Справа № 305/702/16-ц
Провадження по справі №4-с/305/5/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І. І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю: заявника - ОСОБА_1

державного виконавця - Писар Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання дій державного виконавця протиправними, зняття арешту з майна та заборони на його відчуження

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця протиправними, зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, посилаючись на те, що 20 травня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження ВП № 14317927 про стягнення з ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, було винесено постанову про арешт всього майна боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, в межах суми боргу. Станом на день звернення до суду зі скаргою ним погашено всю заборгованість по сплаті аліментів в межах даного виконавчого провадження, про що свідчить розрахунок заборгованості від 19 квітня 2016 року. 20 квітня 2016 року з метою зняття арешту з майна, яке йому належить на праві приватної власності, він звернувся до відділу державної виконавчої служби із відповідною заявою, однак, листом № 06-47/2360 від 20 квітня 2016 року його повідомлено про те, що згідно матеріалів виконавчого провадження та підтверджуючих документів про сплату станом на 01 травня 2016 року за ним заборгованості не рахується. Як убачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2011 року, державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить йому на праві власності, в межах суми звернення стягнення - 3.500 гривень. За змістом поданої ним скарги, між сторонами виконавчого провадження - стягувачем, ОСОБА_3, та боржником, ОСОБА_1, немає спору щодо права власності (права користування) майном, на яке накладено арешт та відносно якого оголошено заборону на його відчуження, і таке право заявника (скаржника) ніким не оспорюється.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу пілтримав з підстав, наведених в ній та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи скарги визнала частково. Пояснила, що державним виконавцем Тафічук Г.Ю. було прийнято рішення щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв"язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів на суму 3500 гривень. Подана скарга в частині визнання дій державного виконавця протиправними є безпідставною та не обгрунтованою з тих підстав, що на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за боржником рахувалася заборгованість по сплаті аліментів, а тому дії головного державного виконавця не можуть вважатися протправними. Щодо вимоги скарги в частині зняття арешту зі всього маайна, що належить скаржнику, то таку залишають на розсуд суду за наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 травня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження ВП №14317927 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, було винесено постанову про арешт всього майна боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, в межах суми боргу.

Передуванню накладення арешту на все майно належне позивачу стало допущення останнім заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, стягнутих на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області №2-560 від 13 липня 2009 року.

Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області № 06-472360 від 20 квітня 2016 року, за ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів в користь ОСОБА_3 станом на 1 травня 2016 року не рахується.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Судом достовірно встановлено, що дійсно, в рамках виконавчого провадження зі стягнення аліментів, наразі у заявника відсутня заборгованість.

Таким чином, враховуючи, що арешт на рухоме майно та заборона на його відчуження були накладені лише в межах суми боргу, дія таких заходів наразі вичерпала свою дію і повинна бути скасована.

У відповідності до ч.1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом з цим, у даному спорі виконавче провадження не може бути закінчено, оскільки стягувач ОСОБА_3 не подала заяви про відкликання виконавчого документа, та наявне незавершене виконавче провадження.

Відповідно до п.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Отже, враховуючи ту обставину, що аліменти позивач ОСОБА_1 зобов"язаний сплачувати до моменту досягнення дитиною повноліття, а їй виповнилося тільки 12 років, то він не зможе розпоряджатися майном ще досить тривалий час, що порушить його конституційне право власності та розпорядження належним на праві власності майном за умови відсутності заборгованості по аліментним зобов"язанням та відсутності претензій до нього з боку стягувача, суд вважає за можливим зняти арешт з всього майна, належного заявнику, накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №ВП №14317927 від 20 травня 2011 року.

Разом з цим, крім зняття арешту зі всього майна заявник просить поновити строк звернення до суду та визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_2 при винесенні 20 травня 2011 року постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику, ОСОБА_1.

Матеріалами справи стверджено, що заявник про порушення свого права дізнався лише 15 квітня 2016 року, у зв"язку з чим суд вважає поважними причини пропущення строку позовної давності, який підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст.11, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.

Відповідно до ч.1,2 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання, шляхом винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. У зв'язку з тим, що рішення суду не було виконано в термін, передбачений ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 27 даного Закону розпочате примусове виконання із застосуванням заходів примусового виконання, визначених ст. 32 Закону, тому підстав для визнання дій державного виконавця протиправними не знайдено.

Керуючись ст. ст. 383- 387 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Поновити строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Зняти арешт зі всього майна, що належить заявнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцю м. Рахів, вул. Комарова, 21 Закарпатської області, та скасувати заборону на його відчуження.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Закарпатської області через Рахівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_5

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.