НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2850/16
№ 2/183/1864/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Дубовенко І.Г., за участі секретаря судового засідання Гончаровій С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації ДОР», Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому позивач, після уточнення позовних вимог просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 27 січня 2015 року та визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння № 20 по вул..Шевченко в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову зазначив, що його бабусі ОСОБА_2 в розмірі 2/3 частин, та прабабусі ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частина належав будинок № 20 по вул..Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, які мешкали в цьому будинку разом. ОСОБА_3 померла 02 липня 2000 року, і ОСОБА_2 залишилася мешкати в цьому будинку сама. 27 січня 2015 року померла ОСОБА_2, яка залишила заповіт на імя позивача на все майно, що їй належить на день смерті. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після її смерті і йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини будинок № 20 по вул..Шевченко в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, а також на інше майно. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину цього будинку відмовлено, через те, що відсутній право встановлювальний документ на 1/3 частину будинку. У звязку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом.

В судове засідання сторони не зявилися, представниками сторін подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники третіх осіб в судове засідання також не зявилися, в своїх заявах просять справу розглядати за їх відсутності.

У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів, не здійснювалося.

Суд, дослідивши підстави позову та матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 2/3 частини будинку № 20 по вул..Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, які він отримав у спадщину від своєї бабусі ОСОБА_2, померлої 27 січня 2015 року, за заповітом.

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, померлої 27 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 за життя було складено заповіт, згідно якого вона заповіла усе майно що буде їй належати на день смерті своєму онукові ОСОБА_1 ОСОБА_1 у встановлений шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 і на його імя були видані свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки та на 2/3 частини зазначеного будинку.

Відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, позивач здійснив дії, передбачені діючим законодавством щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та прийняв її. А тому вимоги щодо встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 27 січня 2015 року є зайве заявленими, які не підлягають задоволенню.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину цього ж будинку відмовлено, через те, що згідно відповіді КП НМБТІ ДОР реєстрація прав власності на домоволодіння, розташоване по вул.Шевченка, 20 в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області в період з 03 вересня 2012 року по 29 грудня 2012 року не відбувалася. До 03 вересня 2012 року Новомосковський район перебував в зоні обслуговування БТІ «Інвентаризатор», а тому інформація щодо зареєстрованого права власності обєктів нерухомого майна на той час в КП МБТІ ДОР відсутня.

Власником 2/3 частин цього домоволодіння була ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 жовтня 1996 року після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого 09 листопада 1992 року.

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, померлого 09 листопада 1992 року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини зазначеного домоволодіння. З довідки-характеристики, наданої БТІ 20 вересня 1996 року за вих..№ 2582 вбачається, що 2/3 частини зазначеного домоволодіння належало ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 23 січня 1989 року, а 1/3 частина ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 23 січня 1989 року.

З відповіді Новомосковської РДА за вих.№ 02-22-3090/0/327 від 25 серпня 2016 року, вбачається, що у відділі Новомосковської РДА зберігаються документи, що передані на державне зберігання за період з 1990 року по 2009 рік, документи до 1990 року передані до Державного архіву Дніпропетровської області.

Згідно архівного витягу за вих.. № Б-241-2016 від 25 жовтня 2016 року рішенням виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 21 грудня 1988 року за № 375 вирішено затвердити рішення виконкому Миколаївської сільської Ради № 30 від 16 грудня 1988 року …, до якого доданий витяг з рішення виконкому Миколаївської сільської Ради № 30 від 16 грудня 1988 року, яким вирішено визнати право приватної власності на житлові будинки громадянам, які мешкають на території Ради с.Миколаївка, с.Днепрельстан, с.Нове, с.Корольовка, зі списком, де під номером «586» значиться «ОСОБА_3, вул.Шевченка № 28».

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що домоволодіння по вул..Шевченка 20 (раніше нумерація № 28) в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності від 23 січня 1989 року, виданого на підставі рішення Новомосковського районного виконавчого комітету за № 375 від 21 грудня 1988 року належало ОСОБА_5 в розмірі 2/3 частини та ОСОБА_3, в розмірі 1/3 частина.

З копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3, померлої 02 липня 2000 року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2. З копії заповіту, складеного за життя ОСОБА_3 30 січня 1998 року вбачається, що вона заповідає все майно, що буде їй належати на день смерті, ОСОБА_2. 12 липня 2001 року на імя ОСОБА_2 видане свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку. Також вбачається, що ОСОБА_2 мешкала по день смерті ОСОБА_3 в будинку 20 по вул.Шевченка в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України, в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 02 липня 2000 року.

Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття

належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/3 частину домоволодіння № 20 по вул.Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті: ОСОБА_3, померлої 02 липня 2000 року та ОСОБА_2, померлої 27 січня 2015 року. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

А тому в іншій частині вимог позивача належить відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації ДОР», Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння № 20 по вул.Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті: ОСОБА_3, померлої 02 липня 2000 року та ОСОБА_2, померлої 27 січня 2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Дубовенко