Справа № 490/3542/16-ц
н/п 4-с/490/88/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

19 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Константиновському О. Г.

за участю представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про зупинення виконання ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/3542/16-ц

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Константиновському О. Г.

за участю представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про зупинення виконання ухвали суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій просила зупинити виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2016 року у справі № 490/1383/16-ц до винесення судового рішення у цивільній справі № 490/2918/15-ц за позовом ОСОБА_5 про визнання договору кредиту грошових коштів укладеним без наміру створення правових наслідків, визнання договору іпотеки не укладеним, визнання договору відступлення права вимоги незаконним, поновлення права власності на квартиру, та набрання таким рішенням суду законної сили в порядку забезпечення розгляду вищезазначеної цивільної справи.

В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалася на те, що 26.02.2016 року судом було винесено ухвалу про її повторне виселення. В той же час, заявниця вважає таку ухвалу передчасною, оскільки на теперішній час в провадженні суду знаходиться інша взаємоповязана цивільна справа.

Представник заявниці у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що виконання ухвали від 26 лютого 2016 року може у подальшому призвести до неповоротних наслідків та до неможливості у подальшому виконання рішення суду у цивільній справі № 490/2918/15-ц. Крім того, наголошував, що дана заява має забезпечувальний характер.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви. При цьому, ОСОБА_3 посилався на те, що законодавством передбачено інший порядок оскарження ухвал суду, а заяви про вжиття заходів забезпечення мають розглядатися саме у справі № 490/2918/15-ц, для чого також передбачено окремий порядок.

Представник Центрального ВДВС ММУЮ у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти заяви не надав.

Ухвалою суду заяву розглянуто за відсутності представника Центрального ВДВС ММУЮ на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просив виселити її та інших громадян, які проживають у квартирі, без надання іншого житлового приміщення з квартири АДРЕСА_1, а квартиру передати власнику ОСОБА_2

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2013 року позов було задоволено частково: виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 20.12.2013 року.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист № 490/8661/13-ц, на підставі якого 10.01.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41428037.

20.05.2014 року державним виконавцем було винесено постанову ВП № 41428037 про закінчення виконавчого провадження у звязку з тим, що рішення суду було фактично виконане.

15 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про повторне виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва на підставі ч. 11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки було встановлено, що ОСОБА_4 виселена не була, тривалий час проживає за вищезазначеною адресою.

Ухвалою суду від 26 лютого 2016 року заяву було задоволено: ОСОБА_4 повторно виселено з квартири АДРЕСА_2.

Постановою державного виконавця від 28.03.2016 року ВП № 41428037 було відновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_4 з вищезазначеної квартири.

В той же час, на теперішній час в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа № 490/2918/15-ц за позовом ОСОБА_5 про визнання договору кредиту грошових коштів укладеним без наміру створення правових наслідків, визнання договору іпотеки не укладеним, визнання договору відступлення права вимоги незаконним, поновлення права власності на квартиру.

У вказаному позову ОСОБА_5 просить, зокрема, поновити його право власності на квартиру АДРЕСА_2, посилаючись на недійсність правочинів, на підставі якого у стягувача ОСОБА_2 виникло право на виселення ОСОБА_4 з вищезазначеної квартири.

У звязку з цим, ОСОБА_4 просить суд зупинити виконання ухвали суду від 26 лютого 2016 року до набрання законної сили рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у цивільній справі № 490/2918/15-ц.

В той же час, суд, дослідивши матеріали та обставини справи, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: ухвали; рішення; постанови.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 14 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством не передбачено такого виду судового контролю за виконанням судових рішень, як зупинення його виконання. В той же час, законом передбачено в порядку виконання відповідних судових рішень можливість відстрочити або розстрочити їх виконання.

Так, відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

При цьому, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК (на даний час ст. 373 ЦПК) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, для винесення ухвали про відстрочення виконання ухвали суду заявник має довести, що існують особливі обставини, які ускладнюють або виключають її виконання.

На противагу цього, ОСОБА_4 та її представник у своїх заявах не посилаються на жодні докази, які б свідчили про наявність відповідних підстав для відстрочення ухвали суду від 26 лютого 2016 року, у звязку з чим у суду відсутні відстави для винесення ухвали про відстрочення виконання судового рішення.

Крім того, із заяви представника ОСОБА_4 вбачається, що заявниця просить про зупинення виконання ухвали суду в порядку забезпечення розгляду цивільної справи № 490/2918/15-ц.

В той же час, розгляд таких заяв здійснюється в особливому порядку.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд погоджується із позицією представника заінтересованої особи про те, що ЦПК України передбачає особливий порядок вжиття заходів забезпечення позову, і такі заходи можуть бути вжиті виключно в рамках розгляду цивільної справи № 490/2918/15-ц виключно тим складом суду, який розглядає таку справу, і виключно за заявою особи, яка бере участь у справі.

Зважаючи на усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити за безпідставністю її вимог.

Керуючись ст. ст. 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН