Справа № 157/965/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В.М.
Провадження № 22-ц/773/760/16 Категорія: 21 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Антонюк К. І.,

за участю:

секретаря - Губарик К. А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

01 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання недійсними договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування цих будівель, визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що після смерті батька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на належну йому ? частину житлового будинку та надвірних будівель і споруд, які знаходять по АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом є він та його мати ОСОБА_5 У визначений законом строк вони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вважав, що він є власником ?, а мати - ? частин вказаного будинковолодіння.

У 2015 році йому стало відомо, що його мати ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, без його відома приватизувала вказаний житловий будинок в цілому і в січні 2014 року подарувала його племінниці позивача ОСОБА_3 Вважав, що договір дарування підлягає визнанню недійсним у зв'язку з порушенням цивільного законодавства під час його оформлення. Уточнивши позовні вимоги, просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки, укладений 20 січня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, та визнати за ним право власності на ? частину цього нерухомого майна.

Під час розгляду справи за заявою представників позивача даний позов у частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, ухвалою суду залишено без розгляду (а.с. 118, 120).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 березня 2016 року позов задоволено частково. Суд вирішив визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1, укладений 20 січня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат. В решті частини позову відмолено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу позивача не визнала та просила її відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов виходив з того, що спірний договір дарування є недійсним в частині подарованого майна, яке успадкував позивач.

Висновки суду ґрунтуються на встановлених обставинах справи, підтверджених належними доказами.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 20 січня 2014 року (а.с. 32) мати позивача ОСОБА_1, що вбачається із його свідоцтва про народження (а.с. 4), подарувала відповідачу ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під АДРЕСА_1.

На підставі даного договору дарування право власності на це нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 106).

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був побудований батьками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час шлюбу (а.с. 5) у 1970 році, а тому, відповідно до вимог ст. ст. 60, 71 СК України, належав їм на праві спільної сумісної власності, і у разі поділу цього майна, їх частки є рівними, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало по 1/2 частині цього майна.

Дана обставина стверджується довідками Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району від 25 листопада 2013 року № 2140 (а.с. 8), від 23 липня 2015 року № 215 (а.с. 10).

Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому ? частину вищевказаного спадкового нерухомого майна, що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 9).

Як вбачається із спадкової справи № 286/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 28-30) позивач прийняв спадщину у виді ? частини вищевказаного нерухомого майна, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Решту майна ОСОБА_4 в розмірі ? частини прийняла його дружина та мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, у зв'язку з чим стала власницею ? частини зазначеного нерухомого майна.

При розгляді справи судом не встановлено, що належну позивачу ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами останній будь-яким способом відчужив своїй матері ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання спірного договору дарування частково недійсним та визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_5, будучи власником лише ? частини нерухомого майна, без відповідних правових підстав зареєструвала за собою право власності на все майно після чого подарувала його відповідачу ОСОБА_3

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що мама позивача ОСОБА_5 зверталась до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування спірного будинку, а значить сама бажала розірвання договору. Однак суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки справа про визнання недійсним договору дарування з підстав, що угода була удаваною, була розглянута та в задоволенні позову відмовлено, що підтверджується рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 лютого 2016 року (а.с. 68-69, 80-82).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 23 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: