Справа № 404/7009/15-ц
Номер провадження 2/404/439/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі Домарецькому Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, н/л ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, законні права та інтереси якої представляє ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна організація-3, Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким після зміни підстав заявлених вимог , посилаючись на норми ст. 107 ЖК України просив визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №74-а в будинку №12 по вул. Комарова в м. Кіровограді та зняти їх з реєстраційного обліку у даній квартирі.

В обґрунтування вимог зазначав, що на підставі ордеру №108 від 05.10.2009 року є наймачем квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі як члени сім'ї є зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 та н/л донька ОСОБА_3 У червні 2011 року відповідач забрала свій та дитячий одяг , і переїхала жити разом з дитиною за іншою адресою. Після цього вони розлучились, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2011 року. Відповідачка та донька не проживають у квартирі більше чотирьох років та не використовують житло за цільовим призначенням, тобто втратили до нього інтерес. У серпні 2012 року він звертався до суду з позовом до відповідачки на підставі ст.ст. 70, 71 ЖК України про визнання їх такими, що втратила право на користування вищезазначеною квартирою, однак ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до нього про усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом вселення. При цьому, посилалася на неперевірені судом докази неправомірних ніби-то його дій по відношенню до неї , застосування фізичного насильства, ненадання доступу до квартири . Тому, йому у задоволенні його позову, судом було відмовлено. На підставі виконавчого листа , виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.04.2013 року щодо зобов»язання, його , ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у проживанні в кімнаті №74-а, та передачі ключів, 23.05.32013 року державним виконавцем Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, в зв»язку з його повним виконанням. Відповідачку було вселено у спірну кімнату та передано ключі від неї, про що складено акт. Проте, остання до кімнати реально не вселялася , свої речі не завозила. Саме з 23.05.2013 року по теперішній час відповідач до кімнати не з»являється , бажання вселятися не має, а продовжує проживати постійно у своєму будинку садового товариства « Урожай» в м. Кіровограді , тобто вибула на інше постійне місце проживання, та в цей період зі скаргами про вчинення їй перешкод у проживанні у кімнаті №74-а нікуди не зверталася . Разом з цим, відповідачка не бажає утримувати кімнату та сплачувати за неї комунальні послуги , перекладає такий обов»язок на нього, як основного квартиронаймача. Відповідачка не є членом його сім»ї, з ним не проживає , спільного господарства не веде ( а.с. 63-66).

В судовому засіданні представник позивача позов поданий 04.02.2016 року підтримала, просила задовольнити, пославшись на обставини, які у ньому викладені. Позивач , згідно поданої 11.05.2016 року заяви просив провести розгляд справи у його відсутності ( а.с.125-126 ). Додатково у ній зазначив, що перебуваючи у шлюбі вони саме придбали разом дачний будинок, де і приживає на даний час відповідачка разом із донькою, а після розлучення даний будинок залишив відповідачці та ставити питання про його розподіл не має наміру .

Відповідач ОСОБА_4 та одночасно особа, яка представляє законні права, інтереси співвідповідача неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.70), представник відповідача в суді заявлений позов не визнали , у його задоволенні просили відмовити. Вказали, що вона, відповідачка разом із донькою не проживає у кімнаті із- за перешкод , які чинилися позивачем. Між ними склалися неприязні стосунки , а тому вона з дитиною вимушено проживає на території садового товариства «Урожай» на дачі, яку придбали для неї її батьки.

Треті особи - Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна організація-3, Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, їх представники в судове засідання не з»являлись, повідомлялись, згідно поданих заяв просили слухати справу у їх відсутності ( а.с. 35, 36, 45, 61, 100 ).

Свідок ОСОБА_5, допитана за клопотанням позивача в суді пояснила, що вона доводиться кумою матері позивача, та стверджує про те, що у спірній квартирі ніхто не проживає , так як ОСОБА_1 перебуває в зоні АТО, а відповідачка в ній останній раз була в 2012 році . Комунальні послуги оплачує за квартиру мати позивача . За її присутності складався акт від 01.06.2014 року, яким стверджувалося про відсутність відповідачки у вказаній квартирі та добровільне її звільнення останньою.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що з 2009 року працювала завідуючою будинком №12-а , що по вул. Комарова в м. Кіровограді , та декілька разів підписувала акти , які складалися позивачем про відсутність відповідачки та її речей, а також доньки сторін у спірній квартирі . Їй відомо, що відповідачка сама забрала всі свої речі та виселилася із квартири .

Свідок ОСОБА_7 яка працює разом із матір»ю позивача , в суді пояснювала, що знає сторони давно. Приблизно в 2011 році відповідачка припинивши свої стосунки із позивачем самостійно забрала з квартири свої речі та проживає у будинку, який розташований на території садового товариства.

Свідок ОСОБА_8 яка доводиться матір»ю позивача пояснила, що в 2011 році відповідачка переїхала проживати в будинок, який розташований на території садового товариства , до кімнати поверталася декілька разів. У 2013 році по рішенню суду відповідачці було передано ключі від кімнати 74-а в присутності державного виконавця, про що останній склав відповідний акт, проте до кімнати невістка так і не вселилася . На даний час син перебуває у зоні АТО, тому ніяких перешкод у користуванні кімнатою відповідачці не чинить.

Свідок ОСОБА_9І, допитана за клопотанням сторони відповідача в суді пояснила, що доводиться матір»ю ОСОБА_2 Дійсно, у 2011 році її донька припинила шлюбні стосунки із позивачем , так як він її бив, із кімнати , в якій вони всі проживали вона добровільно не пішла , а втекла. На даний час ОСОБА_2 з онукою проживають в будинку, який розташований на території садового товариства, придбаний нею для доньки.

Свідок ОСОБА_10 , пояснив, що працює заступником голови садового товариства «Урожай» . Дійсно , у будинку №2 садового товариства проживає разом із донькою відповідачка , без реєстрації . Двічі за проханням відповідачки підвозив ОСОБА_2 до будинку її колишнього чоловіка , однак до кімнати вона зайти не змогла.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідачка дійсно проживає разом із донькою в будинку, який розташований на території садового товариства та був придбаний матір»ю ОСОБА_2 для її проживання після припинення шлюбних стосунків сторін . В будинку відсутня вода , погане світло , пічне опалення . Вона була свідком у 2015 році коли разом із відповідачкою прийшли до кімнати 74-а для того, щоб взяти деякі речі, проте ніхто двері не відкрив , ключі , які у ОСОБА_2 були до дверей не підійшли.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог, з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та членам його сім»ї ОСОБА_2, доньці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 05.10.2009 року видано директором КП «Кіровоградський ремонтно-механічний завод ім. В.Таратути» ордер на жиле приміщення №108, квартири №74-а, що в будинку, 12-а по вулиці Комарова в м. Кіровограді ( а.с. 13).

ОСОБА_1, ОСОБА_2, та неповнолітня ОСОБА_3 зареєстровані за даною адресою з 07 жовтня 2009 року ( а.с. 6, 18, 83 ).

23 серпня 2011 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 07.07.2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №302 , розірвано ( а.с. 7).

Згідно актів , складених 01.12.2013 року, 16.12. 2013 року, 01.06.2014 року та 28.08.2015 року ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 з серпня 2011 року не проживають у квартирі №74-а, що в будинку, 12-а по вулиці Комарова в м. Кіровограді . На виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 29.01.2013 року ОСОБА_2 в присутності державного виконавця передано ОСОБА_1 ключі від кімнати №74-а , однак по даний час ОСОБА_2 у кімнату не вселилася , комунальні послуги не оплачує ( а.с. 19-22).

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Згідно до положень ст. 2 ЖК України визначає, що завданням житлового законодавства є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмеженим у праві користування жилим приміщенням, займаним тільки на законній підставі.

Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

В п. 11 Постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу» Пленум Верховного суду роз'яснив, що відповідно до ст. 107 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов'язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст. 107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв'язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім'ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи,яка не досягла 10 років є місце проживання її батьків або одного з них,з ким вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Позивач вказує на те, що відповідачка разом із неповнолітньою донькою з 2011 року добровільно переїхала зі спірної квартири до іншого постійного місця проживання, втратила інтерес до квартири та не має ніякого бажання вселятися до неї, навіть і після ухвалення судом рішення в 2013 році , тому з посиланням на норми ст. 107 ЖК України просить позовні вимоги задовольнити.

Судом також з»»ясовано, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2012 року, залишеним без змін колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційнигоо суду Кіровоградської області від 29 січня 2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: житлово-експлуатаційна контора №7, Служба в справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобов»язання вчинити певні дії , задоволено частково. Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні кімнатою №74-а, що знаходиться в будинку №12-а по вул. Комарова в м. Кіровограді. Зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 проживати в кімнаті №74-а, що знаходиться в будинку №12-а по вул. Комарова в м. Кіровограді та передати їй ключі від кімнати ( а.с. 8-11, 78-79). Підстава позову ОСОБА_1 зазначено норми статей 71, 72 ЖК України.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішеннями судів від 10.11.2012 року та 29.01.2013 року було встановлено, що в зв"язку з розірванням шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки , і між ними виникали сварки та бійки. ОСОБА_2 вимушено проживає на території садового товариства «Урожай» на дачі разом з неповнолітньою донькою, оскільки позивач чинить їй перешкоди проживати в зазначеній квартирі та застосовує до неї фізичну силу ( а.с. 78-79).

Зі змісту норми закону вбачається, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав передбачених ст.107 ЖК України у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання, необхідно встановити факти щодо іншого постійного місця проживання, а саме: яке житло є постійним місцем проживання; чи вважається воно таким особою, яка в ньому проживає; чи визнають за нею таке право інші мешканці; які є докази того, що житло є постійним місцем проживання.

Згідно довідки ОКП «КО ОБТІ» від 10 вересня 2012 року та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.02.2016 року ОСОБА_2 на території м. Кіровограда нерухомого майна або земельної ділянки не має (а.с. 85- 86).

Згідно довідки №13 від 26.02.2016 року , виданої головою правління садового товариства » Урожай» садівник ОСОБА_2 дійсно проживає на території садового товариства , без реєстрації . Вода, газ в товаристві не проведені ( а.с. 84).

Посилання позивача на те, що після прийняття зазначених рішень відповідачам усунуто перешкоди в користуванні кімнатою та передано ключі від кімнати для вселення, однак останні не вселилися , та не скористалися своїм правом впродовж тривалого часу взагалі, перешкоди він на даний час не чинить, оскільки знаходиться в зоні АТО, а їх реєстрація перешкоджає йому вільно розпоряджатися житлом: а саме утримувати кімнату, отримати субсидію, оформити пільги , отримати обмінний ордер для використання права на безоплатну приватизацію, спричиняє йому певні незручності, суд не приймає . Акти про те, що відповідачка в спірній квартирі зареєстрована але не проживає із серпня 2011 року не є підставою для визнання останньої разом з донькою такими особами, що втратили право користування спірною квартирою, тому , що в них не зазначено за якою причиною не проживає відповідачка, на яке інше постійне місце проживання вона вибула .

Свідки, які були допитані у судовому засіданні , не підтвердили обставин за позовними вимогами, з їх показань випливає, що дійсно між сторонами існують неприязні стосунки.

Разом з цим, в ухвалі суду від 29.01.2013 року зазначено , що ОСОБА_1 під час спільного проживання застосовував стосовно відповідачки фізичне насильство та погрози.

Крім того, наявність заборгованості по сплаті квартирної плати та за комунальні послуги також не є безумовною підставою для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловою площею. Суд критично відноситься до тверджень позивача про те, що останній перебуваючи в шлюбі придбав будинок у садовому товаристві «Урожай», приводив його до належного стану , своєю працею та спільними коштами провів в ньому будівельні роботи , а після розлучення залишив його відповідачці , оскільки зазначене не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні , та спростовано поясненнями свідка ОСОБА_9, ОСОБА_11

Отже, аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 разом з неповнолітньою донькою не втрачала інтересу до спірної квартири, не мала наміру проживати постійно за іншою адресою, не має іншого постійного житла, а їх тимчасова відсутність у спірному жилому приміщенні не дає підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням , оскільки факт їх непроживання з дитиною в спірній квартирі з 2011 року встановлено за причиною перешкод ОСОБА_2 в цьому зі сторони колишнього чоловіка - позивача у справі та конфліктною ситуацією, яка існує між ними і на даний час, а відтак заявлені вимоги є недоведеними та безпідставними. Вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку у даній квартирі також є безпідставною, передчасною та не ґрунтується на нормі чинного законодавства.

Тому, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61 , 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, н/л ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, законні права та інтереси якої представляє ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна організація-3, Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про визнання ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №74-а в будинку №12 по вул. Комарова в м. Кіровограді та зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у даній квартирі, судових витрат -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда