Номер провадження: 22-ц/785/2253/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-4), який уточнила в ході розгляду справи (а. с. 59-62) та просила: визнати за нею право власності на частку автомобілю VOLVO S80, сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н НОМЕР_1, номер шасі (кузов) YV1TS17, обєм двигуна 2401 куб. см., зареєстрованого за ОСОБА_6; визнати за нею право власності на частку моторного прогулянкового судна Аzurа 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA. YACHT ТП520МА07034, білого кольору, встановивши факт спільного проживання із ОСОБА_6 однією сімєю як чоловік і дружина на час фінансування придбання та реєстрації права власності на вказане майно; зняти арешт з належної їй частки автомобілю VOLVO S80, сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н НОМЕР_1, номер шасі (кузов) YV1TS17, обєм двигуна 2401 куб. см., зареєстрованого за ОСОБА_6 та належної їй частки моторного прогулянкового судна Аzurа 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA. YACHT ТП520МА07034, білого кольору.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що 31.08.1996 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_6 було укладено шлюб, сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та тим, що спірне майно придбано за часів шлюбу, за кошти, набуті у шлюбі, у спільну власність. В уточненій позовній заяві позивачка вказувала на те, що у березні 2006 року було зареєстроване припинення шлюбу із ОСОБА_6, проте вони жодного дня окремо не проживали, ведення спільного побуту не припиняли, фактично проживали, як чоловік та дружина, виховували малолітнього сина ОСОБА_8.

Одночасно позивач зазначала, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 особистого боргу грошових коштів у розмірі 1 057 876,00 грн., судового збору у розмірі 3 441,00 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827,00 грн. В рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року № ВП 45140901, накладено арешт та оголошено у розшук автомобіль VOLVO S80, 2002 р. в., д/н 58648 ОЕ. Також постановою державного виконавця від 11.03.2015 року було накладено арешт на прогулянкове судно «uа 0164 НА», район та умови плавання-внутрішні водні шляхи України. Позивачка вказувала на те, що звернення стягнення на вказане майно в цілому порушить її майнові права та права її сина, адже вона не була стороною у правовідносинах між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 щодо грошових коштів, стягнення яких було предметом судового розгляду, а автомобіль VOLVO S80, 2002 р. в., д/н 58648 ОЕ та прогулянкове судно «uа 0164 НА» не було предметом спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_6

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивача та позивач позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_6 позов визнав, його обставини підтвердив. Представник відповідача ОСОБА_7 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Будь-яких підстав, доводів та доказів щодо заперечення проти задоволення позову не надав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2015 року позовну заяву ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 586480Е, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб. см., як таке, що набуто нею у порядку поділу спільного сумісного майна. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час придбання ОСОБА_6 прогулянкового судна Azura 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку моторного прогулянкового судна Azura 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору, як таке, що набуто нею у порядку поділу спільного сумісного майна. Звільнено з-під арешту, що накладено постановами Другого ОСОБА_7 відділу Державної виконавчої служби, ВП № 45140901, від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року, та від 17.10.2015 року, приналежну ОСОБА_5 1/2 частку моторного прогулянкового судна Azura 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору, та 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 586480Е, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області на користь ОСОБА_5 по 666,67 грн., компенсації понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 17.12.2015 року та відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, зобовязати ОСОБА_7 відділ ДВС Одеського управління юстиції накласти арешт на автомобіль VOLVO S80, сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 586480Е, номер шасі (кузов) YV1TS та моторне прогулянкове судно Azura 520, номер «uа 0164 НА», ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам і матеріалам справи, свідчать про однобокість розгляду справи та порушують чинне законодавство України.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник підтримали апеляційну скаргу, представник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, в частині звільнення з-під арешту, що накладено постановами Другого ОСОБА_7 відділу Державної виконавчої служби, ВП № 45140901 від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року та від 17.10.2015 року, приналежну ОСОБА_5 1/2 частку моторного прогулянкового судна Аzurа 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA. YACHT ТП520МА07034, білого кольору та 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 58648ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб. та в частині судових витрат, з ухваленням нового рішення, в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є зокрема: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_4, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 борг грошові кошти у розмірі 1 057 876,00 грн., судового збору у розмірі 3 441,00 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827,00 грн.

Суд не погодився з твердженнями представника відповідача ОСОБА_4 про те, що позивач є учасником взаємовідносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо грошових коштів, а позичені грошові кошти використані в інтересах сімї, адже рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року вказаного факту не встановлено, позовні вимоги ОСОБА_4 вказаних доводів не містили, у якості боржника у виконавчому провадженні виступає виключно ОСОБА_6

Встановлено, що вказане рішення суду постановлено на підставі боргової розписки від 15.01.2010 року, складеної ОСОБА_6 та ОСОБА_4, завіреної їх підписами та підписом, в тому числі, ОСОБА_5

При цьому, у вказаній розписці позивач зазначена дружиною ОСОБА_6

Крім того, при розгляді вказаної справи ОСОБА_5 була допитана у якості свідка, як дружина ОСОБА_6, проти чого ОСОБА_4 та його представник не заперечували.

Суд критично сприйняв пояснення представника ОСОБА_4 про те, що у судовому засіданні при розгляді справи про стягнення боргу ОСОБА_4 не заперечував проти того, що ОСОБА_5 є дружиною ОСОБА_6 у звязку з тим, що так було зазначено у розписці, адже представником ОСОБА_4 не надано пояснення щодо обставин зазначення у тексті розписки ОСОБА_5 у якості дружини.

З тексту рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року вбачається, що спірне майно, а саме автомобіль VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, прогулянкове судно Azura 520, д/н «uа 0164 НА» не було предметом судового розгляду, у якості забезпечення виконання грошового зобовязання не визначалось. Вказаним рішенням не встановлено порядку виконання рішення суду за рахунок спірного майна.

В рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року № ВП 45140901, накладено арешт та оголошено у розшук автомобіль VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ.

Постановою державного виконавця від 11.03.2015 року накладено арешт на прогулянкове судно «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України.

Згідно пояснень сторін по справі, що визнавались ними, 09.09.2015 року відділом ДВС Білгород-Дністровського міського управління юстиції складено акт опису й арешту майна, а саме: судна типу прогулянкове, Azura-520, д.н.з. «uа 0164 НА».

Так, судом в судових засіданнях встановлено, що 31.08.1996 року між позивачем та підповідчем ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії І-ЖД № 083210, копія якого наявна у матеріалах справи.

17.03.2006 зареєстроване припинення шлюбу між позивачем та відповідачем ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, наявного у матеріалах справи.

02.03.2004 за відповідачем, ОСОБА_6, зареєстровано право власності на автомобіль VOLVO S80, сірого кольору, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS17 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 617370.

Таким чином, право власності на вказане майно набуто за часів, коли позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідач ОСОБА_6 обставини придбання вказаного майна у власність підтвердив.

Суд не прийняв до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_4 про неможливість задоволення вимог позивача про визнання права власності на частку вказаного майна у звязку з тим, що позов носить технічний характер та направлений на забезпечення ухилення ОСОБА_6 від виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року зважаючи на те, що діючим законодавством не передбачено обмеження права на захист стороною подружжя свого права власності на частку у спільному майні у подібних обставинах.

Зважаючи на встановлені судом обставини щодо розгляду справи про стягнення з ОСОБА_6 боргу на користь ОСОБА_4, суд не погодився з позицією представника відповідача ОСОБА_4 про можливість звернення стягнення на частку майна позивача.

Інших доводів та доказів щодо незаконності вимог позивача про визнання права власності на частку автомобілю VOLVO S80, сірого кольору, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, відповідачами не надано.

Крім того, 03.02.2006 року між відповідачем ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9 укладено попередній договір купівлі-продажу катеру моторного Azura 520.

Згідно п. 2.1 вказаного договору, ціна договору складає 35 000 грн., у еквіваленті 7 000 дол. США.

Пунктом 3.1 попереднього договору купівлі-продажу 03.02.2006 року передбачено здійснення передоплати у розмірі 100% вартості товару.

В подальшому, 27.05.2007 року між відповідачем ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу № 34 UAA.YACHT ТП520МА07034 катеру моторного Azura 520, який став підставою для отримання відповідачем ОСОБА_6 свідоцтва про право власності для прогулянкових суден від 05.05.2008 року.

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу № 34 від 27.05.2007 року, за товар здійснено передоплату в розмірі 100% вартості.

Виходячи з викладених обставин, судом першої інстанції встановлено, що оплата 100% вартості вказаного майна проведена за часів проживання позивача та відповідача ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, а прийняття майна та реєстрація свідоцтва про право власності здійснена після реєстрації припинення шлюбу.

Позивач у судовому засіданні особисто підтвердила факт спільного проживання із відповідачем ОСОБА_6 однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1, як чоловік та дружина після реєстрації припинення шлюбу разом із малолітнім сином ОСОБА_8 та сином відповідача від іншого шлюбу, ОСОБА_10, та ведення ними спільного побуту.

На підтвердження своїх свідчень надала фотознімки спільного проведення урочистих подій, в тому числі разом із відповідачем ОСОБА_4

Крім того зазначила, що до реєстрації шлюбу на протязі 6 років з 1990 року проживала із відповідачем ОСОБА_6 однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Вказані відомості підтверджені свідком, ОСОБА_11, який є сином відповідача ОСОБА_6 від іншого шлюбу та, який на початку 1990- х років проживав спільно із ОСОБА_6 та позивачем.

Позивач зазначила, що реєстрація припинення шлюбу у 2006 році відбулась у звязку із сваркою, яка була вирішена до отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, а сторони жодного дня окремо не жили.

В обґрунтування своїх тверджень позивач також зазначила, що відповідач ОСОБА_4 не заперечував факту спільного проживання позивача із ОСОБА_6 однією сімєю принаймні до 2013 року.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію боргової розписки від 15.01.2010, складеної ОСОБА_6 та ОСОБА_4, завіреної їх підписами та підписом, в тому числі ОСОБА_5

При цьому, у вказаній розписці позивач зазначена дружиною ОСОБА_6

Представником відповідача ОСОБА_4 до суду надана копія рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року, з тексту якого вбачається, що у зустрічному позові про визнання договору займу удаваним правочином, ОСОБА_5 зазначена як дружина ОСОБА_6

Зазначила, що при розгляді вказаної справи судом першої інстанції ОСОБА_5 була допитана у якості свідка, проти чого ОСОБА_4 та його представник не заперечували.

Представник позивача обставини позову підтримав, зазначив, що у зазначений період особисто проживав разом із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1.

Суд звернув увагу на те, що відповідач ОСОБА_4 жодного разу не зявився до судового засідання, особисто не заперечував факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зазначений період, особистих письмових пояснень з цього приводу не надав.

Представник відповідача ОСОБА_4 на запитання представника позивача не надала чіткої відповіді про заперечення ОСОБА_4 щодо факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зазначений період, зазначивши, що зі слів ОСОБА_4 йому начебто було відомо від батьків про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали окремо. Періоду окремого проживания представником відповідача ОСОБА_4 не зазначено, будь-яких доказів окремого проживання не надано, заяви про залучення батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якості свідків для встановлення вказаних обставин до суду не подано.

Суд критично поставився до вказаних пояснень представника відповідача ОСОБА_4, адже вони не конкретизовані, грунтуються припущеннями, доказами не підтверджені.

Крім того, позивач та відповідач ОСОБА_4 є братом та сестрою, до суду надані фотознімки спільних урочистих подій, в тому числі весілля ОСОБА_4

При цьому, суд також критично поставився до показів свідка ОСОБА_12 щодо обставин спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зазначений період, так як він є другом родини та спільно у вказаний період із сторонами не проживав.

Представником відповідача ОСОБА_4 не надано доказів, які б спростовували факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зазначений період, заперечення не носять конкретного характеру, ґрунтуються на припущеннях та акцентуються на тому, що позовна заява, на думку відповідача ОСОБА_4, носить технічний характер.

За таких обставин суд першої інстанції вважав можливим встановити факт спільного проживання позивача із ОСОБА_6 однією сімєю як чоловіка і дружини на час фінансування придбання та реєстрації права власності на прогулянкове судно Аzura 520, д/н «uа 0164 НА».

З такого, суд першої інстанції вважав, що вимоги позову в частині визнання за позивачем прав власності на 1/2 частину судна Аzura 520, д/н «uа 0164 НА» є такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, та виходячи з наведених вище висновків, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині звільнення спірної частини майна з-під обтяжень, накладених на нього в ході вказаного виконавчого провадження, та необхідність їх задоволення скасування арешту, накладеного постановами Другого ОСОБА_7 відділу Державної виконавчої служби, ВП № 45140901, від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року, та від 17.10.2015 року.

На підставі наведено та, керуючись ст. ст. 60, 73, 74 СК України, ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208,209,213-215 ЦПК України, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 та стягнув з відповідачів на її користь витрати по сплаті судового збору.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції на підставі досліджених доказів та встановлених обставин по справі, правомірно дійшов висновку, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_5 щодо визнання за нею права власності на 1/2 частку спірного рухомого майна та щодо встановлення факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час придбання ОСОБА_6 прогулянкового судна Azura 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1996 року по 21.03.2006 року (а. с. 5, 88).

За час перебування в зареєстрованому шлюбі подружжя придбало автомобіль VOLVO S80, сірого кольору, 2002 р. в., д/н 58648 ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS17, який 02.03.2004 року зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 617370 (а. с. 6).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжили проживати однією сімєю, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується ними, а також підтверджується борговою розпискою ОСОБА_6 від 15.01.2010 року (а. с. 46), підписаною також ОСОБА_5, з якої вбачається, що позичальник підтверджує, що його дружина ОСОБА_5 дає свою згоду на отримання позики, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

За час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали моторне прогулянкове судно Azura 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору (а. с. 7, 64), оплату за яке здійснено шляхом передплати в розмірі 100%, що вбачається з попереднього договору купівлі-продажу від 03.02.2006 року (а. с. 63), а також і з договору купівлі-продажу від 27.05.2007 року (а. с. 64), докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 щодо визнання за нею права власності на 1/2 частку спірного рухомого майна та щодо встановлення факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час придбання ОСОБА_6 прогулянкового судна Azura 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору, що має юридичне значення.

Тому на підставі наведеного судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, в цій частині, враховуючи зазначене.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності доказів оплати за спірне прогулянкове судно у 2006 році в період перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі, судова колегія не приймає до уваги, оскільки ці доводи не мають в даному випадку правового значення, так як вказане спірне рухоме майно було набуте у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за час проживання ними однією сімєю без реєстрації шлюбу та це майно є їхньою спільною сумісною власністю відповідно до ст. 74 СК України і на нього поширюються положення глави 8 цього Кодексу, з чого виходив і суд.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірності висновку суду про те, що матеріалами справи підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в період набуття права власності на спірне прогулянкове судно, оскільки ці доводи спростовуються доказами по справі, зокрема фотознімками (а. с. 65-66), час подій на яких відповідає спірному періоду, що встановлено в суді апеляційної інстанції, а також борговою розпискою ОСОБА_6 вказаною вище, з якої вбачається, що позичальник підтверджує, що його дружина ОСОБА_5 дає свою згоду на отримання позики.

Однак, судова колегія, не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 щодо звільнення з-під арешту 1/2 частки спірного рухомого майна.

Так як, суд першої інстанції дійшов таких висновків неповно зясувавши обставин, що мають значення для справи та з порушенням норми матеріального і процесуального права.

Оскільки, при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сімї (ст. 65 СК України).

За змістом ч. 4 ст. 65 та ч. 2 ст. 73 СК України, дружина може відповідати своєю часткою у спільній сумісній власності подружжя за умови, що договір був укладений в інтересах сімї, а одержане за договором використано на її потреби, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі № 6-388 цс15.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.01.2010 року, в період проживання однією сімєю з ОСОБА_5 та до розподілу майна, що встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 уклав договір позики з ОСОБА_4, відповідно до якого позичив у останнього 132 400 дол. США, на укладення якого ОСОБА_5 надала згоду як дружина ОСОБА_6, що вбачається з підписаної нею боргової розписки (а. с. 46).

Докази того, що вказаний договір було укладено не в інтересах сімї, а одержане за договором використано не на її потреби, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані (ст. 60 ЦПК України).

В ході примусового виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року про стягнення боргу за вище вказаним договором позики, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, накладено арешт на спірне майно.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки щодо зняття арешту із частки спірного майна ОСОБА_5, враховуючи вище наведене. Тому судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В звязку із частковим скасуванням рішення суду першої інстанції та відмовою в задоволенні позовних вимог щодо зняття арешту із частки спірного майна позивачки, підлягає скасуванню рішення суду і в частині судових витрат, які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивачки з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в розмірі по 730 грн. 80 коп. з кожного, враховуючи позовні вимоги та ставки судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_4 та вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2015 року необхідно скасувати, в частині звільнення з-під арешту, що накладено постановами Другого ОСОБА_7 відділу Державної виконавчої служби, ВП № 45140901 від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року та від 17.10.2015 року, приналежну ОСОБА_5 1/2 частку моторного прогулянкового судна Аzurа 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA. YACHT ТП520МА07034, білого кольору та 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 58648ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб. та в частині судових витрат, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_5 і стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрат по сплаті судового збору в розмірі по 730 грн. 80 коп. з кожного. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2015 року скасувати, в частині звільнення з-під арешту, що накладено постановами Другого ОСОБА_7 відділу Державної виконавчої служби, ВП № 45140901 від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року та від 17.10.2015 року, приналежну ОСОБА_5 1/2 частку моторного прогулянкового судна Аzurа 520, номер «uа 0164 НА», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA. YACHT ТП520МА07034, білого кольору та 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 58648ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб. та в частині судових витрат.

Ухвалити нове рішення, в цій частині, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в розмірі по 730 грн. 80 коп. з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_13

ОСОБА_2