АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9884/2016 Головуючий у 1 інстанції Клочко І.В. Доповідач: Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Желепи О.В.

Суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.

При секретарі: Перетятько А.К.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В. , пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває справа № 754/207/16-ц (провадження № 2/754/1831/16) за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. З матеріалів вказаної справи вбачається, що він (позивач) вказаний у позовній заяві як третя особа без зазначення наявності чи відсутності у нього самостійних позовних вимог, а також те, що він, як спадкоємець першої черги, спадщину не приймав. А отже, на сьогодні відсутні письмові згоди спадкоємців, які намагаються прийняти спадщину, та/або які могли б дати письмову згоду йому (позивачу) на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Як вказує позивач, він є спадкоємцем першої черги за законом у спірних правовідносинах, оскільки померлий ОСОБА_8 є його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. Під час прийняття спадщини та судових процесів щодо спадкового майна померлого батька він (позивач) перебував у місцях позбавлення волі з 21.04.2008 року по 07.10.2013 року, а тому об'єктивно був позбавлений можливості приймати спадщину та не був обізнаний щодо судових процесів стосовно спадкового майна, що, на його думку, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати поважними причинами пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини від померлого батька ОСОБА_8 та визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом двох місяців.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Вказував, що судом першої інстанції не було враховано, що він пропустив строк з поважних причин через перебування у місцях позбавлення волі, не знав про смерть батька і саме в період, визначений законом для прийняття спадщини - 6 місяців після смерті батька не мав об'єктивної можливості прийняти спадщину.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи скарги підтримали.

Представник відповідачів заперечувала проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позову. Суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини.

31.03.2008 року помер ОСОБА_8, який є батьком позивача ОСОБА_2 та відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, і після смерті якого відкрилась спадщина (а.с.6, 58-60, 69).

Згідно довідки про звільнення Серії ЧРК № 04724 Частина «Б», позивач ОСОБА_2 відбував покарання в місцях позбавлення волі з 21.04.2008 року по 07.10.213 року (а.с.7-8).

Позивач знаходився в місцях позбавлення волі з 21.04.2008 року, тобто майже через місяць після смерті батька, під час відбуття покарання не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори поштою. Крім того, з моменту звільнення з місць позбавлень волі 07.10.2013 року позивач протягом більше двох років з вказаною заявою до нотаріуса не звертався, доказів поважності причин пропуску такого строку чи створення йому перешкод протягом цього строку суду не надав.

Як вбачається з судового рішення в іншій цивільній справі з приводу спору між спадкоємцями, які прийняли спадщину, позивач був належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги не визнавав (а.с.58-60).

Твердження позивача про те, що після звільнення з місць позбавлення волі він мав поганий стан здоров'я, а також про домовленість між ним та відповідачами про невтручання у справи щодо спадкового майна, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що ті обставини справи. які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про те, що позивачем пропущено встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин, відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу не врахування судом факту перебування позивача під слідством до його засудження, а також перебування останнього в місцях позбавлення волі на протязі 6 місяців після смерті спадкодавця, колегія суддів не приймає.

Так як суд першої інстанції вірно врахував, роз'яснення надані в Постанові Пленуму ВСУ та правову позицію ВСУ, щодо розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, які наведені в рішенні районного суду .

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. З ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. З ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

ОСОБА_9 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно до діючого законодавства позивач мав можливість надіслати заяву про прийняття спадщини поштою під час перебування його в місцях позбавлення волі.

Суд також обґрунтовано дав оцінку періоду після повернення позивача з місця позбавлення волі та недоведеності останнім наявності об'єктивних перешкод для подачі заяви до нотаріальної контори.

Посилання в скарзі нате, що позивач зобов'язаний був доводити поважність причин лише в перші шість місяців після відкриття спадщини не ґрунтуються на законі.

Враховуючи, що позивачем у судовому засіданні не було надано доказів у підтвердження того, що він з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини, районний суд правомірно відмовив йому в позові.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд при винесенні рішення правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді