Справа №490/2488/14-ц 19.05.2016 19.05.2016 19.05.2016
Провадження №22-ц/784/29/16
Справа № 490/2488/14-ц
Провадження № 22-ц/784/29/2016 Головуючий у першій інстанції:Батченко О.В.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лівінського І.В.

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б., Богуславській О.М., Тищенко Л.С.

за участю: позивача ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5,

третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_8

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи - Миколаївська міська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позивач зазначав, що йому на праві власності належить 35/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 774 кв.м. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є відповідачі.

Посилаючись на те, що між ним та відповідачами не досягнуто згоди з приводу користування вказаною земельною ділянкою, позивач просив встановити порядок користування цією земельною ділянкою.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_8, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просила його скасувати та ухвалити нове, яким встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом № 2 судової земельно-технічної експертизи № 1175-1177 від 2 квітня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що розроблені судовою експертизою варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою не відповідають інтересам ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які залучені до участі у справі в якості третіх осіб.

Однак з таким висновком в повній мірі погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Миколаївської міськради депутатів трудящих № 2002 від 26 жовтня 1954 року за землекористувачами по АДРЕСА_1 зареєстрована земельна ділянка, загальною площею 767 кв.м. (т. 1 а.с. 5-6).

Між колишніми співвласниками вказаного домоволодіння неодноразово в судовому порядку та на підставі договорів вирішувалися спори щодо порядку користування земельною ділянкою.

В останнє співвласники уклали нотаріально посвідчений договір про порядок користування земельною ділянкою від 7 жовтня 1966 року.

З цього часу інший порядок користування земельною ділянкою не визначався.

Як вбачається із змісту вказаного договору та схематичного плану (т. 1 а.с. 209-210), за цією угодою була передбачена межа (дерев'яна огорожа) між земельними ділянками із західної сторони земельних ділянок, які належали ОСОБА_12 (нині позивач ОСОБА_3) і ОСОБА_13 (нині відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11), загальною площею 205,72 кв.м., з однієї сторони, та з іншої - східної, які належали ОСОБА_14 і ОСОБА_15 (нині - відповідачка ОСОБА_4), загальною площею 246 кв.м.

Крім того, земельна ділянка, яка належала ОСОБА_12 площею 104 кв.м., також була виділена огорожею.

Отже, земельна ділянка за вказаною адресою була поділена на три окремі земельні ділянки, кожна з яких була виділена огорожею та мала відокремлений вихід на вулицю.

При цьому, у користуванні ОСОБА_14 і ОСОБА_15, яким належало 41/100 частини домоволодіння, знаходилась земельна ділянка площею 246 кв.м., у користуванні ОСОБА_13 (14/100 частини) - площею 104,72 кв.м., у користуванні ОСОБА_12 (45/100 частини) - площею 104 кв.м.

В подальшому, на підставі договорів про відчуження нерухомого майна, зазначені 41/100 частини домоволодіння перейшли у власність відповідачки ОСОБА_4, 14/100 частини - у власність відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а 45/100 частини - у власність ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_3 переобладнав належну йому 1/10 частину житлового будинку у нежитлове приміщення магазину продовольчих товарів, яке виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1, та отримав відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 серпня 2004 року №1503 (т. 1 а.с. 11), а також на вільній ділянці біля магазину ОСОБА_3 збудував житловий будинок під літ. "Я", загальною площею 143,8 кв.м. 25 вересня 2007 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради цей будинок виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1, та йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 жовтня 2007 року № 198.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору міни від 5 серпня 2008 року ОСОБА_3 обміняв житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_16, яка отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно за цією адресою.

В подальшому, ОСОБА_16 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 листопада 2009 року № 1773 та №1775 продала третім особам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 72/100 та 28/100 частки вказаного житлового будинку відповідно.

Також, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради 27 лютого 2007 року № 461, 41/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд та побудов по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_4, було надано нову адресу: АДРЕСА_2 та в подальшому їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2008 року № 2014 та виготовлено технічний паспорт.

Органами місцевого самоврядування не вирішувалось питання про закріплення за новими адресами одного домоволодіння відповідної площі земельної ділянки.

Ідеальні частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_1, без врахування співвласників, чиїм частинам надано нову адресу, перераховані не були.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції була проведена судова земельно-технічна експертиза № 1175-1177 від 2 квітня 2015 року, в якій експертом розроблено 4 варіанти порядку користування земельною ділянкою (т. 2 а.с. 51-70).

В апеляційному суді, за клопотанням ОСОБА_4 проведена додаткова судова будівельно-технічна експертизи № 115-005 від 16 березня 2016 року, яка призначалась для розробки варіанту порядку користування земельною ділянкою з урахуванням договору попередніх співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 від 7 жовтня 1966 року.

Як вбачається з висновків даної експертизи, з урахуванням виправлень, наданих експертом в судовому засіданні, експертом розроблено чотири варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_3 просив визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 1 додаткової експертизи. Цей же варіант підтримали і треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідачка ОСОБА_4, а також інші відповідачі через свого представника ОСОБА_5, просили визначити такий порядок за варіантом № 4.

Аналізуючи зазначені варіанти, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до змісту ст. 88 ЗК України та судової практики, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Отже, при вирішенні таких спорів суд бере до уваги перш за все цю угоду, в тому числі, при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. При цьому, суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, лише коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам (п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Як вбачається з пояснень допитаного в судовому засіданні експерта Шапошнікової Е.О., усі співвласники, які в подальшому придбали відповідні частки, в цілому дотримувались встановленого в 1966 році порядку користування спірною земельною ділянкою. Зміни стосувались лише забудови земельних ділянок. При цьому вона зазначила, що забудова проводилась кожним зі співвласників в цілому в межах раніше виділених ділянок.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порядок користування спірною земельною ділянкою необхідно встановити за варіантом № 4, розробленого відповідно до умов договору 1966 року, укладеного попередніми співвласниками.

При цьому, колегія враховує, що ОСОБА_3 самостійно на власний розсуд розпорядився земельною ділянкою, яка перебувала в його користуванні, забудувавши її повністю будівлями, зокрема, розмістивши на ній будівлю магазину та ще один житловий будинок, який в подальшому отримали у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Така забудова позивачем власної земельної ділянки не може призводити до необхідності зміни порядку користування, встановленого попередніми власниками.

До того ж, ОСОБА_3 те ж проводив забудову своєї ділянки в межах, визначених в договорі 1966 року, дотримуючись раніше встановленого порядку користування.

Таким чином, позов ОСОБА_3 необхідно задовольнити та встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до варіанту № 4 додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 115-005 від 16 березня 2016 року (додаток № 6).

Таким чином, рішення підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України та враховуючи розмір судових витрат позивача ОСОБА_3 в суді першої інстанції, в тому числі на проведення експертизи, та при подачі апеляційної скарги (2921,56 грн.=260,20 грн.+535,92 грн.+2125,44 грн.), витрати відповідача ОСОБА_4 на проведення експертизи (2400 грн), а також пропорційність задоволених позовних вимог, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 260 грн. 78 коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2015 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 площею 774 кв.м. відповідно до варіанту № 4 додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 115-005 від 16 березня 2016 року (додаток № 6).

Виділити в користування ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 421,32 кв.м, в тому числі:

під будівлями 80,98 кв.м.,

земельну ділянку індивідуального користування 340,34 кв.м.,

Виділити в користування ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11 земельну ділянку загальною площею 153,71 кв.м, в тому числі:

під будівлями 90,29 кв.м.,

земельну ділянку індивідуального користування 63,42 кв.м.,

Виділити в користування ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 198,97 кв.м, в тому числі:

під будівлями 177 кв.м.,

земельну ділянку індивідуального користування 21,97 кв.м.,

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 260 грн. 78 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська