Справа №451/1077/16-ц
Провадження № 2/451/449/16
РІШЕННЯ

іменем України

06 жовтня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Крикавській М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2016 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить визнати за нею право в порядку спадкування на земельну частку (пай) після смерті її батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.02.1997 року помер її батько ОСОБА_3.

Позивачка вступила у фактичне володіння майном померлого, однак нотаріальна контора відмовляється видати їй свідоцтво про право на середню ділянку (пай) із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа.

В ході розгляду справи, позивачка скориставшись своїм процесуальними правами, що кореспондує вимогам ст.ст.27,31 ЦПК України, збільшила вимоги та просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька (а.с.20).

Однак, 06.10.2016 року у судовому засіданні представник позивачки клопотав про залишення без розгляду вимоги щодо встановлення факту.

Також, представник уточнив, що під час виготовлення позовної заяви було допущено технічну помилку в написанні по-батькові позивачки і просив суд зазначати у процесуальних документах ініціаторку позову, як ОСОБА_2.

У цілому, підтримавши первинні позовні вимоги, представник позивачки наголосив, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину та у встановленому законом порядку звернулася в Радехівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, при цьому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте, в переліку спадкового майна, на яке видане свідоцтво не вказано право на середню земельну частку (пай) розміром 1,53 га, що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, оскільки за час свого життя, померлий не отримав відповідний сертифікат на земельну частку (пай), не виготовив державний акт на право власності на земельну ділянку та не здійснив державну реєстрацію права власності такої.

Зазначає, що відсутність у позивачки правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію її майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому ОСОБА_2 вимушена звернутися з позовом до суду. Позов просить задоволити.

Представник відповідача, надавши письмову заяву із визнанням позовних вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.29).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, що мала місце 19 лютого 1997 року (а.с.8), ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно (а.с.30).

За змістом ст.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Тобто з наведеного вбачається беззаперечний факт прийняття спадщини позивачкою після смерті спадкодавця.

05.06.1997 року, тобто після смерті ОСОБА_3, у відповідності рішенням Радехівської ради народних депутатів №187 від 17.04.1997 року, на імя останнього було видано сертифікат на право приватної власності на землю (пай) і наведене унеможливило належним чином оформити правовстановлюючі документи на зазначену ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

У даному випадку правовстановлюючі документи на виділену земельну ділянку за життя спадкодавцем оформлено не було, оскільки такий помер 19.02.1997 року (а.с.8).

Згідно абзацу 17 пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифіката на імя спадкодавцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців із вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Право на земельну частку (пай) є особистим майновим правом, таке право входить до складу спадщини.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» за №666/94 від 10.11.1994 року встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом успадкування.

Згідно із п.17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічно позиція викладена і у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, враховано факт їх визнання представником відповідача і таке визнання стороною позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб (ст.174 ЦПК України).

Узагальнюючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а від так підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209-212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право на середню земельну частку (пай) площею 1,53 умовних кадастрових гектари без визначення її меж в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області після смерті ОСОБА_3, який помер 19 лютого 1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4