Справа № 209/209/16-ц
Провадження № 2/209/469/16
04 травня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.
при секретарі Герасимчук І.О.,
за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Абонент ХХІ», Дніпровське РВ Дніпродзержинського ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_4, таким, що втратив право користування житлом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є відповідальним наймачем житла за адресою: АДРЕСА_2. Крім неї в квартирі зареєстровані та проживають дочка ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також зареєстрований, але тривалий час не проживає відповідач ОСОБА_4 - онук квартиронаймача. Вказана квартира складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 50,5 кв.м., загальною площею 79,1 кв.м., і була виділена на підставі рішення виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська від 02 листопада 1979 року ОСОБА_5 та членам її сім'ї: сину ОСОБА_6, дочці ОСОБА_7 та дочці ОСОБА_8. В 1991 році у квартирі був зареєстрований син ОСОБА_9 - відповідач ОСОБА_4. В 2000 році сім'я ОСОБА_4, в тому числі й на той час неповнолітній відповідач, виїхала за межі України. В 2013 році ОСОБА_9 самостійно знялася з реєстраційного обліку по спірній квартирі та зняла з обліку своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 та ОСОБА_11. А відповідач, який не повернувся до України, доручив своїй матері зняти його з реєстрації, але орган реєстрації відмовився це зробити за відсутності самого ОСОБА_4 Їм, позивачам, відомо, що відповідач спочатку виїхав до Португалії, але згодом змінив своє місце проживання, яке на теперішній час їм невідомо. Вони ніколи не перешкоджали відповідачу користуватися житлом у спірній квартирі, а він ніколи не цікавився квартирою та не сплачував квартирну плату та комунальні послуги. Вважають, що відповідач, який не проживає у квартирі з 2000 року, втратив право користування житловим приміщення у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_12 в судове засідання не з'явилася, письмово просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, директор ТОВ «Абонент ХХІ» та начальник Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області письмово просили суд провести розгляд справи за відсутності їх представників.
Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача ОСОБА_3, відповідача та представників третіх осіб на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Також пояснила, що відповідач не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 2000 року. Ще будучи неповнолітнім, він виїхав із своїми батьками за кордон, і більше в Україну не повертався.
Позивач ОСОБА_13 в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справи.
Вислухавши позивачів, свідка ОСОБА_14, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, і позивач ОСОБА_3 є відповідальним наймачем вказаної квартири, що підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 13).
Крім позивачів, до особового рахунку на квартиру внесені відомості про відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як про онука відповідального наймача квартири - ОСОБА_3
З 2000 року до теперішнього часу відповідач ОСОБА_4 не проживає у АДРЕСА_5, що підтверджується актом про непроживання від 25 грудня 2015 року, затвердженим директором ТОВ «Крона -Сервіс 1» ОСОБА_15 (а.с. 15).
Факт непроживання відповідача в спірній квартирі з 2000 року до теперішнього часу підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_14
Згідно повідомлення начальника відділення Дніпровського відділення поліції Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області віл 04 січня 2016 року, вих. № 28.2/1 (а.с. 16), та повідомлення директора ТОВ «Абонент ХХІ» від 29 грудня 2015 року, вих. № 438 (а.с. 17), ОСОБА_4 із заявами та повідомленнями з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, до зазначених установ протягом 2015 року не звертався.
Як зазначено в довідці Дніпровського РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01 березня 2016 року, вих. № 543 (а.с. 23), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відомості про місце перебування якого внесені до особистого рахунку на квартиру, розташовану АДРЕСА_3, паспорт громадянина України не отримував.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 відсутній в квартирі понад шести місяців без поважних причин, а тому повинний бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі , розташованій за адресою: АДРЕСА_2.
Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Абонент ХХІ», Дніпровське РВ Дніпродзержинського ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачі можуть оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після його ухвалення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.
Суддя: Г.А. Байбара