Провадження по справі № 2/752/1631/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 21.02.2015 року в м. Києві на перехресті вулиць Львівської та Крамського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2015 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3691399 від 02.09.2014 року та згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1.01 від 02.09.2014 року у ПрАТ «СК «ВУСО».

На виконання вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надав всі необхідні документи.

Представником ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, проведено фотофіксацію механічних пошкоджень, та надано позивачу бланк-повідомлення про настання страхового випадку.

Згідно Акту виконаних робіт № Сч-Ш-1504 від 20.05.2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_2, склала 129 700,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального шкоди завданої власнику КТЗ № 09/06/15 від 10.06.2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження належного йому майна становить 131 853, 54 грн.

26.02.2015 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про страхову виплату, водночас, 18.06.2015 року відповідач повідомив позивача про прийняте рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування по договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/3691399 від 02.09.2014 року, з підстав того, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3, на момент настання ДТП також була застрахована у ПАТ «СК «Скайп», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1388813, у зв'язку з чим ПрАТ «СК «ВУСО» вважає договір № АІ/3691399 від 02.04.2014 року, укладений між ним та відповідачем недійсним.

Зважаючи на те, що позивач вважає рішення ПрАТ «СК «ВУСО» про відмову у страховій виплаті неправомірним, просив стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3691399 від 02.09.2014 року у розмірі 50 000,00 грн., згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1.01 від 02.09.2014 року у розмірі 70 000,00 грн., а також пеню зав період прострочення з 28.05.2015 року по 01.07.2015 року у розмірі 2 154,00 грн. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 9 700,00 грн.

17.03.2016 року справу прийнято в провадження судді Антонової Н.В.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, зазначив, що у зв'язку з купівлею транспортного засобу та його подальшою перереєстрацією, ОСОБА_2 не було відомо про наявність іншого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу "Ford Focus", д.н.з. НОМЕР_3, у ПАТ «СК «Скайп», з огляду на, що чого останній не міг повідомити страховику ПрАТ «СК «ВУСО» про наявність ще одного полісу, а тому страховик має сплатити страхове відшкодування позивачу за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Також ОСОБА_2, як особа, яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, зобов'язаний сплатити потерпілому ОСОБА_1 різницю між вартістю матеріального збитку позивача та розміром страхового відшкодування, що складає 9 700,00 грн.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 дійсно було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3691399 від 01.09.2014 року та договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1-01 від 01.09.2014 року. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована також у ПАТ «СК «Скайп». З огляду вказане, а також зважаючи на те, що страхувальник не повідомив страховика на момент укладення договору про те, що об'єкт уже застрахований, ПрАТ «СК «ВУСО» вважає договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3691399 від 01.09.2015 року нікчемним. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 не був позбавлений права дізнатися про наявність раніше укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки існує єдина централізована база даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та тим самим запобігти наслідкам нікчемності правочину № АІ/3691399 від 01.09.2014 року укладеного між ним та ПАТ «СК «Вусо». Враховуючи, що положення договору № 1-01 від 01.09.2014 року є похідними полісу від № АІ/3691399 від 01.09.2014, зазначив, що відсутні підстави для виплати страхового відшкодування також за договором № 1-01 від 01.09.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав в частині пред'явлених до нього вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом достовірно встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Як вбачається зі змісту описової частини вищевказаної постанови, ОСОБА_2 21.02.2015 року о 08 годині 40 хвилин, на перехресті нерівнозначних доріг, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_4 в м. Києві по вул. Львівська - вул. Крамського, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю марки «Пежо», державний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі на даному перехресті, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.

Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3691399 від 01.09.2014 року, обов'язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4, була застрахована у ПАТ «СК «Вусо» (а.с. 13).

Також судом достовірно встановлено, та не заперечувалося сторонами, що 01.09.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Вусо» було укладено Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1-01 (а.с 14).

27.02.2015 року позивачем було подано до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву про виплату страхового відшкодування по події, що мала місце 21.02.2015 року (а.с. 21).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 09/06/15 від 10.06.2015 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля НОМЕР_5, внаслідок його пошкодження, складає 131 853, 54 грн. (а.с. 27-45)

Як вбачається з Акту виконаних робіт № Сч-Ш-1504 від 20.05.2015, складеного ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot» 207, д.н.з. НОМЕР_2, складає 129 700,00 грн. (а.с. 25-26)

Як вбачається з листа № 2414/631598 від 02.06.2015 року, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування від 25.02.2015 року, зазначена подія визнана ПрАТ «СК «ВУСО» не страховою, з тих підстав, що в страховиком було встановлено, що момент настання вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_6, також була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», полісом № АІ/1388813.

Що стосується тверджень представника ПрАТ «СК «ВУСО» про те, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/3691399 від 02.09.2014 року є нікчемним, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент здійснення ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд» про, що не був попереджений страховик ПрАТ «СК «ВУСО» при укладенні договору № АІ/1388813 від 01.09.2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України на страхувальника при укладенні договору страхування покладено обов'язок повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Аналогічні положення містяться у Законі України «Про страхування», зокрема, відповідно до п. 3 ст. 21 цього Закону при укладенні договору страхування страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору.

Разом з тим, при системному аналізі вказаних положень законів випливає, що страхувальнику не забороняється укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з іншими страховиками, а лише передбачено обов'язок страхувальника повідомити про їх чинність. При цьому наслідків невиконання цього обов'язку ні Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ні Закон України «Про страхування» не встановлюють.

А відповідно до ч.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону, зокрема це стосується також і норми п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України.

Крім цього, як вбачається з пояснень позивача, страхувальник за Полісом АІ/3691399 не знав про наявність чинного Полісу № АІ/1388813 від 29.04.2014 року, укладеного між ПАТ «СК «Скайд» та ОСОБА_7, як попереднім власником транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4.

Суд не приймає до уваги посилання представника ПрАТ «СК «ВУСО», на те, що страхувальник ОСОБА_2 при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АІ/3691399) порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, внаслідок чого вказаний договір є нікчемним, оскільки ОСОБА_2 не був страхувальником за договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АІ/1388813) щодо транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4, а отже, не міг повідомити страховика, що ним, як страхувальником, укладено інші договори страхування щодо транспортного засобу Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4. Крім того, суд зауважує, що об'єктом (предметом) договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є саме цивільно-правова відповідальність особи, а не транспортний засіб, а тому відсутні підстави стверджувати, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 21.02.2015 року ПАТ «СК «Скайп» було застраховано саме цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 як власника транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4, що спростовується також безпосередньо Полісом № АІ/1388813, згідно якого вбачається, що було застраховано саме цивільно-правову відповідальність ОСОБА_8, як власника транспортного засобу Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність посилань представника відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на нікчемність Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.09.2014 року (Поліс № АІ/3691399), та про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., враховуючи розмір матеріального збитку завданого позивачу, як власнику транспортного засобу «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2, що підтверджений Актом виконаних робіт № Сч-Ш-1504 від 20.05.2015 року.

Стороною відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» заперечень щодо розміру матеріального збитку завданого ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2, суду надано не було.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що єдиною підставою для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1-01 від 01.09.2014 року, було посилання страховика на нікчемність Полісу № АІ/3691399 від 01.09.2014 року, від якого останній є похідним, а також, враховуючи, що судом спростовано посилання сторони відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на нікчемність Договору страхування від 01.09.2014 року (Поліс № АІ/3691399), суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача страхового відшкодування в межах страхової суми визначеної п. 2.2. Договору № 1-01, а саме у розмірі 70 000, 00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» пені за несвоєчасну виплату суми страхового відшкодування, суд має зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на заяву позивача ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування віл 27.02.2015 року, суд приходить до висновку, що передбачений законодавством строк для проведення виплати позивачу страхового відшкодування закінчився 27.05.2015 року, з огляду на, що заявлені позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню

З урахуванням викладено, пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування на початок заборгованості (з 28.05.2015 року по 01.07.2015 року) складає 2 154,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 матеріального збитку у розмірі 9 700,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідач ОСОБА_2 позов, в частині вимог пред'явлених до нього визнав.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми матеріального збитку завданого ОСОБА_1 у розмірі різниці між розміром шкоди та розміром страхової виплати, підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів обов'язок по відшкодуванню позивачеві понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 509, 526, 979, 989, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 6, 17, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 21 Закону України «Про страхування», ст.ст. 10, 61, 88, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортоної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. К. Малевича, 31) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Братислава-1, Словакія, і.п.н. НОМЕР_7, проживає за адресою АДРЕСА_1) суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 120 000, 00 грн., пеню в розмірі 2 154, 00 грн., а всього стягнути 122 154 (сто двадцять дві тисячі сто п'ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_8, проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Братислава-1, Словакія, і.п.н. НОМЕР_7, проживає за адресою АДРЕСА_1) матеріальну шкоду у розмірі 9700 (дев'ять тисяч сімсот) гривень 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. К. Малевича, 31) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Братислава-1, Словакія, і.п.н. НОМЕР_7, проживає за адресою АДРЕСА_1) суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1221 (одна тисяча двадцять одна) гривня 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_8, проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Братислава-1, Словакія, і.п.н. НОМЕР_7, проживає за адресою АДРЕСА_1) суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 157 (сто п'ятдесят сім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.