Справа № 161/6839/15-ц
Провадження № 6/161/265/16
У Х В А Л А

29 квітня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції звернувся в суд з поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи подання тим, що на виконанні у Другому відділі ДВС Луцького МУЮ перебуває судовий наказ Луцького міськрайонного суду № 161/6839/15-ц про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь ДКП «Луцьктепло» - 9180,47грн. боргу. По даному виконавчому документі державним виконавцем відкрито виконавче провадження 06.11.2015 року та надано боржнику добровільний строк для виконання. Рішення суду в добровільному порядку не виконано. Винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. З метою встановлення майнового стану боржника (виявлення майна) державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції подано запити до органів та установ, що реєструють право власності, майно та доходи фізичних осіб про надання відповідної інформації. Згідно отриманих відповідей на запити державного виконавця встановлено, що сільськогосподарська техніка, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпи та начіпні машини, автотранспортні засоби та земельні ділянки за боржником не зареєстровані . Відповідно до відповіді ОДПІ про джерела отримання доходів боржника відсутні, відкриті рахунки у банківських установах відсутні. Пенсію не отримує. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, нерухоме майно не зареєстровано. 11.11.2015 року зроблено вихід за місцем проживання боржника з метою проведення виконавчих дій, і встановлено при перевірці майнового стану боржника, що майна на яке відповідно до закону можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено. Станом на 12.04.2016 року борг в добровільному порядку не сплачено. На неодноразові виклики державного виконавця боржник не зявляється та не реагує. Необхідність у тимчасовому обмеженні у праві виїзду боржника мотивує тим, що у зв'язку із значною сумою заборгованості, остання може мати намір виїхати за межі України без виконання своїх зобов'язань перед стягувачем.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд тимчасово обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_1, 09.01.1994року народження, ідентифікаційний номер невідомий, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник в судове засідання не зявився, проте, суд вважає за можливе розглянути подання по наявних у справі доказах.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Другому відділі ДВС Луцького МУЮ перебуває судовий наказ Луцького міськрайонного суду № 161/6839 від 25.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь ДКП «Луцьктепло» - 9180,47 грн. боргу.

Як встановлено судом, по даному виконавчому документі державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано боржнику добровільний строк для виконання. Рішення суду в добровільному порядку ОСОБА_1 не виконано. Винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта в таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В матеріалах подання відсутні докази на підтвердження тих обставин, що державний виконавець здійснив всі необхідні заходи для своєчасного і повного виконання рішення суду.

Зокрема, на час розгляду подання державним виконавцем не встановлено, чи проживає боржник за даною адресою, не зясовано в повній мірі коло належного йому майна, не вирішено питання про порядок виконання виконавчого листа, а також про виклик боржника до державного виконавця, як це передбачено п.11 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання обовязку сплатити належні до стягнення з неї кошти в матеріалах справи відсутні.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, в їх системному звязку, вбачається, що право ОСОБА_1 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках, у звязку з навмисними діями останньої, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із Законом та допущено порушення прав та законних інтересів боржника, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішень суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 119, 210-215, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, ст.11 Закону України Про виконавче провадження, суд

у х в а л и в :

В задоволенні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.