Справа № 2-65/11 Головуючий у І інстанції Закаблук
Провадження № 22-ц/780/3381/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 06.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Лівінського С.В., Суханової Є.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Кагарлицьке бюро технічної інвентаризації, Ржищівська міська державна нотаріальна контора в Київській області, про визнання права власності на спадковий житловий будинок,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадковий житловий будинок, який обґрунтовував тим, що 26 травня 2005 року померла його мама ОСОБА_5, яка до смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки померла та відповідач по справі ОСОБА_4 придбали його за час шлюбу.

Вказував, що будинок зареєстровано на імя ОСОБА_4, а частина будинку, яка належала його матері є спадковим майном, яке перейшло до нього як єдиного спадкоємця 1 черги за законом, оскільки на час смерті шлюб з відповідачем ОСОБА_5 розірвала, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу №1-БК №298543. Спадщину позивач прийняв шляхом подачі заяви про її прийняття до Ржищівської міської ДНК.

Проте, оформити свої спадкові права ОСОБА_3 не мав змоги, так як у нього відсутні правовстановлюючі документи на обєкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підлягає обовязковій державній реєстрації.

Просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку №35-А по вулиці Петровського в селі Стайки Кагарлицького району Київської області в поряду спадкування та витребувати у відповідача оригінали правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 січня 2011 року позов задоволено і визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку №35-А по вулиці Петровського в селі Стайки Кагарлицького району Київської області.

На зазначене рішення, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та не зясовання інших фактичних даних.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, до Кагарлицького районного суду Київської області звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Кагарлицького БТІ, Ржищівської міської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним (цивільна справа № 368/1218/15-ц).

Згодом позовні вимови ОСОБА_3 було збільшено та подано до Кагарлицького районного суду Київської області уточнений позов про визнання заповіту недійсним визнання договорів дарування недійсними.

Оскаржуване рішення було ухвалено Кагарлицьким районним судом 13 січня 2011 року, однак ОСОБА_2 не залучалась до розгляду даної справи. Про ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_2 дізналася лише під час слухання цивільної справи 368/1218/15-ц про визнання заповіту недійсним, але зважаючи на те, що в той час справа про визнання заповіту недійсним вже слухалась Кагарлицьким районним судом, ОСОБА_2 вирішила звернутися з апеляційною скаргою після постановления рішення по цивільній справі №368/1218/15-ц, так як позивачем було уточнено позов та позивач збільшив розмір позовних вимог про визнання договорів дарування жилого будинку та земельних ділянок недійсними.

Вперше про існування рішення Кагарлицького районного суду по справі №2-65/11 ОСОБА_2 дізналася з уточненої позовної заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, так як разом з додатками було подано копію рішення Кагарлицького районного суду від 13 січня 2011 року.

Станом на 17 грудня 2010 року ОСОБА_2 вже була власником житлового будинку та земельних ділянок, що підтверджується договорами дарування.

Вищезгадане рішення Кагарлицького районного суду впливає на її права та інтереси, а тому вона була вимушена звертатися до апеляційного суду із даною скаргою.

25 грудня 2014 року помер відповідач ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідач ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Апелянт не погоджується із даним рішенням та вважає, що судом під час його ухвалення було порушено норми процесуального законодавства, неповно зясовано та враховано обставини справи, що мають значення для справи, не зясовано інших фактичних даних, а тому воно є незаконним і необгрунтованим, виходячи з наступного.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 грудня 2011 року по цивільній справі 3 2-65/11 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться в с.Стайки Кагарлицького району Київської області по вулиці Петровського, 35-а за ОСОБА_3 - сином ОСОБА_4.

ОСОБА_2 вважає, що рішення Кагарлицького районного суду Київської області є незаконним, оскільки прийнято без залучення її до участі у справі, як дійсного власника житлового будинку та земельних ділянок, а це свідчить про неповне з'ясування Кагарлицьким районним судом обставин справи, зокрема судом не з'ясовано дійсного власника житлового будинку та земельних ділянок, не витребувано правовстановлюючих документів для огляду в судовому засіданні, на підставі яких можливо було визначити власника.

При укладанні договорів дарування попередні правовстановлюючі документи вилучаються у власника, залишаються в архіві нотаріуса та видаються документи, які засвідчують перехід права власності до іншої особи.

Такі правовстановлюючі документи у відповідача ОСОБА_4 були відсутні, так як знаходилися у нотаріуса.

Крім того, судом не враховані і інші обставини справи, які взагалі виключають можливість прийняття рішення без учасників судового процесу.

Так, в рішенні Кагарлицького районного суду Київської обшласті від 13 січня 2011 року по даній справі не з'ясовані причини неявки сторін, зокрема позивача, представника позивача, третіх осіб, не з'ясовано їх думку, не отримано пояснень, не з'ясовано чи підтримують вони позов, тощо.

Вищенаведене свідчить про те, що сторони були позбавлені можливості надати свої доводи та заперечення і також сторони не були попереджені про їх права та обов'язки.

Рішення Кагарлицького районного суду навіть не є заочним.

Судом не взято до уваги ту обставину, що померла мати позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 не зверталася до суду з позовом про поділ майна, а це свідчить що у неї були відсутні будь- які претензії щодо поділу майна.

Таким чином є очевидним та доведеним, що мати позивача, померла ОСОБА_5, своє право на виділення частки в спільному майні не реалізувала, з цих підстав воно в неї фактично не виникло, а тому не могло виникнути у позивача.

Апелянт звертає увагу на те, що суд повинен був відмовити в задоволенні позову через те, що померлій на праві власності фактично не належала 1/2 частина житлового будинку, яка знаходиться в с. Стайки Кагарлицького району Київської області по вулиці Петровського, 35-а, даний житловий будинок не був об'єктом поділу, а тому не міг бути спадковим майном.

Зважаючи на те, що для поділу майна необхідна воля та бажання однієї із сторін, а вона була відсутньою у матері позивача, ОСОБА_2 вважає, що суд вийшов за межі наданих йому Законом повноважень та виніс незаконне рішення, яке не грунтується на Законі, а тому має бути скасоване.

З моменту розлучення до часу смерті ОСОБА_5 минуло майже два роки, весь цей час вона проживала у вищезгаданому житловому будинку, мала можливість звернутися до суду з позовом про поділ майна, але не вважала за потрібне здійснити поділ майна.

Шлюб розірвано за спільною згодою сторін відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції 14 травня 2003 року.

Жодного письмового підтвердження, яке свідчить про те, що ОСОБА_5 бажала поділити майно суду не надано і такі обставини відсутні у матеріалах справах.

Ухвалюючи рішення, Кагарлицький районний суд не витребував матеріали спадкової справи для огляду в судовому засіданні, не зясував чи була письмова відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_4 проживала в житловому будинку та проживає в ньому на даний час, про що свідчить довідка Стайківської ради.

ОСОБА_3 в житловому будинку не зявлявся і жодного дня в ньому не проживав.

Ці обставини засвідчують про те, що ОСОБА_2 не знала та не могла знати про існування рішення Кагарлицького районного суду, яке на даний час вона оскаржує.

В момент слухання цивільної справи №368/1218/15-ц за клопотанням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 до Кагарлицького районного суду заявлялось письмове клопотання про витребування матеріалів цивільної справи №2-65/11 для огляду в судовому засідання для зясування спірних обставин, на які посилався представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 про те, що житловий будинок та земельні ділянки були подаровані ОСОБА_2 в момент слухання цивільної справи №2-65/11.

На підтвердження даної обставини надаю копію письмового клопотання.

З даного приводу вважаю за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 в момент укладання договору дарування житлового будинку та земельних ділянок не знав про існування позову ОСОБА_3 про визнання права власності на спадковий житловий будинок в Кагарлицькому районному суді.

В рішенні суду не вказано на яких підставах визнано право власності на 1/2 частину спадкового будинку за законом чи Заповітом.

Згідно ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадковий житловий будинок

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 січня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Кагарлицьке бюро технічної інвентаризації, Ржищівська міська державна нотаріальна контора в Київській області, про визнання права власності на спадковий житловий будинок відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: