Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2302/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Партоліна І. П.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

23.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Голованя А.М.

суддів: Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року, за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Новоархангельський відділ ДРГАЦ ГТУ юстиції в Кіровоградській області, Сабадаська сільська рада Жашківського району Черкаської області, про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та факту смерті і

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на те, що вона проживала однією сім'єю зі своїм вітчимом ОСОБА_3 з січня 2000 року по лютий 2005 року.

Під час спільного проживання вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

У лютому 2006 року ОСОБА_3 помер внаслідок хвороби, його було захоронено на місцевому кладовищі, проте реєстрація смерті не була проведена в зв'язку з відсутністю його місця реєстрації в селі .Скалівські Хутори де вони спільно проживали і малі взаємні права та обов'язки.

При зверненні до відділу ДРАЦС з приводу реєстрації смерті ОСОБА_3 їй було повідомлено про неможливість реєстрації смерті внаслідок відсутності документів медичного закладу про причину смерті.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, однак їй як ймовірній спадкоємиці четвертої черги за законом необхідно встановити факти проживання однією сім'єю та його смерті.

З урахуванням наведеного, заявниця просила суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 із січня 2000 року по 20 лютого 2005 року та факт смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Скалівські Хутори Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.(а.с. 2,3,40)

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заінтересовані особи, які належним чином були повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не прибули. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення юридичних фактів, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не довела факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 та не є особою яка може порушувати питання про встановлення факту його смерті.

Із довідки виданої виконкомом Скалівсько-Хутірської сільської ради убачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав в с. Скалівські Хутори без реєстрації місця проживання з січня 2000 року до дня смерті, тобто по лютий 2005 року. Свідоцтво про смерть не видавалось в зв'язку з відсутністю реєстрації його місця проживання, захоронений на місцевому кладовищі 22.02.2005 року. (а.с. 4)

Відповідно до довідки виконкому Сабадаської сільської ради Жашківського району Черкаської області, в якій зазначено, що ОСОБА_3 проживав однією сім'єю із ОСОБА_4 з 13.07.1987 року по 1999 рік у с.Сабадаш Жашківського району Черкаської області, у 1999 році сім'я виїхала в с.Скалівські Хутори Новоархангельського району Кіровоградської області.(а.с. 41)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Скалівські Хутори Новоархангельського району Кіровоградської області. (.а.с. 43)

Заявниця ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_4

ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 із 05 вересня 1995 року та має з ним спільну дитину - сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Тобто, заявник мала надати суду належні та допустимі докази спільного проживання однією сім'єю з спадкодавцем.

Проте, оскільки ОСОБА_3, який зі слів ОСОБА_2 проживав однією сім'єю з її матір'ю ОСОБА_4, як чоловік і жінка не є її вітчимом в юридичному значенні цього терміну, то заявник та спадкодавець не можуть бути особами які мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно довідки видані виконкомом Скалівсько-Хутірскої сільської ради про проживання заявника однією сім'єю з спадкодавцем та покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є достатнім доказом того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали взаємні права та обов'язки.

Таким чином, сам по собі факт проживання ОСОБА_2 в одному будинку з ОСОБА_3 не свідчить про проживання з ним однією сім'єю.

Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність факту проживання заявника та спадкодавця однією сім'єю є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю із спадкодавцем, тому відсутні підстави вважати, що заявник є особою, яка може порушувати питання про встановлення факту смерті ОСОБА_3

За таких обставин доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд при вирішенні справи не прийняв до уваги покази свідків та те, що проживання в сільській місцевості неможливе без взаємної допомоги при веденні спільного господарства, яке є основним джерелом доходів не ґрунтуються на доказах та законі.

Відтак, рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню не підлягає як ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржениою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: