Справа № 301/2063/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, Іршавського району, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.09.1993 року помер батько позивача ОСОБА_3, який заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, є позивачка. До складу спадкового майна входить житловий будинок в с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, який збудований у 1991 році та належав спадкодавцю. Позивач не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки будинок у встановленому законом порядку не зареєстрований.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с. 23).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов визнала і просила розглянути справу по суті за її відсутності (а.с.24).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, Іршавського району за зареєстрований ( а.с.25).

Згідно погосподарської книги с. Приборжавське, житловий будинок в с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, Іршавського району, збудований у 1991 році і належав на праві власності в цілому ОСОБА_3 (а.с.7). Технічний паспорт виготовлено ( а.с.10-16).

ОСОБА_3 помер 15.09.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №498217 від 16.09.1993 року (а.с.5). Заповіту ОСОБА_3 не залишив.

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Спадкоємцями першої черги за покійним ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_1 та вдова ОСОБА_2 сторони по справі.

Позивачка прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала з ним в одному будинку в с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, та була малолітньою, тобто відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину (а.с. 4). Відповідачка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивачки.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_1 спадщину за померлим ОСОБА_3 не оформила та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, та входить до складу спадкового майна, позивачка не може, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований.

Відповідачка позов визнала. Визнання позову віцдповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Оскільки згідно погосподарської книги житловий будинок в с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, Іршавського району, належав на праві власності ОСОБА_3, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Приборжавське, вул. Центральна, №243, Іршавського району, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських