АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1202/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1511/16Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, про визнання помилки у тексті рішення щодо адреси розташування земельної ділянки; до Відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Семенівському районі Полтавській області про визнання незаконним і скасування рішення державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області про внесення змін до Державного земельного кадастру, про зобов`язання здійснити скасування реєстрації земельної ділянки, за участю третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, за позовом ОСОБА_3 до Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області про зобов`язання Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області вчинити дії.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року провадження в зазначеній справі закрито в зв'язку з тим, що справа не підлягає рогляду в порядку цивільного судочинства.

У апеляційній скарзі порушено питання про скасування ухвали з підстав неправильного застосування судом процесуального права.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з положень п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Закриваючи провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до суб`єкта владних повноважень і оскільки між сторонами існує публічно-правовий спір, він повинен вирішуватися в порядку, визначеному КАС України.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі суб`єкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб`єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням сесії Товстівської сільської ради Семеівського району Полтавської області від 18 червня 2015 року позивачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по безоплатній передачі земельної ділянки у власність орієнтованою площею 1,95 га, в межах села Новоселиця.

Відповідно до ч.1,2 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (ч.ч. 1, 3, 4, 5, 7 ст. 791ЗК України).

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 791 ЗК України).

В матеріалах справи відсутні б удь-які відомості набуття ОСОБА_2 права власності чи права користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1

Для вирішення питання за правилами якого судочинства слід розглядати певний спір, і чи володіє він ознаками справи адміністративної юрисдикції, яка повинна розглядатися за правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, слід виходити із суб'єктного складу та предмету заявленого позову.

Дійсним предмет позову є вимога позивача до відповідача про визнання недісним рішення сесії Nовстівської cільської ради

У справі адміністративної юрисдикції вимога адміністративного позову повинна ґрунтуватися на публічно - правових відносинах позивача із відповідачем.

Відповідно до висновків з Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 р. №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" ст. 112 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України положення пункту 1 частини першої ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "Спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що предметом спору є сформована земельна ділянка, що є об'єктом цивільних прав не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки зазначена земельна ділянка не є об'єктом права власності позивачки та за таких обставин дані відносини є публічно-правовими.

Враховуючи вищезазначені обставини, предмет спору та суб`єктивний склад правовідносин, та те, що проект землеустрою не затверджено, державна реєстрація права власності не здійснена, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду від 18 квітня 2016 року постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,304,п.1 ч.2 ст. 307,п. 1ч.1 ст. 312,315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С. Ю. МАРТЄВ

Судді: О. Ю. КУЗНЄЦОВА

В. А. ЧІЧІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ