Провадження № 2/369/391/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Забірська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, Київської області, про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, є спадкоємицею за заповітом жилого будинку АДРЕСА_1 своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 30 квітня 2013 року.

Її право на спадкування за заповітом підтверджується заповітом, посвідченим 15 квітня 1986 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 11, та дублікат якого виданий 15 грудня 2009 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим номером 72.

У відповідності до змісту наведеного заповіту спірний жилий будинок було заповідано в рівних долях їй, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3.

Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 вона фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, чим прийняла спадщину. Інші спадкоємці у встановленому законодавством порядку спадщину не прийняли.

ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на даний час є особами, які померли.

Звернувшись до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контор Київської області із заявлю від 03 липня 2013 року № 756 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа № 327/2013 до майна померлої матері.

Розглянувши її заяву, державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. 03 липня 2013 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1253/02-31.

Підставою для відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було те, що вона не надала правовстановлюючий документ на спірний будинок.

Позивач ОСОБА_1 зазначала, що вона прийняла спадщину, фактично вступивши в володіння і управління спірним будинком. Згідно з довідкою Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23 липня 2013 року № 491 за її матір»ю обліковується земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1. За даними Будинкової книги жилого будинку АДРЕСА_1 спірний будинок має загальну площу 47,1 кв.м., житлову-27,7 кв.м..

Перешкодою, яка не дозволяє реалізувати її спадкові права на вказане будинковолодіння в передбаченому законодавством нотаріальному порядку, є неможливість отримання свідоцтва про право власності на будинковолодіння і реєстрації його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого нотаріус не зможе їй видати свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 47,1 кв.м..

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Забірська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1, що підтверджується будинковою книгою.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається, в тому числі, з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

На випадок своєї смерті його баба ОСОБА_4 зробила заповіт, посвідчений секретарем Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 15 квітня 1986 року з реєстровим № 11.

Спадкоємиця за заповітом ОСОБА_7 (його мати) 24 лютого 1990 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8. та змінила прізвище «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Забірською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 07 серпня 2007 року.

Після смерті баби ОСОБА_4 спадщину прийняла в установлений законом на час виникнення правовідносин строк його мати ОСОБА_7, він, ОСОБА_3, і ОСОБА_1. Інші спадкоємці за заповітом спадщину не прийняли, тому вважаються такими, що втратили право на спадкове майно. На час смерті баби ОСОБА_4 він був неповнолітній (йому було 12 років). Згідно закону його законним представником була його мати на той час ОСОБА_7, яка виконувала в його інтересах всі дії, надані їй, законному представнику. Його мати і він прийняли спадщину в установлений законом строк шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час. А саме, вони з матір»ю ОСОБА_7 були зареєстровані і постійно проживали разом з спадкодавцем ОСОБА_4 і продовжували проживати у спадковому будинку після її смерті, що підтверджується їхньою постійною реєстрацією в даному будинку. Так як його мати прийняла спадщину в установлений законом строк за себе і за нього, як його законний представник, то вона стала фактично власником 2/6 частин, або це 1/3 частина (1/6+1/6) спадкового жилого будинку. Це із розрахунку, що баба заповідала свій жилий будинок шістьом особам в рівних частках, то частка кожного спадкоємця складала по 1/6 частині. Таким чином, його мати фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила. В зв»язку з тим, що законом не передбачено строку оформлення спадщини, то право на спадкування не втрачається.

ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати ОСОБА_7 померла. Після її смерті він є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року. Спадщину після смерті матері він прийняв в установлений законом шестимісячний строк (ст. 1270 ЦК України) шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, як передбачено ст. 1268 ЦК України. Даний факт підтверджується його постійною реєстрацією в спадковому жилому будинку, яким він користується і фактично ним володіє. Він проводить ремонти в будинку, підтримує його в належному стані. Так, в одній з кімнат площею 20 кв.м. він повністю зробив ремонт: рівняв стіни та поклеїв нові шпалери, міняв повністю підлогу, електропроводку, замінив міжкімнатні двері. Він успадкував предмети домашньої обстановки та вжитку, які залишились від баби і матері, але на даний час в кімнату, в якій він зробив ремонт та проживає, він і завіз нові меблі. Крім нього і його матері, доки вона була живою, ніхто із спадкоємців, зазначених у заповіті, не користувався жилим будинком та не цікавився ним, щоб підтримувати його в належному стані. Таким чином, він прийняв спадщину після смерті матері, але юридично не оформив.

Якщо ж ОСОБА_1 доведе своє право на спадщину, то її частка згідно заповіту складає 1/6 частину.

Спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Хто є їх спадкоємці, йому невідомо. Ці особи і відповідачка ОСОБА_2 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 в установлений законом строк та в установленому законом порядку відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року не прийняли, тому вважаються такими, що не прийняли спадщину і втратили право на неї. Їхні частки у праві на жилий будинок, які складали по 1/6 частині кожного, переходять до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину. в рівних частках. Частиною 2 ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що якщо спадкодавець заповідав все своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала відпавшому спадкоємцю, переходить до інших спадкоємців по заповіту і ділиться між ними в рівних частках. Таких спадкоємців. які не прийняли спадщину, є три, а спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, є також троє. Таким чином, частки кожного спадкоємця, який прийняв спадщину, будуть наступні: 3/6 частин (1/6 кожного) спадкоємців, які відпали, переходять до трьох спадкоємців, які прийняли спадщину, в рівних частках по 1/6 частині кожному (1/6:3=1/18+1/18+1/18=3/18, або 1/6). Його частка, частка його матері ОСОБА_7 і позивачки ОСОБА_1 будуть складати (після смерті ОСОБА_4)-1/3 частину кожного. Після смерті його матері ОСОБА_7 її 1/3 частка, яку вона прийняла, але юридично не оформила, переходить до нього-спадкоємця першої черги за законом, який прийняв спадщину. Таким чином, його частка у спадковому жилому будинку буде складати 2/3 частин (1/3 частина після смерті баби ОСОБА_4 +1/3 частина після смерті матері ОСОБА_7.). Частка позивачки по основному позову ОСОБА_1 (якщо вона прийняла спадщину) буде складати 1/3 частину.

Для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 він звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області. Державний нотаріус розглянула його документи і відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 та за законом після смерті ОСОБА_7 на даний спадковий будинок, про що видала відповідні постанови від 29 листопада 2013 року, мотивуючи тим, що на даний жилий будинок відсутній правовстановлюючий документ, що засвідчує право власності на спадковий жилий будинок.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності на 2/3 частин жилого будинку загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., підсобною 19,4 кв.м., та 2/3 частин господарських будівель і споруд: сараю під літ. «Б», навісу літ. «В», погрібника літ. «Г», під «Г» погріб, прибудови літ. «Д», вбиральні літ. «Е», огорожі 1-2, що знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_7.

В послідуючому позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 подав суду зустрічну позовну заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України, в якій з посиланням на вимоги ст. ст. 524, 548, 549, 554 ЦК України, ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268 ЦК України, просив визнати за ним право власності на 2/3 частин жилого будинку загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., площа літніх приміщень 8,1 кв.м., та 2/3 частин господарських будівель та споруд: сараю під літ. «Д», погрібника літ. «Г», погреба під літ. «Г», вбиральні літ. «Ж», огорожі № 3-6, І-свердловини, що знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_7; стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3500 грн. та за виготовлення технічного паспорту на будинок в сумі 1802 грн. 40 коп..

В послідуючому позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_7 в період з 1974 року по 1998 роки фактично не проживала за адресою своєї реєстрації, а саме в АДРЕСА_1. Після смерті своєї матері в листопаді 1986 року ОСОБА_7 мала право на 1/6 частину спадкового майна-будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки є спадкоємцем за заповітом, але не реалізувала своє право, оскільки фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном та не подала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з чинним на той час законодавством Української РСР визнається такою, що не прийняла частину спадщини, належну їй за заповітом.

Спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до акту, складеного депутатом Забірської сільської ради Татаренком М.Д. в присутності свідків жителів с. Забір»я: «ОСОБА_4 чотири роки (1982-1986) була онкохворою. Увесь цей час її лікуванням займалась ОСОБА_1. У листопаді 1986 року ОСОБА_4 померла. ОСОБА_3 проживала на жилій площі своєї баби разом з своєю тіткою ОСОБА_6 та її сім»єю до 1988 року, так як вона переїхала до м. Києва.

Отже, ОСОБА_6 після смерті своєї матері проживала в АДРЕСА_1 до 1988 року та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ОСОБА_6 визнається такою, що прийняла частину спадщини, належну їй за заповітом-1/6 частину спадкового будинку.

ОСОБА_7, ОСОБА_5, які померли та ОСОБА_2 спадщину по заповіту після смерті ОСОБА_4 в установлений законом с трок та в установленому законом порядку відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року не прийняли, тому вважаються такими, що не прийняли спадщину і втратили право на неї.

Їхні частки у праві на жилий будинок, які складали по 1/6 частині кожного, переходять до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, в рівних час тинах.

Отже, троє спадкоємців не прийняли спадщину. Спадкоємцями, які прийняли спадщину, є ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, і кожен з них мав право на 1/3 частину спадкового будинку.

Після смерті ОСОБА_6 1/3 частина спадкового майна, яка була успадкована нею після смерті своєї матері, не була прийнята спадкоємцями першої черги. Вона, ОСОБА_1. будучи рідною сестрою ОСОБА_6, відноситься до другої черги спадкоємців за законом. Після смерті своєї сестри вона проживала в спадковому будинку і фактично прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління і володіння спадковим майном.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 також є рідною сестрою ОСОБА_6 і відноситься до другої черги спадкоємців за законом після її смерті, також проживала в спірному будинку до 2008 року та являється такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, вона і її сестра мають право на 1/3 (кожна по 1/6) частини спадкового майна після смерті їхньої сестри ОСОБА_6.

ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_7 та успадковує належну їй 1/6 частину спадкового майна.

Враховуючи той факт, що троє спадкоємців після смерті ОСОБА_4 спадщину не прийняли та їх частки переходять до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках, тому частка ОСОБА_3 складатиме: 1/3+1/6=1/2 або половина спірного будинку.

ОСОБА_1 також має право на 3/6 частин спадкового будинку, оскільки 1/3+1/6=1/2 або половина спірного будинку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного ОСОБА_1 і ОСОБА_3 мають право на ? частку кожен у спадковому майні-жилому будинку АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 548, 549, 554 ЦК Української РСР в редакції 1963 року просила визнати за нею, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 на ? частину жилого будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 і її представник позов підтримали і просили задовольнити, зустрічний позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

У судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 визнали в частині вимог щодо визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного жилого будинку, в решті позов не визнали і заперечували проти його задоволення, зустрічний позов підтримали і просили його задовольнити.

У судове засідання відповідач за позовом ОСОБА_1 і зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_9. не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справ повідомлялась належним чином.

У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області, Забірська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області не з»явились, поро дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, суду надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, не з»явився, поро дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази та показання свідків, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 30 квітня 2013 року. За життя ОСОБА_4 15 квітня 1986 року склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме належний їй на праві особистої власності індивідуальний житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, заповіла своїм дітям в рівних долях кожному: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та внукові ОСОБА_3. Грошовий вклад, що знаходиться на збереженні в Боярській ощадній касі № 5399/063, рахунок НОМЕР_2 з відповідними процентами заповіла ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, і 03 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом. 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї баби ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до довідки Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 жовтня 2009 року ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 листопада 2013 року ОСОБА_4 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1. За вищезазначеною адресою на момент смерті ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3, 1974 року народження, з 1974 року, ОСОБА_7, 1952 року народження, з 1969 року, що підтверджується Актом депутата від 12 березня 2013 року, від 28 жовтня 2013 року, та Будинковою книгою на будинковолодіння.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 липня 2013 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15 квітня 1986 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за р. № 11, на жилий будинок АДРЕСА_1, оскільки не надано правовстановлюючого документу на вказаний вище будинок. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2013 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15 квітня 1986 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим № 72, на 1/6 частку жилого будинку АДРЕСА_1, оскільки не надано правовстановлюючого документу на вказаний будинок. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 327/2013 Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 17 червня 2008 року виконкомом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після її смерті відкрилась спадщина, і 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом. ОСОБА_7 доводилась матір»ю ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_7 і ОСОБА_3. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 07 серпня 2007 року ОСОБА_8. і ОСОБА_7 24 лютого 1990 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 лютого 1990 року зроблено відповідний актовий запис за № 1, і прізвище після реєстрації шлюбу дружини присвоєно «ОСОБА_7». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 листопада 2013 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину жилого будинку АДРЕСА_1, належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, спадкоємицею на яку за заповітом 15 квітня 1986 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за р. № 11, дублікат якого виданий 15 грудня 2009 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим № 72, була її дочка ОСОБА_7., яка спадщину після смерті матері фактично прийняла, але не оформила юридично своїх спадкових прав, оскільки документу, що підтверджує право власності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на вказаний жилий будинок ОСОБА_3, не надано. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 620/2013 Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 05 вересня 2008 року.

Відповідно до наданої суду відповіді Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 13 листопада 2015 року № 2119/02-14 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 Сьомою київською державною нотаріальною конторою не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 27 червня 2014 року.

Згідно відповіді Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 11 листопада 2015 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 нотаріальною конторою не заводилась.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду надала свідчення, що після смерті ОСОБА_4 у жилому будинку проживали ОСОБА_3 і ОСОБА_1. ОСОБА_7 повернулась до будинку у 1988 році. ОСОБА_1 в спірному будинку клеїла шпалери, грубу робила у 2010-2011 р.р.. На момент смерті ОСОБА_4 жили в будинку ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_6. Свідок зазначала, що в будинку після смерті ОСОБА_4 вона була десь 2 рази на місяць, і вказувала, що більшість робіт проводилось в будинку вже після смерті ОСОБА_7. На момент смерті ОСОБА_12 проживали в будинку ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3 до 1988 року, а у 1988 році залишився ОСОБА_3 і до нього прийшла його мати ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_13 суду надала свідчення, що після смерті ОСОБА_4 залишились в будинку проживати ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3. Мати ОСОБА_3 ОСОБА_7 не виховувала свого сина. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_7 поверталась до будинку і за бажанням її як проживала, так і не проживала в ньому. На похованні своєї матері ОСОБА_7 була присутня. Після смерті ОСОБА_4 в будинку жили ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка жила сама без своєї дочки.

Свідок ОСОБА_14. суду надала свідчення, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 проживали в будинку на момент смерті ОСОБА_4 На похованні ОСОБА_4 була і ОСОБА_7. Свідок не пам»ятає, чи ОСОБА_3 жив з бабою на момент її смерті, думає, що жив у м. Києві. Свідок не пам»ятає, чи ОСОБА_7.( мати ОСОБА_3.), жила в спірному будинку.

Свідок ОСОБА_15 суду надала свідчення, що на момент смерті ОСОБА_4 жили в спірному будинку ОСОБА_3, ОСОБА_7 з чоловіком постійно. ОСОБА_7 працювала у м. Києві і ОСОБА_3 їздив до неї. Кожні вихідні дні ОСОБА_7 приїздила в село до ОСОБА_4 і обробляла город. ОСОБА_1 і ОСОБА_6 не проживали в спірному будинку з своєю матір»ю. ОСОБА_6 проживала у м. Києві, а ОСОБА_16. проживала зовсім за іншою адресою. Все по господарству робила ОСОБА_7, яка й проживала з своїм сином ОСОБА_3 у будинку своєї матері ОСОБА_4. ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в будинку своєї матері ОСОБА_4 не проживали.

Свідок ОСОБА_17. надала свідчення суду, що на момент смерті ОСОБА_4 проживав ОСОБА_3 і його мати ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_7. Після смерті своєї матері ОСОБА_7 проводила покраску в будинку, обробляла город. ОСОБА_1 і ОСОБА_6 не проживали у будинку своєї матері ОСОБА_4 на момент її смерті. ОСОБА_1 прийшла проживати до спірного будинку вже після смерті ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_18. надав свідчення суду, що він не пам»ятає коли ОСОБА_4 померла. ОСОБА_7 проводила покраску в жилому будинку своєї матері, проводила ремонтні роботи. Свідок пам»ятає, що ОСОБА_1 з»явилась у спірному жилому будинку лише після смерті ОСОБА_7 у 2008 році.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 була власником спірного жилого будинку АДРЕСА_1, що підтверджується довідками Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23 жовтня 2015 року № 612, від 28 вересня 2013 року № 659, витягами з по господарських книг, де спірний жилий будинок був зареєстрований в по господарських книгах Забірської сільської ради з 1986 року по даний час. ОСОБА_4 була власником даного жилого будинку в 1985 році, про що свідчить запис в будинковій книзі, і вказана будинкова книга видана Забірською сільською радою взамін втраченої будинкової книги на підставі рішення виконкому Забірської сільської ради № 35/7 від 12 грудня 1991 року. У будинковій книзі міститься посилання на Акт обстеження житлової площі будинку від 18 грудня 1991 року та штамп бюро технічної інвентаризації від 30 січня 1992 року, де вказано про реєстрацію цього будинку в по господарській книзі Забірської сільської ради. Із технічної справи № 135, виданої Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 03 квітня 1987 року з планом жилого будинку вбачається, що будинок побудований в 1959 році і належить ОСОБА_4.

Діючим Цивільним кодексом України передбачено, що право власності наступає з моменту його реєстрації, який введений був в дію в 2004 році, а право власності ОСОБА_4 і право спадкоємців, які прийняли спадщину, виникло, коли діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року. Її право власності на вказаний жилий будинок було на той час зареєстроване у встановленому законом порядку в по господарській книзі сільської ради, тому з введенням в дію нового Цивільного кодексу України не втрачено було право власності на жилий будинок і тому він входить до складу спадкового майна після смерті спадкодавця. Також слід зазначити, що спірний жилий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка надавалась ОСОБА_4 саме для будівництва житлового будинку, а потім передана у користування ОСОБА_7.

11 листопада 2015 року КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» був виготовлений Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, інвентаризаційна справа № 71, де зазначено, що вказаний житловий будинок має загальну площу 47,0 кв.м., жилу площу 30,0 кв.м..

Після смерті баби ОСОБА_4 спадщину прийняла в установлений законом на час виникнення правовідносин-його мати ОСОБА_7, він, ОСОБА_3, і ОСОБА_1. Інші спадкоємці за заповітом спадщину не прийняли, тому вважаються такими, що втратили право на спадкове майно. На час смерті баби ОСОБА_4 ОСОБА_3 був неповнолітній. Згідно закону його законним представником була його мати на той час ОСОБА_7, яка виконувала в його інтересах всі дії, надані їй, законному представнику. Його мати і він прийняли спадщину в установлений законом строк шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час. А саме, вони з матір»ю ОСОБА_7 були зареєстровані і постійно проживали разом з спадкодавцем ОСОБА_4 і продовжували проживати у спадковому будинку після її смерті, що підтверджується їхньою постійною реєстрацією в даному будинку. Факт їхнього постійного проживання у спадковому житловому будинку на час відкриття спадщини на протязі шестимісячного строку для прийняття спадщини: матері-по день її смерті, і ОСОБА_3 по даний час підтверджується будинковою книгою на вказаний жилий будинок, довідкою Забірської сільської ради від 13 жовтня 2015 року за № 583, актом депутата Забірської сільської ради від 01 листопада 2015 року, довідкою Забірської сільської ради від 02 листопада 2015 року № 630. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 після смерті своєї матері ОСОБА_4 фактично вступила в управління та володіння спадковим жилим будинком з господарськими будівлями та спорудами, успадкувала предмети домашнього вжитку та обстановки. Спірний жилий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_7 підтримувала в належному стані, роблячи поточні ремонти. До неї також перейшло право користування земельною ділянкою, яка була надана для обслуговування даного жилого будинку, господарських будівель і споруд. А саме, рішенням виконкому Забірської сільської ради від 12 березня 1996 року за № 12/2 у померлої ОСОБА_4 було вилучено земельну ділянку площею 0,30 га і надано ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку. Так як ОСОБА_4. прийняла спадщину в установлений законом строк в своїх інтересах та від імені ОСОБА_3, як його законний представник, то вона стала фактично власником 2/6 частин, або 1/3 частини (1/6+1/6) спадкового жилого будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 і після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої є спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України ОСОБА_3. Спадщину після смерті своєї матері він прийняв в установлений законом шестимісячний строк відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як передбачено ст. 1268 ЦК України. Даний факт підтверджується реєстрацією ОСОБА_3 в спадковому жилому будинку відповідно до будинкової книги, та він проживав і проживає в даному будинку, користується, володіє ним, проводить ремонтні роботи.

Спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Вказані особи і відповідачка ОСОБА_2 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 в установлений законом строк та в установленому законом порядку відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року не прийняли, тому вважаються такими, що не прийняли спадщину і втратили право на неї. Їхні частки у праві на жилий будинок, які складали по 1/6 частині кожного, переходять до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину. в рівних частках. Частиною 2 ст. 554 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що якщо спадкодавець заповідав все своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала відпавшому спадкоємцю, переходить до інших спадкоємців по заповіту і ділиться між ними в рівних частках. Таких спадкоємців, які не прийняли спадщину, є три, а спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, є також троє. Таким чином, частки кожного спадкоємця, який прийняв спадщину, будуть наступні: 3/6 частин (1/6 кожного) спадкоємців, які відпали, переходять до трьох спадкоємців, які прийняли спадщину, в рівних частках по 1/6 частині кожному (1/6:3=1/18+1/18+1/18=3/18, або 1/6). Його частка, частка його матері ОСОБА_7 і позивачки ОСОБА_1 будуть складати (після смерті ОСОБА_4)-1/3 частину кожного. Після смерті його матері ОСОБА_7 її 1/3 частка, яку вона прийняла, але юридично не оформила, переходить до нього-спадкоємця першої черги за законом, який прийняв спадщину. Таким чином, його частка у спадковому жилому будинку буде складати 2/3 частин (1/3 частина після смерті баби ОСОБА_4 +1/3 частина після смерті матері ОСОБА_7.). Частка позивачки по основному позову ОСОБА_1, за якою позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 також визнає право власності на 1/3 частину спірного жилого будинку, буде складати 1/3 його частину.

Посилання позивача ОСОБА_1, що її сестра ОСОБА_6 також прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, і вона, як сестра ОСОБА_6 також прийняла спадщину після смерті своєї сестри в порядку спадкування за законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами у справі.

Довідка Забірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 06 листопада 2015 року № 73 про те, що ОСОБА_19. з 1984 року по 1987 роки дійсно навчалась в Забірській восьмирічній школі, не може бути безспірним і належним доказом того, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 у встановленому на той час законом порядку. Крім того, з довідки вбачається, що вона видана ОСОБА_19, а дочкою ОСОБА_4 була ОСОБА_19, а не ОСОБА_19.

Згідно вимог ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 534 ЦК України ( в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

Згідно вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, і слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. з відповідними господарськими будівлями і спорудами відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», виготовленого за станом на 11 листопада 2015 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. У решті позову суд відмовляє у його задоволенні, оскільки суду не надано належних і допустимих доказів у його обгрунтування. Зустрічний позов ОСОБА_3 слід задовольнити і визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частин жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. з відповідними господарськими будівлями і спорудами відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», виготовленого за станом на 11 листопада 2015 року, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом і ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1780 грн., і з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3550 грн..

Керуючись ст. ст. 524, 534, 548, 549, 554 ЦК України в редакції 1963 року, , ст. ст. 15, 16, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. з відповідними господарськими будівлями і спорудами відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», виготовленого за станом на 11 листопада 2015 року, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

У решті позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частин жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. з відповідними господарськими будівлями і спорудами відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», виготовленого за станом на 11 листопада 2015 року, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 і ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1780 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3550 грн..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.