Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Адвокатська компанія Пєткова» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

Приватне підприємство «Адвокатська компанія Пєткова» (далі Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1, суму боргу в розмірі 176 077,10 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси з ОСОБА_2 на користь позивача на виконання умов договору про надання правової допомоги було стягнуто 97 525,08 грн., та 81 899,69 грн., відповідно. Позивачем було отримано виконавчі листи та пред'явлено до виконання. ОСОБА_2, частково сплатив суми боргу в розмірі 5 639,19 грн., та 760,70 грн., та ІНФОРМАЦІЯ_1, боржник помер. Державний виконавець, своїми постановами закрив виконавчі провадження у зв'язку із смертю боржника. Після смерті боржника Позивач повідомив нотаріальну контору, за місцем відкриття спадщини, про наявність кредитора боржника та вимог до спадкоємців. Відповідачка ОСОБА_1, як донька померлого прийняла спадщину та 21.08.2015р., отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину АДРЕСА_1. Відповідачка, як спадкоємець боржника, з часу отримання спадщини ніяких пропозицій по задоволенню вимог кредитора не пропонувала. Таким чином, Позивач, посилаючись на вимоги ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, просить стягнути з відповідачки загальну суму боргу в розмірі 176 077,10 грн.

Представник відповідача вимоги позову не визнала та пояснила, що на час отримання свідоцтва про право на спадщину відповідачці не було відомо про наявність боргу у спадкодавця та у випадку обізнаності, відповідачка не приймала би спадщину. Крім того, зазначила, що оскільки виконавче провадження було закрито то будь які вимоги до спадкоємця розглядатися не можуть.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

так встановлено, що між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Адвокатська компанія Пєткова» (далі Позивач) було укладено договір про надання правової допомоги від 19.08.2005р., згідно до умов якого Позивач взяв на себе зобов'язання з надання правової допомоги в суді, а ОСОБА_2, взяв на себе зобов'язання здійснити оплату наданих послуг у розмірі встановленому договором, а саме 50% від отриманих за рішенням судів коштів за кожним позовом. Позивач в повному обсязі виконав умови договору про надання правової допомоги, а ОСОБА_2, після отримання коштів на підставі рішення судів, відмовився здійснити оплату отриманих послуг. У Рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2012р., та апеляційного суду Одеської області від 31.07.2013р., з ОСОБА_2, на користь Позивача було стягнуто 101 577,31 грн., та 82 099,26 грн., відповідно. Позивач отримав виконавчі листи та пред'явив їх для примусового виконання. За зазначеними виконавчими листами проводилося стягнення боргу на підставі рішення судів. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, помер. державний виконавець 27.04.2015р., виніс постанови № 44403275 та № 44403344 про закінчення виконавчих проваджень у зв'язку із смертю боржника (а.с. 6, 32). На час смерті боржника залишок боргу по виконавчому листу № 1527/3527/12 становить 95 938,12 грн., по виконавчому листу № 523/2672/13 становить 81 138,98 грн., (а.с. 9). Дізнавшись про смерть боржника, Позивач, який є стягувачем за виконавчими провадженнями, постанови державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень не оскаржив, із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні не звертався. В подальшому. Позивач 02.09.2015р., надіслав заяву до Четвертої одеської держнотконтори про висування вимог до спадкоємців померлого боржника. Листом від 21.09.2015р., держнотконтора повідомила позивача про те, що 21.09.2015р., було видано свідоцтво про право на спадщину дочці померлого ОСОБА_1 на 1/2 частину АДРЕСА_1 (а.с. 35), та того ж дня 21.09.2015р., ОСОБА_1, яка була співвласницею зазначеної квартири, здійснила її відчуження (а.с. 36). Із вимогою про погашення боргу спадкодавця разовим платежем, Позивач до спадкоємця ОСОБА_1, не звертався.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

В силу ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України, визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В силу п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Отже, аналізуючи вищезазначені цивiльно-правовi норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок виконання судового рішення, яким встановлено порушення зобов'язання та стягнуто борг за не виконання умов договору.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Наявність судового рішення, яким стягнуто борг за невиконання (неналежне виконання) договору, не трансформує правовідносини які існували між кредитором та боржником (п.1ч.2 ст. 11 ЦК України) у зобов'язання яке виникає на підставі рішення суду (ч.5 ст. 11 ЦК України), рішення суду, у виниклих правовідносинах, тільки констатує факт неналежного виконання зобов'язання боржником, з рiшення суду зобов'язальнi правовiдносини не виникають, оскiльки вони виникають з актiв цивiльного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рiшення суду лише пiдтверджує наявнiсть чи вiдсутнiсть правовiдносин i вносить у них яснiсть та визначенiсть. Тобто, у даному випадку, у спадкоємця боржника не виникло нових правовідносин із кредитором спадкодавця у зв'язку із невиконанням боржником судового рішення, а отже Позивач фактично звернувся до суду із позовом про повторне стягнення боргу з спадкоємця боржника за неналежне виконання спадкодавцем свого обов'язку (договору) перед кредитором.

Таким чином, ст. ст. 1281, 1282 ЦК України не регулюють виниклі правовідносини, застосування цих норм можливе за наявності невиконаного боргового зобов'язання у спадкодавця - боржника кредитора та за відсутності судового рішення про стягнення суми боргу. При ухваленні судового рішення про стягнення боргу з боржника на користь кредитора, кредитор, після смерті боржника задовольняє свої вимоги в порядку виконання судових рішень, що врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Отже суд приходить до висновку про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права, а тому позов задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 1282 ЦК України, передбачає порядок пред'явлення вимог до спадкоємців боржника, зокрема - у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно яке було передано спадкоємцям у натурі, а не стягує суму боргу (залишок боргу) яка вже була стягнута із спадкодавця, як цього вимагає позивач.

З іншими вимогами, або з інших підстав, позивач до суду не звертався.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ПП «Адвокатська компанія Пєткова» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: