АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/7081/15-ц Головуючий суддя І інстанції Боговський Д.Є.
Провадження № 22-ц/790/4602/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Бездітко В.М.

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового приміщення, однак дійти згоди щодо спільного користування не можуть, відповідачі змінити замки та перешкоджають у доступі до житлового приміщення.

В зв'язку з цим просила усунути їй перешкоди у користуванні належною їй часткою квартири АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати дублікат ключів від вхідного замка квартири та не чинити перешкоди у користуванні обладнанням квартири на спільних площах; вселити її у кімнату № 9 площею 16,2 м2; встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в користування кімнату № 9 площею 16,2 м2 та балкон площею 2,7 м2, що найближче відповідає її частці в квартирі, відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити в користування кімнату № 8 площею14,7 м2 та кімнату № 7 площею 12,9 з балконом площею1,9 м2, у спільному користуванні співвласників залишити кухню площею 6,7 м2, ванну кімнату площею 2,1 м2, вбиральню площею 1,1 м2, коридор площею 9,2 м2, вбудовану шафу площею 0,3 м2; стягнути з відповідачів на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 12089,00 грн. як різницю в розмірі 0,76 м2 між часткою ОСОБА_3; зобов'язати КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунку на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою, відшкодувати судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи уточненої позовної заяви, просили позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні визнали позовні вимоги, однак просили надати їм розстрочку виконання рішення суду та виплатою щомісячно сум у розмірі 10% від їх спільних доходів, оскільки одноразова виплата за вимогою позивача для них є неможливою у зв'язку із тяжким фінансовим становищем.

Представник КП «Жилкомсервіс» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні належною їй часткою квартири АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати дублікат ключів від вхідного замка квартири та не чинити перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування.

Вселено ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_2 у кімнату №9 площею16,2 м2.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_3 в користування кімнату № 9 площею16,2 м2 та балкон площею 2,7 м2, відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено в користування кімнату № 8 площею14,7 м2 та кімнату № 7 площею12,9 м2 з балконом площею1,9 м2, у спільному користуванні співвласників залишити кухню № 4 площею6,7 м2, ванну кімнату № 3 площею2,1 м2, вбиральню № 2 площею1,1 м2, коридор № 1 площею 9,2 м2, вбудовану шафу № 5 площею0,3 м2.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 12 089 грн., розстрочити виплату компенсації шляхом сплати щомісячних платежів в сумі 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на користь ОСОБА_3 витрати на проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи в сумі 3840 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати в частині розстрочки сплати грошової компенсації в сумі 12089 грн. шляхом здійснення щомісячних платежів в сумі 1000 грн., стягнення витрат на проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи у сумі 3840 грн. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким розстрочити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виплату компенсації, витрати на проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи та судового збору, які здійснювати щомісячними рівними виплатами, що складатимуть 10 % від їх доходів, покласти судові витрати на ОСОБА_3.

Посилаються на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи..

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що вона звернулась до суду із позовом про встановлення порядку користування приміщеннями у квартирі АДРЕСА_2.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не частковою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась із позовом про встановлення порядку користування приміщеннями у квартирі АДРЕСА_2, а не про поділ (виділ) співвласнику частини квартири, тому підстав для стягнення грошової компенсації немає.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації та розстрочення виплати цієї компенсації підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року - в частині стягнення ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в сумі 12 089 грн. та розстрочення виплати компенсації шляхом сплати щомісячних платежів в сумі 1000 грн. - скасувати і у позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -