Єдиний унікальний номер 728/1073/16-ц
Номер провадження 2/728/307/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 р. Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді - О.Ф. Костенко

при секретарі - Л.І.Кулик

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі справу за позовом ОСОБА_1 до Біловежівської сільської ради Бахмацького району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 на підставі Держ авного акта на право приватної власності на землю серії 1 ЧН № 015150. виданого Біловежівською сільською радою, Бахмацького району, Чернігівської області 29 січня 2002 року відповідно до рішення виконкому Біловежівської сільської ради від 27 11. 2001 року за № 143, визнаний власником земельної ділянки площею 3,5345 га, розташованої на території Біловежівської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 188

28 березня 2003 року ОСОБА_2Г помер. На підставі заповіту, посвідченого 31.10.1996 року виконкомом Біловежівської сільської ради Бахмацького району, реєстровий № 53, спадкоємцем зазначеного в заповіті спадкового майна ОСОБА_3, який помер 28.03.2003 року, визнана громадянка ОСОБА_1, якій було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.02.2006 року на земельну ділянку, яка належала померлому ОСОБА_3, серії ВСО № 645932. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори, реєстровий №1-406. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка діяла на час видачі зазначеного свідоцтва, право власності на земельну ділянку підлягало державній реєстрації, що ОСОБА_1 зроблено не було. Державний акт на право приватної власності на землю серії І - ЧН № 015150 на імя ОСОБА_2 було втрачено, про що здійснено оголошення в ЗМІ.

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,5345 га, яка розташована на території Біловежівської сільської ради, Бахмацького району, Чернігівської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і належала померлому 28.03.2003 року ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 015150, виданого Біловежівською сільською радою Бахмацького району 29.01.2002 року, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори 24.02.2006 року, вона є спадкоємцем майна ОСОБА_3, який помер 28.03.2003 року. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 3,5345 га, яка знаходиться на території Біловежівської сільської ради, належної ОСОБА_2Г на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 015150. В свідоцтві зазначено, що право власності підлягає державній реєстрації. Але вона не може зареєструвати своє право власності через те, що Державний акт на право приватної власності на землю втрачений, про що опубліковано оголошення в газеті „ОСОБА_4 Присеймівя".

В судове засідання позивачка не зявилась. Про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки (а. с. 29). Подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності і заявлені вимоги задовільнити ( а. с. 28).

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Сільська рада подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку із неявкою сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Відповідно до свідоцтва про на право на спадщину за заповітом від 24. 02. 2006 року серії ВСО № 645 932, реєстровий № 1-406, виданого державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори (а. с. 4), спадкоємцем зазначеного в заповіті спадкового майна ОСОБА_3, який помер 28.03.2003 року, є ОСОБА_1. Спадкове майно , на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянки , площею 3, 5345 га, яка знаходиться на території Біловежівської сільської ради , Бахмацького району, Чернігівської області, належної ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЧН № 015150, на підставі рішення виконкому Біловежівської сільської ради від 27.11.2001 року за № 143, зареєстрованого в Книзі Державних актів на право приватної власності на землю за № 188. В свідоцтві зазначено цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У свідоцтві було зазначено, що на підставі ст. 1299 ЦК України право власності на зазначене в свідоцтві майно підлягає державній реєстрації.

Стаття 1299 ЦК України була виключена на підставі Закону України № 402-VII від 04.07.2013 року. За час дії цієї норми позивачка право власності в установленому законом порядку не зареєструвала.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно із ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівліпродажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільноправовими угодами; б) безоплатної передачі земель із державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки ( паю ).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

ОСОБА_5 РДА від 04.05.2016 року за №02-16/1824 (а.с.27) позивачці повідомлено про неможливість реєстрації права власності на земельну ділянку під кадастровим номером :10:000:0163, оскільки оригінал правовстановлюючого документа, а саме, Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 015150, виданого 29.01.2002 року на імя ОСОБА_2, втрачений .

Про втрату Державного акту поміщено оголошення в газеті „ ОСОБА_4 сеймівя (а. с. 9).

Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства . Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ №014 (а. с. 6) на даний час право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :10:000:0163 значиться за ОСОБА_2, не дивлячись на наявність свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку на імя ОСОБА_1

А тому, за позивачкою необхідно визнати право власності на земельну ділянку в звязку із втратою правовстановлюючого документа на земельну ділянку на імя спадкодавця.

Обраний позивачкою спосіб захисту права на земельну ділянку відповідає способам захисту, визначеним в ст. 16 ч. 2 ЦК України .

Керуючись ст. ст. 1218, 1225, 1297 ЦК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 78, 81, 125 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,5345 га, яка розташована на території Біловежівської сільської ради, Бахмацького району, Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :10:000:0163, яка належала померлому 28.03.2003 року ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІЧН № 015150,виданого Біловежівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області 29.01.2002 року.

Копію рішення суду направити сторонам до відома рекомендованим листом .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через ОСОБА_5 райсуд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя :