АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4356/16 Справа № 189/80/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лукінова К. С. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути із відповідача заборгованість за договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №DNH4KS50690129 від 25.10.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 4901,47 на строк 25.10.2005 по 24.04.2009 року. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в періоди сплати (з 5 по 12 число кожного місяця) в сумі 177,39 грн. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від усми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту, що підтверджується підписаною ним Умовами надання кредиту фізичним особам складена між ним і Банком. Відповідно до умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим за період 06.01.2011 р. по 06.01.2016 р. заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість складає 17079,62 грн. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17079 грн. 62 коп. за кредитним договором. Судові витрати по справі в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на положенняст. 256, 257, 261, ч.4 ст.267, ст.611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України.

Суд встановив, що існування договірних зобов`язань між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2 підтверджується розрахунком заборгованості позичальника ОСОБА_2 та кредитним договором №DNH4KS50690129 від 25.10.2005 року, згідно з якими відповідач отримав кредит у розмірі 4901,47 грн. на строк 25.10.2005 по 24.04.2009 року. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в періоди сплати (з 5 по 12 число кожного місяця) в сумі 177,39 грн. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №DNH4KS50690129 від 25.10.2005 року ОСОБА_2 в періоди із 06.01.2011 року до 06.01.2016 року заборгованість по відсотках нарахованих на прострочену заборгованість складає 17079,62 грн.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору №DNH4KS50690129 від 25.10.2005 року, який був укладений між ним та ПАТ КБ "Приват Банк", розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі.

Але, до спірних правовідносин суд застосував позовну давність, про що просив відповідач.

Матеріалами справи підтверджено, що договірні відносини сторін виникли 25.10.2005 року. Згідно п.5.5 Договору сторонами було досягнуто згоди, щодо встановлення строку позовної давності тривалістю 5 років. Кінцевою датою виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту і визначеною в заяві до кредитного договору №DNH4KS50690129 від 25.10.2005 року було визначено дату 24.04.2009 року, у зв'язку з чим із урахуванням вимог ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності почався з 24.04.2009 року. Але позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 26.01.2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Отже, суд вважав необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позову доводи апеляційної скарги про те, що закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності; оскільки зобов'язання не виконане, а тому правовідносини сторін тривають.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтями 253,254 ЦК України визначено початок перебігу строку та закінчення строку, а ч.1 ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності.

Позивач не заперечував, що строком дії укладеного договору був визначений до конкретної дати - 24 квітня 2009 року. В наступному умови договору від 25 жовтня 2005 року сторонами не змінювалися.

Ніяких достовірних та належних доказів про те, що відповідач продовжував виконання договору і після 24 квітня 2009 року, позивач не надав до суду першої інстанції, а із наданих розрахунків слідує, що останні платежі відповідач здійснив у вересні 2006 року.

Але банк звернувся до суду із позовом лише 26 січня 2016 року, тобто, після спливу позовної давності. Клопотань про поновлення строків звернення до суду банк не заявляв, доказів щодо поважності причин пропущення позовної давності не надав.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем (а.с.9-12). Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли саме ці Умови, а тому посилання позивача на ці Умови, як на одну із складових частин кредитного договору, і як на підставу нарахування та стягнення боргу є безпідставним.

Посилання позивача на положення ч.4 ст.631 ЦК України не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права за межами позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: