У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Чередник В.Є. при секретарі Недосєкіній В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 05.11.2014 р. за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 р. у зв»язку з нововиявленими обставинами. В заяві ОСОБА_1 посилався на наступні обставини.

05 листопада 2014 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, як на повнолітню, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з 24.09.2014 року на весь час навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, але не довше чим до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

Після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, відповідачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду цієї справи.

На підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року по справі № 2429/12627/12 (провадження № 22-ц/77484458/14) з ОСОБА_1 належало стягнути на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2, у зв'язку з її навчанням в технікумі, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 13.12.2012 року і до закінчення нею навчання, тобто до червня 2014 року.

Добровільно виконуючи зазначене рішення суду, ОСОБА_1 направив 16.06.2014 року переказом грошові кошти в сумі 25126 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_2

Незважаючи на добровільне повне виконання ОСОБА_1 рішення Апеляційною суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року, виконавчою службою Ленінського району Дніпропетровського міського управління юстиції за вимогою ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 45829612 від 15.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_2 на період її навчання, але не більше ніж досягнення 23 років, у розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно, накладено арешт на майно ОСОБА_1

05.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою у якій просив стягнути з ОСОБА_2 помилково перераховані ним на її розрахунковий рахунок грошові кошти у сумі 25126 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року по справі № 640/11461/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Проте, 10 лютого 2016 року Апеляційний суд Харківської області скасував рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково перерахованих коштів та судових витрат.

Апеляційний суд Харківської області у своєму рішенні зазначив: «Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 не мала достатньої правової підстави для набуття майна у виді грошових коштів у сумі 25126 грн., направлених їй батьком ОСОБА_1 у якості аліментів, так як такі правові підстави обумовлені вимогами ст. 199 СК України, частина третя якої, зокрема, прямо передбачає право дочки, сина, які продовжують навчання, самостійно звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів.

За таких обставин та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 25126 грн. і судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні цих вимог ОСОБА_1І

Таке вирішення справи, враховуючи положення ст.ст.192, 195, 197, 198-201 СК України, ст.539 ЦК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», не перешкоджає позивачу ОСОБА_1І звертатися до державного виконавця з вимогою про встановлення суми заборгованості по виконанню рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 року з урахуванням отримання повнолітньою, дієздатною дочкою ОСОБА_2 направлених ним 16.06.2014 року грошових коштів у розмірі 25126 грн. у якості аліментів на її утримання, а також: звертатися до суду, згідно вимог ст.3 ЦПК України.»

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1 29.02.2016р. звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, в якій просив призупинити дію рішення Апеляційного суду Харківської області до розгляду справи по суті.

Також, 04 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та просив врахувати сплачені ним кошти ОСОБА_2 у сумі 15529,44 грн., як аліменти за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2014 року. Проте, листом від 21.03.2016 №4673/74 виконавчою службою було відмовлено у задоволені моїх вимог.

25 березня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ прийнято ухвалу, якою відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року. Зазначену ухвалу я отримав поштою 11.04.2016р.

Таким чином датою, коли відповідач дізнався про відмову у задоволені його касаційної скарги, в якій він просив призупинити дію рішення Апеляційного суду Харківської області та відмінити його, є 11 квітня 2016 року.

Отже, на думку заявника ОСОБА_1, рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2014р. по справі № 640/16632/14-ц підлягає перегляду за нововиявленими обставинами на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2016р. по справі № 640/11461/15-ц щодо врахування сплаченої батьком ОСОБА_1 доньці ОСОБА_2 суми 15529,44 грн. у якості аліментів, як на повнолітню, що продовжує навчання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 доводи заяви підтримав, з підстав, викладених у заяві, також пояснивши, що не оскаржував заочне рішення, оскільки пропустив строк для оскарження, а нововиявленою обставиною вважаєте, що апеляційний суд не врахував, що на момент сплати ним 25 000 грн. не існувало розрахунку заборгованості.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали отримання ними аліментів від ОСОБА_1 та те, що вони витратили ці гроші на свої потреби.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ст.362 ч.1 ЦПК України заяви про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з ново виявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 р. нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, що які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до ново виявлених обставин ( ч.2 ст. 361 ЦПК України).

В своїй заяві ОСОБА_1 просить суд переглянути рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 р. по справі № 640/16632/14-ц за нововиявленими обставинами на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2016 р. по справі № 640/11461/15-ц щодо врахування сплаченої батьком ОСОБА_1 доньці ОСОБА_2 суми 15529,44 грн. у якості аліментів, як на повнолітню, що продовжує навчання.

За таких підстав, враховуючи, що обставини, на які посилається заявник, на час винесення рішення 05.11.2014 р. не існували, а встановлені рішенням апеляційного суду Харківської області 10.02.2016 р, тобто після винесення даного рішення, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 361-365 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -