Провадження №2/761/2650/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

23 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення в порядку регресу.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2012 року між ОСОБА_2 та ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 205.0088881 від 17.08.2012 року. Згідно договору, було застраховано автомобіль «Porshe Cayenne», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. 13.02.2013 року в м. Києві по бульвару Дружби Гародів відбулося зіткнення автомобіля «Lexus», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 із застрахованим автомобілем. Зіткнення відбулося внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. На виконання договору страхування ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» виплатило страхове відшкодування в розмірі 7300,00 грн.. Отже, до ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 25.03.2014 року між ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір № 2503 про відступлення права вимоги, а тому позивач є правонаступником ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» у правовідносинах по стягненню страхового відшкодування у порядку регресу.

Тому, позивач просив суд стягнути у порядку регресу з відповідача на користь позивача 7300,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 13.02.2013 року о 13-20 год. по бул. Дружби Народів в м. Києві, керуючи автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2, не врахувала дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечно, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого зіткнулася з автомобілем «Порш», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, в результаті ДТП пошкоджено обидва автомобілі, чим порушив Правила дорожнього руху.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2013 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП (а.с.8-9).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2012 року між ОСОБА_2 та ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 205.0088881 від 17.08.2012 року. Згідно договору, було застраховано автомобіль «Porshe Cayenne», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. (а.с.4).

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до матеріалів справи, 13.02.2013 року ОСОБА_2, який керував транспортним засобом Порш», державний номерний знак НОМЕР_1 під час події, звернувся до ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО/ОСЦПВВТЗ (а.с.10).

21 лютого 2013 року було проведено огляд транспортного засобу «Porshe Cayenne», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, про що складено Протокол огляду транспортного засобу від 21.02.2013 року (а.с.23).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2013 року було складено Звіт № 2013-02-13/005 про оцінку автомобіля «Porshe Cayenne», номерний знак НОМЕР_1 та визначено вартість матеріального збитку у розмірі 7300,68 грн. (а.с.15-22).

Згідно страхового акту № 2013-02-13/005-1 від 14.06.2013 року, де зазначено у п. 6 рішення страховика - провести виплату страхового відшкодування в розмірі 2919,59 грн. (а.с.36).

Відповідно до страхового акту № 2013-02-13/005 від 04.03.2013 року, де зазначено у п. 6 рішення страховика - зарахувати страхове відшкодування в рахунок сплати недоотриманих страхових платежів в розмірі 4380,41 грн. (а.с.38).

Крім того, 25 березня 2014 року між ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір № 2503 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорамистрахування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с.39-42).

23 березня 2014 року між ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 року (а.с.48).

Судом встановлено, що позивач є правонаступником ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» у правовідносинах по стягненню страхового відшкодування у порядку регресу

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, суд вважає, що з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягають стягненню кошти в сумі 7300,00 грн..

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218,00 грн..

З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 979, 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 27 Закону України «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» керуючись ст.ст. 60, 88, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регрессу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суму коштів у розмірі 7300,00 (сім тисяч триста) грн., судові витрати в розмірі 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн., а всього підлягає стягненню 8518,00 (вісім тисяч п'ятсот вісімнадцять) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя