Справа № 159/1120/16-ц
Провадження № 2/159/527/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бондара В.М.

за участю секретаря Рижко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів про визнання права власності на будинок № 10 по вул. Дунаєвського в м. Ковелі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з чоловіком ОСОБА_4 проживала до його смерті і на теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений житловий будинок було збудовано в 1982 році її чоловіком ОСОБА_4 на земельній ділянці, наданій останньому. 19 вересня 1997 року ОСОБА_4 помер та не встиг до дня його смерті зареєструвати вище вказане майно в реєстрі прав власності на нерухоме майно, також не склав заповіту, у зв'язку з чим існує неможливість видачі спадкоємцям свідоцтва про права на спадщину. Позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з/з, постійно проживала у даному будинку з своїм чоловіком ОСОБА_4 з початку його будівництва і продовжує проживати та користуватися усім майном після смерті чоловіка по даний час, тобто, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. У даній справі відповідачами є дочки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які ніколи не мали наміру звертатись до нотаріуса із заявами про прийняття і оформлення спадщини і зараз хочуть щоб право власності на усе спадкове майно було визнано за їх мамою ОСОБА_1, що відображено в їхніх письмових заявах, доданих до позову.Тому, позивач вважає себе єдиним законним власником всього майна набутого в шлюбі і отриманого після смерті чоловіка у спадок. 02.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 щоб оформити спадщину, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на вищевказаний житловий будинок, про що розяснено у повідомленні № 39/02-16 від 02.02.2016 року. Просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, а саме; на житловий будинок загальною площею 101,8 кв.м (без урахування вартості земельної ділянки) по вул. Дунаєвського № 10 в м. Ковель Волинської області.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак до початку судового засідання подали до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують, щоб спадкове майно після смерті їх батька успадкувала їх мати.

Суд зважаючи на позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що будинок № 10 по вул. Дунаєвського в м. Ковелі був побудований ОСОБА_4 у встановленому на той час порядку на відведеній земельній ділянці, та проживав у цьому будинку разом з позивачкою та відповідачами до дня своєї смерті.

19 вересня 1997 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 025019, виданого міськвідділом реєстрації актів громадянського стану по м. Ковелю Волинської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, яку на підставі ст. 1268 ЦК України фактично прийняла позивач, яка продовжила проживати у спадковому будинку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У 2016 році ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю реєстрації власності за померлим та належних правовстановлюючих документів.

На переконання суду, надати такі документи не можливо, оскільки на час набуття права власності на будинок ОСОБА_4 (1982 рік) реєстрація права власності на будинки не була передбачена законом.

Станом на 1990 рік виготовлений технічний паспорт на будинок за адресою вул. Дунаєвського, 10 в м. Ковелі Волинської області на імя ОСОБА_4 У цьому будинку постійно проживала та проживає до цього часу дружина померлого позивач ОСОБА_1 Побудований ОСОБА_4 житловий будинок по вул. Дунаєвського, 10 в м. Ковелі відповідає чинним державним будівельним нормам і вимогам та проекту забудови земельної ділянки, що стверджується актом обстеження технічного стану цього житлового будинку та господарських споруд від 03.02.2016 року та висновком начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради від 11.02.2016 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід всіх прав та обовязків від фізичної особи до інших осіб.

Положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними в разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведення відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування у судовому порядку.

Через відсутність реєстрації прав власності позивач не може реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідачів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Визнання права власності за позивачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки позивач звільнена від судових витрат, тому судовий збір слід стягнути в користь держави з відповідачів у рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, С У Д, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на будинок № 10 по вул. Дунаєвського в м. Ковелі Волинської області, загальною площею 101,8 кв.м,в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 19.09.1997 року.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір у сумі 2 196 (дві тисячі сто девяносто шість) гривень 18 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_7