Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/2263/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„05" травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов'язання здійснити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання доступу до банківського вкладу.

У позові зазначав, що 10.02.2010 року у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ „ПриватБанк" він уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір НОМЕР_1 ( Вклад „Мультивалютний"), за умовами якого поклав на рахунок банку гроші в сумі 430 євро та 480 доларів США строком на 1 рік.

Угодою було передбачено автоматичне продовження строку дії договору у разі, якщо вкладник не заявить про бажання припинити дію договору у вказаний термін.

Після переїзду з АР Крим внаслідок її окупації до м. Бердянська, звернувся до Бердянського відділення ПАТ КБ „ПриватБанк" для наданні йому інформації про стан вкладу та розмір нарахованих процентів, в чому йому було відмовлено.

Мотивуючи відмову, працівники банку повідомили, що кримські вклади ними не обслуговуються на підставі чинного законодавства.

Він ще двічі звертався з офіціальним листом до головного відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Бердянську з проханням пояснити, в якому статусі знаходиться його рахунок, чи нараховуються проценти на його вклад, чи має він можливість включити його в заповіт та вимагав вказати нормативні акти, якими керується відповідач, відмовляючи йому у наданні названої інформації.

Обидва рази він отримав формальну відписку, оскільки в ній була відсутня інформація щодо статусу його вкладу, а містилося лише посилання на постанову правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 р., згідно якої відповідач припинив свою діяльність в Криму.

Посилаючись на те, що заборона діяльності ПАТ КБ «Приватбанк» в Криму не стосується його вкладу, оскільки стороною угоди є ПАТ КБ «Приватбанк», отже місце її укладання значення не має, договір є дійсний на всій території України, відповідач використовував та продовжує використовувати його грошові кошти в своїй фінансовій діяльності та отримує вигоду, а постанова Національного банку, на яку посилається банк, стосується лише території Криму і не містить заборони на здійснення ПАТ КБ „ПриватБанк" банківської діяльності взагалі, просив суд надати йому доступ до його мультивалютного рахунку НОМЕР_1, інформацію про його стан, статус та розмір вкладу, можливість згідно з угодою продовжити його дію або закрити вклад.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надати ОСОБА_2 інформацію про стан та розмір вкладу на мультивалютному рахунку НОМЕР_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року у задоволенні заяви ПАТ КБ „ПриватБанк" про перегляд заочного рішення було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суд виходив з того, що ненаданням ПАТ КБ „ПриватБанк" на звернення ОСОБА_2 необхідної йому інформації стосовно вкладу, зокрема, щодо його руху, банк порушив права позивача, як споживача.

Висновок суду є обґрунтованим та таким, що відповідає положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що 10.02.2010 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу, за яким ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок 430 євро та 480 доларів США зі сплатою 13% річних на строк 12 місяців.

За умовами п.11 договору у випадку, якщо у строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу письмово до відділення банку або за телефоном клієнтської підтримки, вклад вважається автоматично продовженим ще на один рік. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

За умовами договору, рух по вкладу вказується у виписці по вкладу, а згідно п. 19 договору, вкладник не заперечував проти інформування його про стан вкладу через e-mail або за допомогою SMS.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банкіського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором(ст. 633 ЦК).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка(глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За визначенням ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, виконавець - це суб»єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з преамбулою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності та розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Відповідно до ст. 1 названого Закону банки належать до фінансових установ, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг.

Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

У ч.1 ст. 4 цього Закону визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов»язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та інше.

Таким чином, аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем.

Отже, задовольняючи частково вимоги ОСОБА_2 та покладаючи на ПАТ КБ „ПриватБанк" обов"язок надати позивачу інформацію про стан та розмір вкладу на відкритому на його ім"я мультивалютному рахунку НОМЕР_1, суд правомірно виходив з положень п.4 ч.1 ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів", згідно яким споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

При цьому суд врахував, що надані на звернення позивача відповіді ПАТ КБ „ПриватБанк" від 24.11.2015 року, від 29.07.2015 року(а.с.7,8) інформацію щодо стану рахунку, яка запитувалась вкладником, не містили, а тому вимоги ОСОБА_2, як сторони у договорі банківського вкладу, про надання такої інформації визнав правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту укладання в письмовій формі договору банківського вкладу з ПАТ КБ „ПриватБанк", оскільки на підтвердження цього факту ним надані лише копії договору та квитанції про внесення коштів, є безпідставними, оскільки у засідання апеляційного суду ОСОБА_2 були надані оригінали названих документів, зміст яких повністю співпадає з наявними у матеріалах справи копіями.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не є суттєвими і правильність судового висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: