Номер провадження: 22-ц/785/609/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Панасенкова В.О.,

при секретарі Ярахмедові Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ Держгеокадастру в Овідіопольському району Одеської області про визнання право власності в порядку спадкування,

встановила:

06 жовтня 2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява, в якій позивач вказала, що 23 квітня 2014 року помер рідний брат позивачки ОСОБА_3, після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок, а саме: 1/4 частка площею 2,4800 га., цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив 29 ділянка 44; 1/4 частка площею 2,4400 га., цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив 29 ділянка 45 (далії по тексту спірне нерухоме майно), позивач належним чином звернулася до нотаріальних установ для отримання правоустановчих документів на спірне нерухоме майно, але отримала відмову, а тому позивачка просить визнати на вищевказане спірне нерухоме майно право власності в порядку спадкування.

Представник позивача в судовому засіданні свою позовну заяву підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник сільської ради в судове засідання не зявився, але направили на адресу суду заяву в якій вказали, що з позовом позивача згодні та просять розглянути справу у відсутність їхнього представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена повторно належним чином, причини не явки суду не відомі.

Рішенням суду в задоволені позову було відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

При цьому суд першої інстанції послався на наступні обставини.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 23 квітня 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть видане Відділом ДРАЦС РС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 17.09.2014 р. серією І-ЖД № 387410. Після смерті померлого спадкоємцями є його рідні сестри - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_2.

Позивач своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак, їй фактично було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов предявлений до неналежного відповідача, так як, відповідно до п.є1 ст. 151 ЗК України уповноваженою особою, щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення є органи державної влади, тобто райдержадміністрація, позивачка предявила вимоги до сільської ради, в повноваження якої не входить розпорядження землями за межами населеного пункту.

Погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Дійсно, 23 квітня 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть видане Відділом ДРАЦС РС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 17.09.2014 р. серією І-ЖД № 387410. Після смерті померлого спадкоємцями є його рідні сестри - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_2 (53,65).

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 частки земельної ділянки площею 2,4800 га., цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив 29 ділянка 44 та 1/4 частка земельної ділянки площею 2,4400 га., цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив 29 ділянка 45.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від своєї долі спадкового майна на користь позивачки (71-71).

Позивач своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак, їй фактично було відмовлено у звязку з різним написанням її прізвища та прізвища померлого брата, а також відсутністю державної реєстрації права власності на це спадкове майно (а.с.11).

Рішенням суду від 22.09.2015р. був встановлений факт родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Дійсно, відповідно до п.є1 ст. 151 ЗК України (на яку послався суд першої інстанції при вирішенні справи) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Жодного належного доказу того, що спірні земельні ділянки є землями державної власності та знаходяться поза межами населеного пункту, суд не навів.

Більш того, матеріали справи містять докази того, що державні акти на право приватної власності на спірні земельні ділянки видані на імя матері позивача - ОСОБА_6, були зареєстровані належним чином в компетентних установах (а.с.34).

Після смерті ОСОБА_6 08.07.2010 року на спірне нерухоме майно нотаріальною установою були видані Свідоцтва право на спадщину за законом всім її дітям по ? частині спірних земельних ділянок.

ОСОБА_3 також були отримані вказані свідоцтва (а.с.5-9).

Таким чином спірні земельні ділянки з 2005р. знаходились в приватній власності ОСОБА_6, були успадковані її дітьми та не були землями державної власності.

Спірні земельні ділянки дійсно є приватною власністю, вони належали спадкодавцеві - ОСОБА_3 в результаті оформлення своїх спадкових прав після смерті рідної матері - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 10 вересня 2009 року.

П. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що, відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на праве власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

П.3.1 ОСОБА_7 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.5 цього ж ОСОБА_7 ВССУ вказано, що, оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

За матеріалами спадкової справи єдиним спадкоємцем за законом є ОСОБА_2. Отже, у випадку відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, належним відповідачем є відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради, а саме Дальницька сільська рада, до якої і було правильно предявлено зазначений позов.

На думку колегії суддів, помилковим є залучення відділу Держгеокадастру в Овідіопольському району Одеської області в якості третьої особи у вказаному спадковому спорі, оскільки надання послуг із розроблення технічної документації із землеустрою здійснюється на платній основі не тільки цим відділом, а й іншими розробниками, які мають відповідну ліцензію.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання право власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, а саме на 1/4 (одну четверту) частку земельної ділянки, площею 2,4800 га, кадастровий номер :01:001:0060, цільове призначення: для ведения товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив 29 (двадцять дев'ять) ділянка 44 (сорок чотири) та на 1/4 (одну четверту) частку земельної ділянки, площею 2,4400 га. кадастровий номер: :01:001:0061, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив 29 (двадцять дев'ять) ділянка 45 (сорок пять) після смерті ОСОБА_3.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_8

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_10