Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/4031/15
Провадження №22ц/778/1748/16 Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Стрелець Л.Г.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Юлія Арсенівна про встановлення факту батьківства та визнання спадкоємцем, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_10 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8

ОСОБА_11 обґрунтувала тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках та проживала однією сім'єю з ОСОБА_12 з 01.12.2011 року й по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину - ОСОБА_10, батьком якого є ОСОБА_12

Посилаючись на те, що запис про батька дитини в книзі реєстрації народжень був вчинений відповідно до ст.135 СК України їй необхідно з метою забезпечення права дитини на спадкування після смерті батька, просила встановити факт батьківства та визнати ОСОБА_10 спадкоємцем.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_10, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_13, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Ю.А., які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, до суду не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, що у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_14, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_15, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині відмови у задоволені вимог позову про визнання ОСОБА_10 спадкоємцем першої черги не оскаржується сторонами, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

Задовольняючи позов в частині встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з наявності доказів, що з достовірністю підтверджують той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_10, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вирішуючи спір зважив на роз'яснення надані у ч. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, за якими суди вирішують питання про те якою нормою закону слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Оскільки дитина - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, то при вирішенні даного спору суд першої інстанції правильно керується нормами Сімейного Кодексу України у редакції 2002 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, у свідоцтві про його народження матір'ю вказана ОСОБА_4, а запис про батька вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України - ОСОБА_16 (а.с.6).

Мати дитини ОСОБА_4 ні на момент зачаття, ні на момент народження дитини, ні з ким у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, встановлено факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_12 без реєстрації шлюбу з 01 грудня 2011 року по 14 березня 2014 року ( а.с. 36-38, 117-118 ), що у відповідності до приписів ч.3 ст.61 ЦПК України має преюдиційний характер та не потребує додаткового доказування.

З метою визначення кровної спорідненості ОСОБА_10 і ОСОБА_12 судом першої інстанції за клопотанням позивача було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. При призначенні експертизи та в подальшому при оцінці доказів суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_12 помер, що унеможливлює відібрання належного йому біологічного матеріалу для проведення експертизи на визначення батьківства, проте ніким з учасників справи не вставилося під сумнів батьківство ОСОБА_12 по відношенню до відповідача ОСОБА_6

Згідно висновку експерта №20-1007 віл 05.11.2015 року ОСОБА_10 і ОСОБА_6 можуть бути родичами по батьківській лінії і можуть мати спільного біологічного батька (а.с. 80- 82)

В судовому засіданні суду першої інстанції в режимі відеоконференції судовий експерт Державного науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_11 підтвердила свій висновок та пояснила, оскільки дослідження експертних зразків проводилося не за принципом «від батька до дитини», а « від брата до брата», то неможливо визначити абсолютні значення їх спорідненості. Наявність спільної Y-хромосоми, яка передається по чоловічій лінії спорідненості, у ОСОБА_6 і ОСОБА_10 не виключає їх спорідненість по батьківській лінії. Імовірність випадкового збігу неспоріднених осіб унеможливлюється наявністю спільної Y-хромосоми у зразках біоматеріалу, які досліджувалися.

Доводи апеляційної скарги про відсутність абсолютних значень ймовірності батьківства ОСОБА_12 по відношенню до ОСОБА_10 не спростовують доказового значення експертного висновку з огляду на пояснення експерта, до того ж вказаний висновок оцінений судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами у справі.

Твердження викладені у апеляційній скарзі зводяться до сумнівів щодо правильності та доказаного значення вказаного експертного висновку, проте ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 клопотань про призначення додаткової або повторної молекулярної експертизи не заявлялось.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов обґрунтованого висновку про встановлення факту батьківства померлого 14 березня 2014 року ОСОБА_12 відносно ОСОБА_10

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року по цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: