Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №321/1283/15
Провадження №22ц/778/1878/16 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Стрелець Л.Г.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Нива» про захист прав споживача та відновлення становища, яке існувало до порушення права, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Нива» (далі - ВСК «Нива»).

Позов обґрунтував тим, що він є власником частини будівель корпусів № 3 та № 4 молочнотоварної ферми (далі - МТФ) за адресою смт. Михайлівка вул.. Комсомольська, 142 «і», яку він використовує як для своєї підприємницької діяльності так і для особистих потреб. З 2003 року між ним та ВСК «Нива» склалися відносини з водопостачання, а саме: підприємство постачало йому воду, а він сплачував її вартість. В червні 2015 року водопостачання було припинено, у зв'язку з чим він звернувся до ВСК «Нива». Листом від 01.07.2015 року йому було запропоновано надати перелік документів для відновлення водопостачання. Проте після надання відповідних документів, він отримав лист від 10.07.2015 року з технічними умовами на підключення та двома примірниками договору. Ознайомившись зі змістом вказаних документів, він виявив їх невідповідність нормам законодавства, про що повідомив відповідача, запропонувавши привести технічні умови на підключення та договір про надання послуг з водопостачання до вимог діючого законодавства.

Посилаючись на ці обставини, просив відновити порушене право споживача на споживання питної води шляхом зобов'язання ВСК «Нива» відновити становище, яке існувало до порушення права - подати питну воду у вузол водо обліку об'єкта нерухомого майна - будівлю корпусу № 4 МТФ, що розташована за адресою Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Комсомольська, 142 «і».

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду , ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування відносин з водопостачання між позивачем, як фізичною особою, та ВСК «Нива», тому у захисті права позивача на відновлення водопостачання відмовлено.

З такими висновками погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником будівель корпусів №3 та №4 МТФ, адреса об'єкта: Запорізька область Михайлівський район смт. Михайлівка, вул. Комсомольська, 142 "і", що підтверджується копіями свідоцтва про право власності від 11 квітня 2003 року (а.с. 7) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 квітня 2003 року (а.с. 8).

ОСОБА_3 з 23.03.2000 року зареєстрований як фізична особа підприємець (ФОП), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказані корпуси, що належать позивачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, розташовані на території колишньої молочнотоварної ферми (МТФ) колишнього колгоспу.

Згідно інформаційної довідки Михайлівської селищної ради Запорізької області ФОП ОСОБА_3 проводить підприємницьку діяльність (вирощування овочів та винограду) за адресою смт. Михайлівка, вул.. Комсомольська, 142 "і" (територія молочнотоварної ферми, корпуси №№ 3, 4).

Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст.ст. 19 - 23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Житловим Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг.

Разом з тим, фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім'я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", а також Правилами.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до розрахункових книжок позивач, як абонент водокористування, сплачував грошові кошти на розрахунковий рахунок відповідача (а.с.9-14). Як вбачається із вказаних розрахункових книжок позивач вносив плату за водопостачання за тарифами, які погоджені рішенням виконавчого комітету Михайлівської селищної ради № 287 від 26 серпня 2011 року (а.с.37), не як для населення у розмірі 6 грн за 1 м 3, а як для інших споживачів - 7,71грн. Отже вказане не підтверджує наявності фактичних договірних відносин між позивачем, як фізичною особою та відповідачем.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на порушення його прав, як фізичної особи, на безперебійне та безперешкодне отримання послуг з питного водопостачання, яке було порушено відповідачем внаслідок відключення водопостачання у червні 2015 року, крім того, зазначав, що такі дії водопостачальника створили перешкоди для здійснення позивачем підприємницької діяльності, яка пов'язана з сільгоспвиробництвом, використання найманих працівників та техніки (а.с.5).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на відсутність договірних відносин з позивачем. Причину відключення позивача від водопостачання пояснювали тим, що водопровідна система МТФ прокладалась більше 40 років потому та за останні 10 років практично не ремонтувалась, її більша частина набула стану, що не дозволяє її подальше цільове використання. З 18 по 28 червня 2015 року у зв'язку з великими проривами центральної труби водогону відключено подача води до корпусів №3, 4 МТФ , при цьому проведеною перевіркою встановлено, що жоден з цих об'єктів не є житловим, не використовується для приготування продуктів харчування, у жодному з них не знаходяться і не утримуються худоба та птиця, що підтверджується актом №4 від 15 травня 2015 року, який досліджений судом апеляційної інстанції на виконання вимог ст.10,60 ЦПК України.

Судом першої інстанції досліджено та детально викладена переписка між ФОП ОСОБА_3 та ВСК «Нива» щодо вирішення питання про відновлення водопостачання, за змістом якої між сторонами наявні розбіжності щодо технічних умов відновлення водопостачання (а.с.15, 16, 17-20, 21,22).

У відповідності до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, судом першої інстанції не встановлено і суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження порушеного права споживача, як фізичної особи, на водопостачання, тому колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову через недоведеність позивачем порушених прав водокористувача, як фізичної особи споживача.

Помилкове посилання суду першої інстанції на обов'язковість письмового договору на підтвердження наявності договірних відносин між сторонами не вплинуло на правильність вирішення справи. До того ж, посилання суду першої інстанції на правомірність дій відповідача спрямованих на укладання договору водопостачання з позивачем є зайвим, оскільки стосується правовідносин між ФОП ОСОБА_3 та ВСК «Нива» і виходить за межі спору між ОСОБА_3 як фізичною особою та відповідачем.

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що факт порушення його права, як фізичної особи, у вказаній справі підтверджується ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року, якою скасовано ухвала суду першої інстанції у цій справі про закриття провадження.

Як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року, колегія суддів не погодилась із закриттям провадження у цій справі, оскільки позивач звернувся за захистом своїх справ, як фізичної особи, тому даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного, а не господарського судочинства (а.с.80-81). Вказаною ухвалою не встановлювався факт наявності порушеного права позивача як фізичної особи, тому у розмінні ст.61 ЦПК України позивач не звільнений від обов'язку доказування під час розгляду його позову по суті наявності порушеного права водокористування, як фізичної особи.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У позовній заяві ОСОБА_3, посилався на те, що відключення відповідачем водопостачання призвело до зміни укладу життя, додаткових витрат на забезпечення життєдіяльності, незручностей в забезпеченні санітарних та гігієнічних стандартів життя позивача та членів його родини. Проте на підтвердження цього позивачем не надано суду будь яких доказів.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: