Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» про визнання договору лізингу недійсним

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше лізинг Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ТОВ «Порше лізинг Україна» про визнання договору лізингу недійсним.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2014 року позов ТОВ «Порше лізинг Україна» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше лізинг Україна» основну суму заборгованості за договором фінансового лізингу № 000004459 від 24 лютого 2012 року у розмірі 11 165, 86 грн, збитки у розмірі 156 298, 27 грн, штраф у розмірі 777, 68 грн, пеню у розмірі 970, 76 грн, три проценти річних у розмірі 450, 24 грн, неустойку у розмірі 22 331, 72 грн, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1 120, 21 грн, судові витрати включно із витратами на правову допомогу у розмірі 15 520, 60 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржено ОСОБА_3 в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2014 року за пропуском строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 294 ЦПК України строк на апеляційне оскарження визначений у десять днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - десять днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 23 травня 2014 року. Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 була присутньою під час проголошення його вступної та резолютивної частини у судовому засіданні.

07 липня 2014 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2014 року.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 без руху для наведення інших підстав поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходив із того, що представник ОСОБА_3 була присутньою у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, що зумовило посаток перебугі строку на апеляційне оскарження з дня проголошення рішення суду першої інстанції.

На усунення недоліків апеляційної скарги заявник обґрунтував поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що про рішення суду він дізнався лише 26 червня 2014 року, коли отримав його у суді, в період часу із 05 травня 2014 року по 24 червня 2014 року перебував за кордоном, що підтверджується відповідними відмітками у закордонному паспорті.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2014 року за пропуском строку на апеляційне оскарження у зв'язку з тим, що заявником не було наведено інших підстав, які свідчать про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, із висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною,гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - Суд), юрисдикцію якого визнано Україною та остаточні рішення якого є обов'язковими до виконання Україною (ст. 46 Конвенції, ст. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції держава зобов'язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах в межах юрисдикції таких судів додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) № 39199/98, п. 62, 26 липня 2005 року).

У цьому зв'язку Суд нагадує, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено або зведено нанівець. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та зберігати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби ( рішення у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine), № 23436/03, пункти 22-23, від 28 березня 2006 року; рішення у справі «Мушта проти України», № 8863/06, пункти 37, 38, 47, від 18 лютого 2011 року).

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 була присутньою під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції у судовому засіданні, доказів отримання нею повного рішення суду матеріали справи не містять.

Відсутність мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення позбавляє заявника можливості сформувати підстави апеляційного оскарження, що вимагається ст. 295 ЦПК України у змісті апеляційної скарги.

Заява про видачу судового рішення від 10 червня 2014 року (а. с. 274), на яку посилається суд, подана від імені ОСОБА_3, проте з огляду на надані документи про виїзд ОСОБА_3 за кордон та прибуття до України лише 24 червня 2014 року, суд не перевірив вказану заяву на предмет достовірності підтвердження обставин отримання особисто ОСОБА_3 копії судового рішення 11 червня 2014 року.

Заява ОСОБА_3 про видачу копії рішення суду першої інстанції від 24 червня 2014 року містить відмітку про одержання ним рішення 26 червня 2014 року (а. с. 275).

Враховуючи наведене, апеляційний суд, не перевіривши, чи заявник оскаржив рішення суду першої інстанції у межах встановленого строку з дня отримання копії рішення, зробив передчасний висновок щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко