Справа № 530/1418/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

16.11.2016 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Водолаги А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків справу за позовом ОСОБА_1 до Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Зіньківська РДА, про визнання її права в порядку спадкування на право на земельну частку (пай), та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, про встановлення факту, що вона є дочкою ОСОБА_2, яка померла 24квітня 2002 року в с. Човно-ФедорівкаЗіньківського району Полтавської області, та визнання її права в порядку спадкування на право на земельну частку (пай)у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, у розмірі 7,10 умовних кадастрових гектарів,без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке за життя мала її мати спадкодавець ОСОБА_2, яка померла 24 квітня 2002 року в с. Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області.

Суд, прийнявши до уваги заяви відповідача та третьої особи у справі, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши і проаналізувавши письмові докази у справі і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що24 квітня 2002 року в с. Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області померла мати позивача ОСОБА_3, ОСОБА_2. На день смерті ОСОБА_2 проживала одна в садибному житловому будинку за № 13, на вул. Комсомольська в с. Волошкове, Зіньківського району, Полтавської області, яким вона володіла на підставі свідоцтва на право власності на жилий будинок № 36 від 27.07.1989 року, що підтверджується довідкою Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району від 16.02.2016 року № 60. З дня смерті ОСОБА_2 відкрилася її спадщина, яка складається із вищевказаного садибного житлового будинку та права спадкодавця на земельну частку (пай)у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району, у розмірі 7,10 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0288683.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті 24 квітня 2002 року ОСОБА_2 не заводилася.

Поховання ОСОБА_2 проводили її дочка позивач ОСОБА_1 і зять ОСОБА_4, які на той час проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час відкриття спадщини спадкові відносини в Україні регулювалися ЦК УРСР.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Статтею 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном, а саме: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На що також звернено увагу судів в пункті 9листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

У вищевказаній довідці Човно-Федорівської сільської ради зазначено, що після смерті ОСОБА_2, її дочка позивач ОСОБА_1 належний спадкодавцю садибний житловий будинок за № 13, на вул. Комсомольська, в с. Волошкове, Зіньківського району, Полтавської області продала без оформлення правовстановлюючих документів ОСОБА_5. Вищевказана дія свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично вступила у володіння і управління спадковим майном спадкодавця ОСОБА_2, зокрема на власний розсуд розпорядилася успадкованим житловим будинком, продавши його.

Як зазначено вище, на час відкриття спадщини спадкові відносини в Україні регулювалися ЦК УРСР. Статтею 560 ЦК УРСР було встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Тобто це право спадкоємця одержати або не одержувати свідоцтво про право на спадщину, а не його обов»язок. Статтею 561 ЦК УРСР передбачений строк для видачі свідоцтва про право на спадщину, але строк протягом якого спадкоємець повинен одержати свідоцтво про право на спадщину жодною нормою ЦК УРСР і ЦК України не встановлений.

Вищевказані дії спадкоємця ОСОБА_1, які свідчили про прийняття нею спадщини спадкодавця ОСОБА_2, були відомі посадовим особам Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району, так як викладені у довідці сільської ради, але порушуючи чинне законодавство, яке регулює спадкові відносини в Україні, Човно-Федорівська сільська рада Зіньківського району, в особі тодішнього сільського голови ОСОБА_6, звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом про визнання спадщини спадкодавця ОСОБА_2 відумерлою.

Зіньківський районний суд Полтавської області, не переконавшись у тому, що спадщина спадкодавця ОСОБА_7 фактично прийнята прийнята, рішенням від 20 вересня 2010 року визнав спадщину в частині права на земельну ділянку /пай/ ОСОБА_2 відумерлою, та відніс земельну ділянку до земель запасу Човно-Федорівської сільської ради. В описовій частині рішення суду зазначено, що на день смерті ОСОБА_2 належало: земельна ділянка на території Човно-Федорівської сільської ради за межами населених пунктів у розмірі земельної частки (паю) площею 7,10 у.к.г., згідно проекту поділу розпайованих земель реформованого КСП «Маяк» за № 442, згідно сертифікату серія ПЛ № 0288683. А в довідці Човно-Федорівської сільської ради від 25.03.2010 року, яка надавалася в якості доказу у справі, зазначено, що державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. Тобто, ОСОБА_2 на день відкриття спадщини не мала у власності земельну ділянку про яку зазначено в резолютивній частині рішення суду і яка за рішенням суду віднесена до земель запасу Човно-Федорівської сільської ради, так як правовстановлюючий документ, державний акт на право власності на земельну ділянку, не виготовлявся, вона лише мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» Зіньківського району і це право посвідчувалося сертифікатом на земельну частку (пай).

Тобто, за рішенням суду до територіальної громади перейшло право на конкретну земельну ділянку за № 442 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», яка потім була передана у власність ОСОБА_8, як зазначено у довідці сільської ради. А право спадкодавця ОСОБА_2 на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», розміром 7,10 в умовних кадастрових гектарах,без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) збереглося і це право є об»єктом успадкування.

Відповідно до статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вище викладені цивільні правовідносини не врегульовані ЦК УРСР, але подібні за змістом цивільні відносини врегульовані ЦК України. У відповідності до частини 2 статті 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі.

Відповідно до статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договорами, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Судом встановлено, що спадкоємець за законом ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину спадкодавця ОСОБА_2, а за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2010 року спадщина ОСОБА_2 визнана відумерлою не беззаперечно, а тільки в частині конкретноїземельної ділянки за № 442 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Маяк». За таких умов право спадкодавця ОСОБА_2 на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», розміром 7,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) збереглося.

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області від 06.10.2016 року 99-1612-1275/2-16, відповідно до даних статистичної звітності 6 ЗЕМ по Човно-Федорівській сільській раді станом на 01.01.2016 року лічиться всього земель запасу за межами населених пунктів 1368,80 га, в тому числі: сільськогосподарських угідь 1195,8320 га, ріллі 447,3220 га.

Таким чином, право спадкоємця за законом ОСОБА_1 на спадкування права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району, яке за життя мала її мати спадкодавець ОСОБА_2, яка померла 24 квітня 2002 року, може бути забезпечене земельною ділянкою, виділеною в натурі (на місцевості) із земель запасу Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району, за межами населених пунктів.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом також встановлено, що у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 ІV-УР № 238381, виданому 11 листопада 1964 року Журавською сільською радою Нижнєгірського району Кримської області, її прізвище російською мовою записано як ОСОБА_2, прізвище її матері російською мовою теж записано як ОСОБА_2, під прізвищем ОСОБА_2 позивач укладала шлюб з громадянином ОСОБА_4 і їй було присвоєно прізвище ОСОБА_4, а у свідоцтві про смерть її матері І-КЕ № 205768, виданому 24 квітня 2002 року виконкомом Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, прізвище її матері українською мовою записано як ОСОБА_2. У посвідці про народження матері позивача № 215824 її прізвище українською мовою записано як ОСОБА_2, прізвище її батька українською мовою записано як ОСОБА_2, а прізвище її матері українською мовою записано як ОСОБА_2.

Таким чином, маються розбіжності у написанні дошлюбного прізвища у свідоцтві про народження позивача з прізвищем, записаним у свідоцтві про смерть її матері.

Через вищезазначені розбіжності у написанні дошлюбного прізвища позивача у її свідоцтві про народження з прізвищем її матері, записаним у свідоцтві про її смерть, неможливо достовірно встановити факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 з її матір»ю ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 бажає успадкувати право її матері спадкодавця ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району на підставі судового рішення. Саме для того, щоб реалізувати своє законне право на спадщину позивачу ОСОБА_1 і потрібне встановлення факту родинних відносин з її матір»ю ОСОБА_2, яка померла 24 квітня 2002 року.

Суд приходить до висновку, що свого часу службова особа, яка виписувала посвідку про народження матері позивача, помилково її прізвище українською мовою записала як ОСОБА_2, хоча прізвище її батька було ОСОБА_2, а при видачі їй паспорта ця помилка була виправлена і з прізвищем ОСОБА_2 вона померла. Дану помилку виправити іншим шляхомніж через встановлення в судовому порядку факту родинних відносин позивача з її померлою матір»ю неможливо.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно пункту 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 212-215, 234, 235, 256 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_2, яка померла24квітня 2002 року в с. Човно-ФедорівкаЗіньківського району Полтавської області.

Визнати право позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на право в порядку спадкування на земельну частку (пай)у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, у розмірі 7,10 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке за життя мала її мати спадкодавець ОСОБА_2, яка померла 24 квітня 2002 року в с. Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга апеляційному суду подається через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

СуддяОСОБА_9