УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Арктика» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Санаторій Арктика» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що департаментом соціальної політики Луцької міської ради, йому, як інваліду 1 групи загального захворювання з порушенням опорно-рухового апарату, було надано путівку до санаторію спинального профілю ТзОВ «Санаторій Арктика». В період перебування на реабілітаційному лікуванні з 14 липня 2015 року по 31 липня 2015 року він самостійно не рухався, потребував постійного догляду, оскільки самостійно не міг себе обслуговувати.

В період перебування в лікувальному закладі з 24 липня 2015 року по 26 липня 2015 року у ОСОБА_2 піднялась температура та він виявив, що гомілка опухла і деформувалась, мала патологічну рухливість в нехарактерних для цього місцях у зв'язку з чим останній звернувся до лікаря.

28 липня 2015 року після неодноразових звернень ОСОБА_2 було викликано травматолога для проведення огляду, який направив його на рентгенографію. Оскільки працівники санаторію не забезпечили позивача належним транспортом, то він самотужки добрався до лікарні м. Бердянська, де йому надали належну медичну допомогу та наклали гіпсову лонгету на пошкоджену гомілку. 31 липня 2015 року позивач вибув з санаторію.

ОСОБА_2 поніс матеріальні збитки, пов'язані з відновленням кісток лівої гомілки в розмірі 15 241 грн 35 коп. та моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 70 000 грн.

Просить стягнути з відповідача в його користь 15 241 грн 35 коп. матеріальної шкоди та 70 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір по суті позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено того, що саме з вини працівників ТОВ «Санаторій Арктика» ОСОБА_3 було заподіяно ушкодження здоров'я, в зв'язку з чим у позивача виникло право на відшкодування шкоди.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Арктика» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова