Справа № 196/430/16-ц
№ провадження 2/196/304/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю. Врахувавши складність справи, у звязку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складає вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Китайгородській, № 48 (колишня вулиця Леніна), за набувальною давністю, посилаючись на приписи статті 344 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 вказала у заяві, що

15 червня 2015 року померла її бабуся ОСОБА_4, яка з 1988 року і на день смерті постійно проживала у будинку по вул. Китайгородська, 48 (колишня вулиця Леніна) в селі Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,8701 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку за вище вказаною адресою.

Оскільки вона постійно помагала бабусі по господарству і здійснювала за нею догляд, остання заповітом від 17 липня 2013 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і усі майнові права та обов"язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла саме їй.

Вона є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі ОСОБА_4, як за законом так і за заповітом, інші спадкоємці відсутні; осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов"язкову частку у спадщині, не має.

Будучи єдиним спадкоємцем спадкового майна бабусі, вона після її смерті стала відкрито володіти і користуватися будинком, яким володіє і безперервно користується і по цей час.

У встановлений шестимісячний строк вона прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Царичанського нотаріального округу ОСОБА_5 з необхідними документами для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За результатами розгляду поданих нею документів приватним нотаріусом ОСОБА_5 17 квітня 2016 року було видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Свідоцтво про право власності на будинок було повернуто їй без розгляду через пошкодження тексту (розмитість записів).

Посилається на те, що за життя її бабуся з 1988 року і по день смерті 15 червня 2015 року відкрито і безперервно володіла належним їй житловим будинком № 48 по вул. Китайгородська (колишня вулиця Леніна) в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області з усіма господарчими, побутовими будівлями та спорудами, а вона після її смерті 15 червня 2015 року продовжує безперервно користуватись та володіти вказаним житловим будинком. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, про що надала суду письмову заяву про визнання позову.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, зясувавши правову позицію відповідача, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли.

Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 відкрито і безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном майже рік, починаючи з 15 червня 2015 року, тобто від дня смерті бабусі ОСОБА_4, яка до цього відкрито і безперервно володіла ним з 1988 року на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.05.1988 року.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Китайгородська, 48 (колишня вулиця Леніна), до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч.ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України.

Юридична доля нерухомого майна на час розгляду справи залишається невизначеною.

Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Китайгородській, № 48 (колишня вулиця Леніна), за набувальною давністю.

Набуте ОСОБА_1 за рішенням суду право власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.О. Бойко