№336/525/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, подану в порядку окремого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 року заявниця звернулася до суду з заявою (яку уточнила) про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, подану в порядку окремого провадження, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво серія НОМЕР_1 від 28.08.2013, актовий запис №332 від 28.08.2013. На момент смерті її мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка, видана МКП «Основаніє» від 14.10.2013 №25/830. Кілька років тому її мати перенесла інсульт, після чого втратила працездатність та потребувала постійного догляду, а також контролю за дотриманням медичних призначень з лікування. У зв'язку із цим заявниця регулярно відвідувала мати, а в останні півроку життя її матері, завниця взагалі переїхала до неї, постійно проживала разом із нею і доглядала її до самої її смерті. Поховання матері здійснено нею, за власний рахунок. Після смерті матері заявниця до нотаріальної контори за прийняттям спадщини не зверталася вважаючи, що оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом, разом постійно проживала з матір'ю на момент її смерті в квартирі, співвласником якої вона є, то свідоцтво про право на спадщину вона зможе отримати у будь- який момент. У січні 2016 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Коноваленко Олени Вікторівни за оформленням свого права на спадщину, але нотаріусом їй було роз'яснено, листом №8/01-16 від 13.01.2016 року, що через відсутність документального підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, яким є факт реєстрації місця проживання за однією адресою засвідчений довідкою з місяця проживання, видача свідоцтва про право на спадщину неможлива і за встановленням факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті їй слід звертатися до суду. Як свідчать дані витягів зі Спадкового реєстру, наданих приватним нотаріусом Коноваленко О. В. від 13.01.2016 за вих. №7/01-09 та №8/01-09, спадкова справа після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заведена, відомості про заповіти, складені від імені зазначеної особи в Спадковому реєстрі відсутні. Таким чином, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Факт споріднення заявниці з матір'ю підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, виданим 19.07.1968 р. Шевченківським райбюро ЗАГС М.Запоріжжя. Прізвище було змінено заявницею з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» у зв'язку із реєстрацією шлюбу із ОСОБА_6, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 14.05.1994р., серія НОМЕР_3. Шлюб між її батьками був розірваний. Після розірвання шлюбу із батьком її мати нового шлюбу не укладала. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є її рідна сестра - ОСОБА_2, яка спадщину після їх матері не прийняла: на момент смерті Спадкодавця разом із ним не проживала, із заявою до нотаріуса в установлений строк не зверталася. Оскільки заявницею не подавалася заява про відмову від спадщини після матері, з якою вона постійно проживала разом на момент її смерті, відповідно до закону її слід вважати спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Заявниця просить встановити факт спільного проживання нею, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент відкриття спадщини.

В судовому засіданні, заявниця заяву підтримала в повному обсязі, в подальшому надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.66)

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти заяви, в подальшому надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.67).

Вивчивши надані у сукупності письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно у ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає, день відкриття спадщини, яким відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці - ОСОБА_3, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво серія НОМЕР_1 від 28.08.2013, актовий запис №332 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (6). На момент смерті її мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка, видана МКП «Основаніє» від 14.10.2013 №25/830 (а.с.5). Її мати перенесла інсульт, після чого втратила працездатність та потребувала постійного догляду, а також контролю за дотриманням медичних призначень з лікування. У зв'язку із цим заявниця регулярно відвідувала мати, а в останні півроку життя її матері, завниця взагалі переїхала до неї постійно проживала разом із нею і доглядала її до самої її смерті. Поховання матері здійснено нею, за власний рахунок (а.с.17). Після смерті матері заявниця до нотаріальної контори за прийняттям спадщини не зверталася вважаючи, що оскільки вона спадкоємцем першої черги за законом, разом постійно проживала з матір'ю на момент її смерті в квартирі, співвласником якої вона є, то свідоцтво про право на спадщину вона зможе отримати у будь- який момент. У січні 2016 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Коноваленко Олени Вікторівни за оформленням свого права на спадщину, але нотаріусом їй було роз'яснено, листом №8/01-16 від 13.01.2016 року, що через відсутність документального підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, яким є факт реєстрації місця проживання за однією адресою засвідчений довідкою з місяця проживання, видача свідоцтва про право на спадщину неможлива і за встановленням факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті їй слід звертатися до суду (а.с.14). Як свідчать дані витягів зі Спадкового реєстру, наданих приватним нотаріусом Коноваленко О. В. від 13.01.2016 за вих. №7/01-09 та №8/01-09, спадкова справа після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заведена, відомості про заповіти, складені від імені зазначеної особи в Спадковому реєстрі відсутні (а.с.7-13). Таким чином, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Факт споріднення заявниці з матір'ю підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, виданим 19.07.1968 р. Шевченківським райбюро ЗАГС М.Запоріжжя (а.с.15). Прізвище було змінено заявницею з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» у зв'язку із реєстрацією шлюбу із ОСОБА_6, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 14.05.1994р., серія НОМЕР_3 (а.с.16). Шлюб між її батьками був розірваний. Після розірвання шлюбу із батьком її мати нового шлюбу не укладала. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є її рідна сестра - ОСОБА_2 (а.с.42,43), яка спадщину після їх матері не прийняла: на момент смерті Спадкодавця разом із ним не проживала, із заявою до нотаріуса в установлений строк не зверталася. Оскільки заявницею не подавалася заява про відмову від спадщини після матері, з якою вона постійно проживала разом на момент її смерті, відповідно до закону її слід вважати спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що заявниця є її рідна мати, з 2007 року по день смерті бабусі її мати жила за адресою АДРЕСА_1.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що заявниця його рідна тітка, а ОСОБА_10 рідна матір, що з 2007 року по 2014 рік ОСОБА_1 жила за адресою АДРЕСА_1, вона сплачувала за комунальні послуги.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки остання має намір реалізувати право на оформлення спадщини після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-60, 169, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст.16, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, подану в порядку окремого провадження, - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов