СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1057/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки квартири в натурі,

В С Т А Н О В И В:

28.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про поділ в натурі квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,30 кв. м. та житловою площею 28,90 кв.м., визнавши за позивачем право приватної власності на кімнату, площею 12,8 кв.м., що відповідає розміру ? частини від загальної площі квартири. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входила ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна померлої були позивач - чоловік та відповідач - син покійної, які успадкували по ? частині квартири, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину. На даний час частки співвласників в натурі не визначені, між сторонами виникають непорозуміння щодо користування частиною квартири, що виражається в конфліктах між сторонами, заміні відповідачем замків на вхідних дверях квартири, в результаті чого позивач не має змоги потрапити до квартири.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав неможливості виділу частки позивача в натурі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ВСМ №335084, зареєстрованого в реєстрі за №4-2842, ? частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1, інша ? частина квартири - ОСОБА_2 Відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі від 26.10.2005 року, ? частина квартири позивача зареєстрована за ним на праві приватної власності за №6416 (а. с. 10).

Спірна квартира складається з двох кімнат, площею 16,1 кв.м. та 12,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 54,30 кв.м., житлова площа - 28,90 кв.м. Наведена обставина підтверджується поверхневим планом (а. с. 73-74).

Ухвалою від 14.03.2016 року, з метою встановлення ринкової вартості квартири та визначення можливих варіантів поділу спірної квартири, у справі було призначено експертизу (а. с. 69-70).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.08.2016 року № 6353/16-42, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1 100 000 грн., провести поділ вказаної квартири між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників не вбачається можливим (а. с. 80-95).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В силу наведених положень законодавства, позивач має право на виділ йому своєї частки із майна, але лише за існування можливості пропорційного виділу такої частки з майна, що перебуває на праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні встановлено неможливість проведення поділу спірної квартири між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників в натурі, виділ позивачу зазначеної в позові кімнати перевищує його частку в житловій площі майна, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 355, 364 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ