Справа № 755/6897/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків по інфляції,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 збитки за весь час прострочення грошового зобовязання за наказом суду в розмірі 2704,20 гривень; стягнути на його користь 3% річних в розмірі 81,12 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що по причині прострочення боржником ОСОБА_2 грошових зобов'язань за наказом Господарського суду м. Києва № 6/ 600 від 15 грудня 2006 року загальною сумою 17371,11 гривень, йому завдано інфляційних витрат на суму 2704,20 гривень. Відповідач мала транспортний засіб, на який було накладено арешт. Арештований автомобіль відповідачем був проданий за генеральною довіреністю. ОСОБА_2 брехала державному виконавцю про відсутність коштів на повернення боргу, проте успішно вела підприємницьку діяльність. ОСОБА_2, ігноруючи вимогою державного виконавця повернути весь борг, повертала борг мізерними сумами - 50 гривень. Тільки в кінці 2014 роки по причині дорожньо - транспортної пригоди, користувачі арештованого автомобіля повернули залишок боргу. 02 січня 2015 року була винесена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. За період тяганини з поверненням коштів, він зазнав інфляційних витрат на суму 2704,20 гривень. 25 січня 2016 року боржнику була направлена претензія, в якій він пропонував в досудовому порядку вирішити питання повернення збитків. Відповідь боржник не надала.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву, долучених до матеріалів справи. Пояснила суду, що наказом Господарського суду з неї було вже стягнуто суму боргу. Крім того, у 2013 році її син помер, також чоловік потратив в аварію.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Господарського суду міста Києва № 6/600 від 15 грудня 2006 року, з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 13776 гривень боргу, 3306 гривень 29 копійок пені, 170 гривень 82 копійки державного мита та 118 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, що 22 грудня 2014 року до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києва звернулась представник стягувача ОСОБА_3 із заявою в якій повідомила про отримання суми боргу в розмірі 11171,11 грн. у межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 17371,11 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 02 лютого 2015 року закінчено виконавче провадження по виконанню наказу № 6/600, виданого 15 грудня 2006 року Господарським судом м. Києва у звязку з тим, що борг, виконавчий збір та витрати з боржника стягнуто в повному обсязі.

Як вбачається з виданого Господарським судом м. Києва наказу № 6/600 останнім здійснено стягнення боргу з СПД ОСОБА_2 на користь також СПД ОСОБА_3

Статтею 50 Цивільного кодексу України передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Як вбачається з поданої позовної заяви, позовні вимоги про стягнення збитків по інфляції предявлені позивачем до фізичної особи ОСОБА_2, в той час як спірні правовідносини виникли між субєктами підприємницької діяльності внаслідок невиконання боргових зобовязань за договором, що свідчить про предявлення позовних вимог до неналежного відповідача - фізичної особи.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В той же час, представником позивача в судовому засіданні не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача.

На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного.

Крім того, відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 19 грудня 2014 року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 19 грудня 2014 року внесено запис № 4005722 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Таким чином, з викладеного вбачається, що на сьогоднішній день позивач не являється фізичною особою-підприємцем, при цьому звертається за захистом свого порушеного права саме як субєкта підприємницької діяльності у звязку з порушенням боргових зобовязань іншого субєкта підприємницької діяльності.

Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги безпосередньо до особи, яка не виступає стороною договірних відносин, що склалися між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, у звязку з чим заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 50, 52 Цивільного кодексу України, ст. 128 Господарського кодексу України, ст.ст. 10, 11, 14, 33, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків по інфляції - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: