Справа № 263/7775/16-ц
Провадження № 2/263/1947/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

07 вересня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування сум боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 09.02.2016 р. відповідач зайняв у нього 8 000,00 доларів США та зобовязався їх повернути у термін до 01.06.2016р., про що було оформлено розписку, проте станом на 16.06.2016р. відповідачем не було прийнято жодних заходів для погашення заборгованості або її реструктуризації, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу відповідно до курсу НБУ на 16.06.2016р. - 199 319,2 грн., 3 % річних - 2 080, 56 грн., облікова ставка НБУ за користування чужими грошовими коштами - 14 372,82 грн., а усього: 215 772,58 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем розписки, датованої 09.02.2016 року, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 000,00 доларів США та зобовязався їх повернути строком до 01.06.2016 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи.

Відповідачем не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 1048 ЦК України.

Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона

(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки сторонами, договором позики від 09.02.2016 року не встановлений розмір процентів, то позивач має право на проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України. Така сплата боржником процентів за грошовим зобов'язанням є обов'язком боржника й у разі прострочення ним виконання грошового зобов'язання, оскільки вказані проценти, які боржник зобов'язаний сплачувати за користування чужими коштами, мають іншу юридичну природу, за якою є не санкцією, а боргом, виходячи з правомірного характеру користування.

Згідно ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснені розрахунків на території України за зобовязанням допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом.

Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Тобто відповідно до ст.524 ЦК України допускається лише визначення еквіваленту зобовязання у іноземній валюті, а не сплата нею.

Таким чином, відповідно до курсу НБУ станом на 16.06.2016р. сума заборгованості за позикою становить 199 319,2 грн., 3 % річних - 2 080, 56 грн., облікова ставка НБУ за користування чужими грошовими коштами - 14 372,82 грн., а усього: 215 772,58 грн., та з урахуванням того, що відповідач взяті на себе обов'язки по договору позики не виконав, грошові кошти за договором не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивача вказану суму боргу.

Крім того, в порядку ст.88 ЦПК України та ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та у звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного позову, з відповідача на користь держави слід стягнути, судовий збір в розмірі 2157,73 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 3, 526, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 30,57-60, 88, 197, 213 215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування сум боргу - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 09.02.2016 року в розмірі 199 319,2 грн., 3 % річних - 2 080, 56 грн., облікову ставку НБУ за користування чужими грошовими коштами - 14 372,82 грн., а усього: 215 772,58 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2157,73 грн.

Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії до Жовтневого районного суду м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів від дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошені судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів від дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В. Хараджа