АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Хіль Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Полтава і полтавці» до ОСОБА_3 про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних витрат за договором кредиту,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Дорош А.І.,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року кредитна спілка «Полтава і полтаці» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних витрат за договором кредиту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №48 від 13.06.2013 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 12 місяців з 13.06.2013 року по 13.06.2014 року з процентною ставкою за користування кредитом 0,11% щоденно на залишок суми кредиту. ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконував, порушив графік погашення кредиту, що призвело до утворення заборгованості за період з 13.05.2014 року по 31.07.2015 року за основаною сумою кредиту, нарахованим відсоткам за користування кредитом та інфляційним втратам позивача в сумі 17 286,94 грн. Таким чином, станом на 31.07.2015 року заборгованість складає 17 286,94 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 4 620,47 гривень, сума нарахованих відсотків 10 439,40 гривень, сума інфляційних втрат позивача 2 227, 07 гривень. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за основаною сумою кредиту, нарахованим відсоткам по кредитному договору №48 від 13.06.2013 року та інфляційним втратам в розмірі - 17 286,94 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року позовна заява кредитної спілки «Полтава і Полтавці» до ОСОБА_3 про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних витрат за договором кредиту - задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Полтава і полтавці» заборгованість за кредитним договором у сумі 17 286,94 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_3,який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити кредитній спілці «Полтава і полтавці» у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 13.06.2013 року КС «Полтава і Полтавці» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 48 від 13.06.2013 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 гривень строком на 12 місяців з 13.06.2013 року по 13.06.2014 року з процентною ставкою за користування кредитом 0,11% щоденно на залишок суми кредиту (а.с.3-5).

Згідно п.9.1. кредитного договору при порушенні строків сплати кредиту, більше ніж на три дні, позивач в односторонньому порядку подвоює процентну ставку, вказану в п.1.1. кредитного договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки відповідач порушує строк сплати кредиту та/або відсотків, то позивач потроює процентну ставку до моменту повного погашення простроченої заборгованості.

Станом на 31.07.2015 р. заборгованість складає 17 286,94 грн., з яких основна сума кредиту - 4 620,47 грн., сума нарахованих відсотків - 10 439,40 грн., сума інфляційних втрат - 2 227, 07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що позивач правомірно вимагає повернення суми кредиту, а також сплати процентів та інфляційних втрат, таке право передбачене ч.2 ст. 10150 ЦК України.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на підтвердження заперечень проти позову надав квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30.12.2013 р., видану КС «Полтава і полтавці» про закриття кредиту у зв»язку з його погашенням (а.с. 35). Позивач заперечує те, що така квитанція видавалася відповідачу, наполягає на тому, що вона є підробленою та не відповідає дійсності, оскільки за відповідачем рахується заборгованість. Як стверджує позивач, таких квитанцій про погашення заборгованості він не видавав та надав на підтвердження цього довідки, які видавалися іншим позичальникам у разі погашення ними кредиту.

Позивачем в якості доказу надано графік розрахунку по договору, з якого вбачається, що всього у період з липня 2013 р. по квітень 2014 р. сплачено боржником ОСОБА_3 6 251,85 грн., з яких основна сума кредиту складає 3 379,53 грн., відсотки - 2 872,32 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що якщо боржником вносилися платежі у різних сумах на погашення кредиту, то він повинен мати квитанції про здійснення цих платежів на підтвердження виконання грошових зобов»язань. Представнику відповідача пропонувалося надати колегії суддів ці квитанції на підтвердження доводів про повне погашення кредитних зобов»язань, проте, представник відповідача пояснив, що ці квитанції не збереглися у відповідача.

Згідно ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов»язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Отже, відповідач не надав суду доказів про погашення частинами кредитних зобов»язань до їх повного виконання, якщо таке мало місце, як стверджує відповідач.

Доводи відповідача проте, що він має оригінал квитанції, виданий позивачем, про закриття кредиту, і це підтверджує виконання зобов»язання, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав доказів про виконання частинами боргових зобов»язань, позивач заперечує факт видачі відповідачу цієї квитанції про закриття кредиту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :