УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Закропивного О.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за завдані злочином збитки державі,
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 339 214 грн 16 коп. збитків, завданих злочином.
На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира полку з озброєння-начальника технічної частини військової частини, був відповідальним за організацію та контроль обліку і зберігання військового майна (зброї), її технічного стану, проте недбало ставився до своїх обов`язків, не вчиняв необхідних заходів щодо збереження майна, що призвело до нестачі військового майна, яка була виявлена за результатами ревізії, проведеної територіальним Північно-Східним управлінням контрольно-ревізійного Департаменту Міністерства оборони України за період з 01 січня 2009 року по 31 травня 2011 року.

Позивач зазначав, що вина ОСОБА_1 у неналежному виконанні своїх обов`язків доведена матеріалами кримінальної справи, яка постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2013 року закрита із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 425 КК України на підставі ст. 48 КК України (у зв`язку зі зміною обстановки), а цивільний позов залишено без розгляду.

Посилаючись на невідшкодування завданих ОСОБА_1 збитків, військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги просила задовольнити.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) задоволено частково, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_1 , колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 17 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктами 1, 15 ст. 3 КАС Українивизначено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, проте позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними позивачем.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, правильно застосував норми процесуального права, виходив з того, що позивач обґрунтовував свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем службових обов`язків, що призвело до нестачі військового майна та просив їх задовольнити відповідно до приписів Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, якими визначається коло та обсяг службових обов`язків заступника командира полку з озброєння начальника технічної частини, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що спір виник між сторонами з приводу проходження відповідачем публічної служби військової служби, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.
Посилання заявника на те, що цивільний позов військової частини НОМЕР_1 в рамках кримінальної справи № 734/777/13-к залишено без розгляду з роз`ясненням права на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства не спростовує висновків апеляційного суду про те, що спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завдано особою державі під час проходження військової служби, а тому є публічно-правовим.
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

В.А. Нагорняк