1.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 42000 доларів США зі сплатою 12,8% річних на строк з 15.03.2007року по 15.03.2017року. Сторонами погоджено графік погашення суми заборгованості (а.с.19-24).

Відповідно до п.1.2. статуту ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4" затвердженого загальними зборами Акціонерів від 25.02.2013 року (протокол №1) ОСОБА_4 змінив своє найменування з Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» на Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк». Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів Банку від 20 січня 2011 року (протокол №1) ОСОБА_4 змінив своє найменування з Публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» на Публічне акціонерне товариство"КРЕДІ ОСОБА_4 " (а.с.8).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов»язку сплатити на користь Банку заборгованість та штрафні санкції відповідно до умов кредитного договору.

При цьому судом враховано, що відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто позичальник зобовязаний виконувати умови кредитного договору відповідно до його умов та законодавства.

Згідно зі ст.629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК ).

Статтею 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК ).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

В даному випадку судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині дотримання графіка погашення заборгованості.

Відповідно до умов договору 22.06.2015року ОСОБА_4 надіслав відповідачу вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором (а.с.34). Проте ці вимоги в добровільному порядку не були виконані позичальником.

Розмір заборгованості підтверджений розрахунком Банку та виписками про рух коштів по рахунку позичальника (а.с.114-215).

Зазначені докази відповідачем не спростовані.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору станом на 01 жовтня 2015 року загальний розмір заборгованості становить 9594,45 доларів США, з яких: 6036,92 доларів США заборгованість по строковому кредиту; 2797,41 доларів США заборгованість по простроченому кредиту; 94,23 доларів США заборгованість по відсотках за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року; 665,89 доларів США заборгованість по прострочених відсотках та 14080,04 грн. пеня.

У правовій позиції ВСУ по справі №6-1680 цс 15 зазначено, якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвали рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ"КРЕДІ ОСОБА_4" має ліцензію (а.с.14) на використання іноземної валюти на території України. Тому немає підстав вважати укладений в Долларах США договір нікчемним, а стягнення судом заборгованості по кредиту у зазначеній валюті узгоджується з вимогами законодавства.

Крім того, обґрунтованими є висновки суду в частині стягнення пені.

Зокрема, відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2 кредитного договору сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п.2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 2.6.3, 3.2.3, 3.2.5, 4.4, 4.5. 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату сплати(а.с.23).

Наданий Банком розрахунок розміру пені є зрозумілим та не спростований відповідачем. Пеня обрахована в межах визначеного законом строку.

За наведених обставин суд обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за кредитом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Доводи скарги в тій частині, що кошти позичальником не отримані спростовуються фактом чинності самого договору, укладенням позичальником в подальшому додаткових угод (а.с.25-30) та довготривалим виконанням умов кредитного договору (до лютого 2015 року).

Характер спірних правовідносин судом визначений правильно. Зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313,315 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: