Справа № 214/2151/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю заявника - ОСОБА_1

за участю представника заявника - ОСОБА_2

за участю представника заінтересованої особи виконкому Саксаганської районної у мі

сті ради - Степанової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про встановлення опіки та призначення опікуна, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить: встановити опіку над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; призначити опікуном ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заяви зазначає наступне. Він, ОСОБА_1, є рідним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З 22 листопада 2008 року між його донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб.

За час перебування у шлюбі у подружжя ОСОБА_6 народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На початку 2012 року ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 виїхала за межі України, нібито для пошуку роботи. Протягом 2013 року ОСОБА_5 кілька разів телефонувала йому, заявнику, з її слів було зрозуміло, що вона разом із своїм чоловіком мешкає у м. Калузі Російської Федерації, повертатися до України не збирається, сказала, що доля її малолітньої дитини ОСОБА_4 їй не цікава.

Починаючи з 2014 року й по сьогоднішній день будь-якого зв'язку із донькою не підтримує, про її теперішнє місцезнаходження нічого невідомо, її телефонний номер не відповідає.

У серпні 2014 року його, заявника, друга донька та рідна сестра ОСОБА_5 - ОСОБА_7, звернулася до Саксаганського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою щодо розшуку ОСОБА_5, яка була прийнята до розгляду.

Ще одним доказом того, що батьки малолітньої ОСОБА_4 не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи, є акт сусідів від 10 серпня 2015 року, затверджений начальником дільниці №3 ТОВ «Житлосервіс-КР».

З дня виїзду ОСОБА_5 на початку 2013 року за межі України, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з ним, заявником, та його дружиною ОСОБА_8, за адресою: АДРЕСА_1, повністю знаходиться на його забезпеченні, а тому саме він разом із своєю дружиною займається її вихованням.

Відповідно до довідки №4 від 10.04.2015 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад №14 загального розвитку Саксаганського району м. Кривого Рогу з 8 жовтня 2012 року й по теперішній час.

Відповідно до психолого-педагогічних характеристик на ОСОБА_4, виданих завідуючою КДНЗ №14 та вихователем онуки у вказаному дитячому садочку, мати ОСОБА_10 з лютого 2012 року в дитсадку не з'являлася, вихованням дитини займаються бабуся та дідусь, з якими дитина й проживає у приватизованій квартирі, санітарно-гігієнічний стан якої відповідає нормі, бабусею створено відповідні умови для життя та розвитку онуки, у дівчинки є окрема кімната, усі необхідні речі, тощо. Бабуся з дідусем приділяють багато уваги своїй онуці, цікавляться питаннями її виховання, дівчинка завжди охайна, чиста, зі смаком одягнена.

Відповідно до висновку завідуючої КДНЗ №14 ОСОБА_11 про стан утримання, навчання та виховання у 2014-2015 навчальному році дитини з родини, яка опинилася в складних життєвих обставинах, комісією у складі ОСОБА_12 (вихователь-методист КДНЗ №14), ОСОБА_13 (вихователь КДНЗ №14), ОСОБА_14 (вихователь КДНЗ №14), 16.03.2015 року встановлено наступне: ОСОБА_4 проживає з дідусем та бабусею в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, санітарно-гігієнічний стан якої відповідає нормі, бабусею створено відповідні умови для життя та розвитку онуки, у дівчинки є окрема кімната, умебльована відповідним чином, усі необхідні речі. Вважає, що належний рівень виховання та утримання малолітньої дитини, її повноцінний соціально-правовий захист та виконання всіх цивільних обов'язків щодо дитини у повній відповідності до вимог чинного законодавства забезпечено.

Ще одним доказом того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є довідка КП «ЖЕО №35» від 17.04.2015 року, а також довідка КП «ЖЕО-35» №3626 від 20.04.2015 року.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на труднощі, які виникають у взаємовідносинах з державними, комунальними та іншими органами та підприємствами через відсутність батьків ОСОБА_4, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітньої онуки, змушений звертатися до суду з даною заявою для встановлення опіки над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На сьогоднішній день разом із своєю дружиною повністю опікується дитиною, проживають усі разом у його, заявника, квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Намагається максимально забезпечувати всі потреби онуки, займається вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує їй одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб онука отримувала відповідне для її віку та потреб харчування.

Він, заявник, забезпечений житлом, має стабільний та достатній для проживання та піклування про онуку доход (середньомісячна заробітна плата становить близько 5000 грн., працює на ПАТ «Євраз Суха Балка» на посаді електрослюсара, також отримує пенсію за віком у розмірі 2787 грн. 29 коп. на місяць.

Наполягає, що має можливість й усі необхідні способи та заходи задля утримання та виховання онуки.

Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача.

Згідно із ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених Державним комітетом України у справах сім'ї та молоді, Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством освіти України, Міністерством праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. №34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Відповідно до п. 2.2 Правил опіки та піклування, опіка встановлюється над неповнолітніми дітьми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, якщо батьки: понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи; виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон.

Згідно з п. 3.1 Правил опіки та піклування, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов'язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Вважає, що є усі підстави для встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у призначенні її опікуном його, заявника, її дідуся - ОСОБА_1.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю та в своїх поясненнях підтвердив її зміст.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала повністю та в своїх поясненнях підтвердила її зміст.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні пояснив, що при вирішенні заяви покладається на думку суду. При цьому пояснила, що дитина перебуває на обліку як така, що опинилася у складних умовах. З повідомлення Саксаганського РВ відомо, що родичі матері дитини свою заяву про розшук ОСОБА_5 відкликали. Вважає, що питання про встановлення опіки та призначення опікуна може бути вирішено лише після того, як дитина отримає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, після вирішення питання про позбавлення батька та матері батьківських прав. Також пояснила, що даних про те, що заявник не здатний виховувати дитину не мається, відомостей про погані якості заявника, не мається. Відомо, що заявник добре ставиться до дитини. Даних про те, що батьки піклуються про дитину, не мається. Після вислуховування думки дитини пояснила, що не заперечує проти задоволення заяви, що рішення про задоволення заяви не буде порушувати прав дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що бажає жити з бабусею та дідусем, останні її не кривдять, бабуся водить до дитячого садку. Останній раз мама дзвонила поздоровляла з Новим роком, з Днем народження мама не поздоровляла. Бабуся та дідусь допомагають готуватися до школи. Не заперечує, що бабуся та дідусь допомагали вирішувати питання, були разом з нею, щоб разом їздили відпочивати.

У судовому засіданні також досліджені наступні письмові докази: паспорт ОСОБА_1(а.с.5), свідоцтво про народження ОСОБА_4.(а.с.6), паспорт ОСОБА_8 (а.с.7), свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_1(а.с.8), свідоцтво про народження ОСОБА_1.(а.с.9), довідка про розшук ОСОБА_5 (а.с.10), акт (а.с.11), відповідь ОСОБА_1(а.с.12), свідоцтво про право власності (а.с.13), технічний паспорт (а.с.14), довідка про склад сім'ї (а.с.15), довідка (а.с.16), характеристики на ОСОБА_4 (а.с.17, 18), довідка (а.с.19), висновок КДНЗ №14 (а.с.20), характеристика та довідка з місця роботи ОСОБА_1 (а.с.21, 22), довідка про заробіток ОСОБА_1 (а.с.23), довідки про розмір пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с.24, 25), рішення комісії з питань захисту прав дитини (а.с.33-34, 39-40), заява ОСОБА_1 (а.с.35), відповідь на заяву (а.с.36-38), повідомлення виконкому від Саксаганського РВ (а.с.41), повідомлення ОСОБА_8 від Саксаганського РВ (а.с.42), ), повідомлення виконкому від Саксаганського РВ (а.с.43), повідомлення (а.с.44).

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України, досліджені у судовому засіданні паспорт (а.с.5), свідоцтво про народження (а.с.6), паспорт (а.с.7), свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.8), свідоцтво про народження (а.с.9), вважає ці докази належними, так як вони містять інформацію щодо наявності родинних стосунків між заявником та ОСОБА_4

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України, досліджену у судовому засіданні довідку (а.с.10) вважає цей доказ належним, так як він містить інформацію щодо розшуку ОСОБА_5

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України, досліджені у судовому засіданні наступні докази: акт (а.с.11), свідоцтво (а.с.13), технічний паспорт (а.с.14), довідка (а.с.15), довідка (а.с.16), характеристики (а.с.17, 18), довідка (а.с.19), висновок (а.с.20), характеристика та довідка (а.с.21, 22), довідка (а.с.23), довідки (а.с.24, 25), вважає ці докази належними, так як вони містить інформацію щодо характеристики особи заявника, його заробітку, умов проживання, сімейного стану та взаємовідносин з ОСОБА_4

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України, досліджені у судовому засіданні наступні докази: відповідь ОСОБА_1(а.с.12), рішення (а.с.33-34, 39-40), заява (а.с.35), відповідь на заяву (а.с.36-38), вважає ці докази належними, так як вони містять інформацію щодо вжиття заходів заявником для захисту прав дитини, висновків виконкому.

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України, досліджені у судовому засіданні наступні докази: повідомлення виконкому від Саксаганського РВ (а.с.41), повідомлення ОСОБА_8 від Саксаганського РВ (а.с.42), ), повідомлення виконкому від Саксаганського РВ (а.с.43), вважає ці докази належними, так як вони містять інформацію щодо розшуку ОСОБА_5

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України, досліджене у судовому засіданні повідомлення (а.с.44) вважає цей доказ неналежним, так як він не містить інформацію щодо предмету доказування.

Суд, оцінивши відповідно до ст. 59 ЦПК України, досліджені у судовому засіданні зазначені вище письмові докази, вважає ці докази допустимими, так як вони отримані без порушення порядку, встановленого законом.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

ОСОБА_1, є рідним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З 22 листопада 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, під час шлюбу у подружжя ОСОБА_6 народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На початку 2012 року ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 виїхала за межі України та із своїм чоловіком мешкає у м. Калузі Російської Федерації, повертатися до України не збирається, повідомила заявника, що доля її малолітньої дитини ОСОБА_4 їй не цікава.

Починаючи з 2014 року й по сьогоднішній день будь-якого зв'язку із ОСОБА_5 заявник не підтримує.

У серпні 2014 року рідна сестра ОСОБА_5 - ОСОБА_7 звернулася до Саксаганського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою щодо розшуку ОСОБА_5, яка була прийнята до розгляду.

Батьки ОСОБА_4 не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи.

З дня виїзду ОСОБА_5 на початку 2013 року за межі України, ОСОБА_4 мешкає разом з заявником та його дружиною ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, квартира є приватизованою. Дитина повністю знаходиться на забезпеченні ОСОБА_1, заявник із своєю дружиною займається її вихованням, у дитини є окрема кімната, усі необхідні речі тощо, заявник та його дружина приділяють багато уваги дитині, цікавляться питаннями, дівчинка завжди охайна, чиста.

ОСОБА_4 відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад №14 загального розвитку Саксаганського району м. Кривого Рогу з 8 жовтня 2012 року й по теперішній час.

Мати дитини з лютого 2012 року в дитсадку не з'являлася.

У заявника виникають труднощі у взаємовідносинах з державними, комунальними та іншими органами та підприємствами через відсутність батьків ОСОБА_4, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітньої онуки.

Заявник забезпечує потреби онуки, займається вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує їй одяг, взуття, інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб онука отримувала відповідне для її віку та потреб харчування.

Заявник забезпечений житлом, має стабільний та достатній для проживання та піклування про онуку доход, середньомісячна заробітна плата становить близько 5000 грн., працює на ПАТ «Євраз Суха Балка» на посаді електрослюсара, отримує пенсію за віком у розмірі 2787 грн. 29 коп. на місяць.

Останній раз мати спілкувалася з дитиною з приводу Нового року, вихованням дитини не займається, турботу про неї не виявляє.

ОСОБА_4 згодна на те, щоб заявник про неї турбувався.

Зазначена у рішенні комісії з питань захисту прав дитина (а.с.39-40) така обставина, що мається підозра в тому, що батьки дитини спілкуються з рідними, а бабуся та дідусь приховують той факт, що батьки підтримують зв'язок з ними та дитиною, не підтверджений наявними в справі доказами та спростовується поясненнями дитини, з яких вбачається, що в неї спілкування з матір'ю було лише в тому, що остання поздоровляла з Новим роком.

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України та СК України.

Відповідно до ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до вимог ст. 234 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частини третьої зазначеної статті 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються, крім, визначених частиною другої даної статті, інші справи, у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд своїм рішення встановлює опіку та за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна. Таким чином, виходячи із змісту зазначених норм ЦПК України, справа про встановлення опіки над малолітньою особою, має значення для охорони прав та інтересів дитини та створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, а тому повинна розглядатися в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх.

Згідно ст. 56 ЦК України, органом опіки та піклування є, зокрема, виконавчі органи районних у містах рад.

Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Як передбачено ст. 63 ЦК України, при призначенні опікуна для малолітньої особи враховується бажання підопічного.

Згідно із ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до п. 1.2 «Правил опіки та піклування», затверджених Державним комітетом України у справах сім'ї та молоді, Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством освіти України, Міністерством праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. №34/166/131/88 (далі за текстом «Правила»), опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Відповідно до п. 2.2 Правил, опіка встановлюється над неповнолітніми дітьми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, якщо батьки: понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи; виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон.

Згідно з п. 3.1 Правил, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов'язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Суд приходить до переконання, що батьки малолітньої ОСОБА_4 ухиляються від виконання своїх обов'язків, так як не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Суд приходить до переконання, що заявник має можливості виконувати опікунські обов'язки, стосунки між ним та онукою добрі, дитина до заявника прихильна, заявник згоден бути опікуном, є дідусем ОСОБА_4, остання згодна на те, щоб заявник про неї опікувався.

Тому, як переконаний суд, встановлення опіки над ОСОБА_4 та призначення заявника опікуном буде відповідати інтересам дитини, забезпечить захист особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітньої.

Твердження представника заінтересованої особи, що умовою для встановлення опіки є набуття дитиною певного статусу, позбавлення батьківських прав, суд вважає таким, що не узгоджується з вимогами закону, а тому це твердження не бере до уваги.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої особи, суд приймає до уваги, що письмового подання при призначення опікуном заявника до суду не надходило, представник органу опіки та піклування клопотань про надання такого письмового подання не заявляв. Разом з тим, в судовому засіданні представником органу опіки та піклування, тобто органу, який є правомочним надавати такі подання, заперечень проти наявності підстав для призначення опікуном ОСОБА_1, не висловлено та не зазначено підстав, яки б перешкоджали призначити останнього опікуном.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має можливості виконувати опікунські обов'язки, стосунки між ним та підопічним добрі, дитина до останнього прихильна, ОСОБА_1 є родичем дитини, а саме її дідусем. Таким чином, наявні підстави, передбачені п. 3.1 Правил для призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4

Обговорюючи питання про можливість задоволення заяви, суд бере до уваги, що в судовому засіданні встановлена очевидна потреба негайно вирішити питання про встановлення опіки для захисту прав дитини. Тому, на переконання суду, рішення при призначення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої, незважаючи на відсутність письмового подання органу опіки та піклування, буде відповідати передбаченому ст. 1 ЦПК України завданню цивільного судочинства щодо справедливого вирішення цивільних справ та буде відповідати досягненню мети захисту прав дитини.

Таким чином, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши думку дитини, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до переконання, що на підставі встановлених судом фактів та обставин заява підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.55, 56, 60, 63 ЦК України, ст.ст.243, 244 СК України, ст.ст. 8, 10, 11, 208, 212, 214, 215, 234, 235, 241 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити опіку над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Прасолов