Справа № 219/2715/16-ц
Провадження № 2/219/1860/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області
в складі: головуючої судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про скасування арешту майна,
позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про скасування арешту майна, посилаючись на те, що 26 березня 1999 року за біржовим контрактом вона купила квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2; біржовий контракт визнано дійсним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2015 року. Стверджує, що з метою продажу квартири звернулась до державного нотаріуса Першої Артемівської державної нотаріальної контори, однак їй було повідомлено про наявність арешту на майно, накладеного ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 1999 року. При зверненні до суду їй стало відомо про відсутність такої ухвали в архіві суду та відсутність відомостей про її винесення. Просить суд скасувати арешт на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Бахмут (колишня назва міста Артемівськ), вул.Горбатова, 3/5, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за номером 13225077 від 20 липня 2005 року, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідний запис.
Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Однак, виявивши в Інформаційній довідці наявність декількох записів про обтяження квартири АДРЕСА_1, які могли бути внесені помилково із зазначенням дати ухвали 29 березня 1999 року, а потім із зазначенням вхідної дати цієї ж ухвали 12 травня 1999 року, просить суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_2, накладений ухвалою Артемівського міського суду Донецької області від 29 березня 1999 року.
Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.
Третя особа в судовому засіданні надала пояснення про те, що її чоловікові ОСОБА_4, який помер, належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. Дійсно в провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області у 1999 році перебувала справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, однак про існування будь-якої ухвали та про накладення арешту на майно їй нічого не було відомо. Стверджує, що зазначена квартира ніколи їй не належала та була продана її чоловіком ОСОБА_2 у 1999 році.
Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом установлено, що 26 березня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено біржовий контракт №305-Н (договір купівлі-продажу) щодо квартири АДРЕСА_1 (а.с.4). Контракт укладено на основі договору купівлі-продажу від 23 березня 1999 року та довідки-характеристики БТІ від 26 березня 1999 року №588.
Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2015 року по справі №219/5763/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Артемівська філія Донецької товарної біржі, про визнання угоди дійсною, визнано дійсним біржовий контракт №305-Н (договір купівлі-продажу), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6). Рішення набрало законної сили 23 грудня 2015 року.
Крім того, в провадженні Артемівського міського суду Донецької області перебувала справа №2-1216/1999 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу. Рішенням суду від 7 травня 1999 року позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 8 400 грн. боргу та 100 грн. державного мита; а також моральної шкоди в розмірі 370 грн. (а.с.23). Рішення набрало законної сили 18 травня 1999 року. Питання про скасування арешту майна в рішенні суду не вирішено.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №53120817, сформованою 12 лютого 2016 року (а.с.7а-8), квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1. 15 липня 2005 року здійснено запис про обтяження №13225009 на підставі ухвали Артемівського міського суду Донецької області від 29 березня 1999 року; серія та номер 3944; особа, майно якої обтяжують, - ОСОБА_3. 20 липня 2005 року здійснено запис про обтяження №13225007, підстава не вказано; серія та номер 3808, виданий 20 липня 2005 року Першою Артемівською державною нотаріальною конторою; особа, майно якої обтяжують, - ОСОБА_3. 4 жовтня 2008 року здійснено запис про обтяження №13225220 на підставі ухвали Артемівського міського суду Донецької області, виданої 12 травня 1999 року; серія та номер 3944; особа, майно якої обтяжують, - ОСОБА_3.
На запит суду завідувач Першої Артемівської державної нотаріальної контори листом від 12 квітня 2016 року №531/01-16 (а.с.27) надала копію наявної ухвали Артемівського міського суду Донецької області від 29 березня 1999 року, постановленої по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу (а.с.28). Цією ухвалою в порядку забезпечення позову накладено арешт, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3. На копії ухвали міститься печатка з вхідною датою нотаріальної контори 12 травня 1999 року, №263, та напис «3944».
Частинами 1, 2 ст.319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1, 2 ст.321 Цивільного кодексу України).
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки наявність арешту на майно, яке належить на праві приватної власності позивачеві, накладеного у 1999 році, обмежує її у здійсненні права власності та, зокрема, розпорядження своїм майном.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_2, накладений ухвалою Артемівського міського суду Донецької області від 29 березня 1999 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик