Справа № 487/2266/16-ц
Провадження № 2/487/1479/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 19.01.2010 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину віку щомісячно до повноліття дитини. На сьогоднішній день сімейний стан позивача змінився, оскільки 27.02.2015 року було зареєстровано шлюб із ОСОБА_3, яка у даній справі є третьою особою. В шлюбі із ОСОБА_3 у позивача народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина позивача доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги. Крім того, з позивачем однією сім'єю проживає малолітній син її дружини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який також знаходиться на утримання ОСОБА_1 З огляду на викладене, позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_4 з ? частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) позивача до повноліття дитини.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, зазначивши, що розмір аліментів у виді ? частини його доходу є завеликим та перешкоджає йому належним чином дбати про малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також утримувати свою дружину ОСОБА_3 та її неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає разом з ними. Аліменти на теперішній час з позивача стягнуті лише на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Інших осіб позивач утримує добровільно. Також позивач зазначив, що у зв'язку із браком коштів його дружина ОСОБА_3 вимушена працювати, у зв'язку з чим надати документи про перебування її у відпустці по догляду за дитиною не виявляється можливим.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову посилаючись та те, що народження у позивача іншої дитини та створення ним нової родини не є підставою для зменшення розміру аліментів у виді ? частини доходів позивача на утримання спільної дитини сторін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного,духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво серії НОМЕР_1 видане 05.04.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції).

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 19.01.2010 року було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину віку щомісячно з 03.11.2009 року до повноліття дитини.

Згідно довідки ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» №470 від 10.03.2016 року, ОСОБА_1 працює токарем на вказаному підприємстві; за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у сумі 38150 гривень 56 копійок, з якої утримано 7063 гривні 77 копійок аліментів.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ФП, виданого 27.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного правління юстиції у Миколаївській області, 27.02.2015 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 тат ОСОБА_7 (актовий запис 13). Від вказаного шлюбу у позивача народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво серії НОМЕР_2, видане 21.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного правління юстиції у Миколаївській області). Дружина позивача ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності суд вважає заявлені вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з ? частини на 1/6 частину необґрунтованими, оскільки сама по собі зміна сімейного стану позивача шляхом одруження, а також народження іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки забезпечення якнайкращих інтересів дитини є обов'язком батьків. Аліменти на утримання інших осіб, окрім сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на теперішній час позивачем не сплачуються, а їх розмір (1/4 частина) не перевищує 50 відсотків заробітної плати позивача. Надана позивачем довідка про доходи не містить відомостей про погіршення його матеріального стану. Посилання позивача на необхідність зменшення розміру аліментів у зв'язку з перебуванням на його утриманні дружини ОСОБА_3, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги судом розцінюються критично, оскільки вони були спростовані у судовому засіданні самим ОСОБА_1, який пояснив, що надати документи на підтвердження перебування дружини у декретній відпустці він не може, через те, що вона працює. Не є підставою для зменшення розміру аліментів і добровільне надання допомоги та утримання позивачем сина своєї нинішньої дружини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком якого, згідно свідоцтва серії І-ФП №075517, є ОСОБА_8.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-185, 192 СК України, ст.ст. 10, 11, 14, 56, 59, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА