Справа 635/6709/15-ц
Провадження 635/2835/2016

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Панас Н.Л.
при секретарі - Сайко А.О.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів, -
У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 08 квітня 2015 року звернулась до відповідача із заявою про вихід з ладу приладу обліку води і заявила про необхідність проведення демонтажу, ремонту, транспортування та монтажу зазначеного приладу. Своїм листом від 17 квітня 2015 року відповідач, як виконавець житлово-комунальних послуг, відмовив їй у наданні таких послуг мотивуючи свою відмову тим, що дана послуга повинна бути спрямована до виконавця послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Але вважає, що дана відмова відповідача є неправомірною, оскільки 26.07.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір №4061, згідно з яким саме відповідач надає послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту приладів обліку води, у тому числі і демонтаж, транспортування і монтаж. Крім того, у січні 2014 року вона вимушена була звертатися до ФОП ОСОБА_3 з метою здійснення повірки приладу обліку, внаслідок чого зазнала витрат, які становять 250 грн. Крім того, при зверненні до суду, вона змушена була звертатись за наданням послуг копіювання та роздруківки і понесла внаслідок цього витрати у розмірі 28 грн. Також, внаслідок таких дій відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 1000 грн. Просила зобов"язати відповідача зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку, які встановлені в квартирі АДРЕСА_1, у споживача ОСОБА_1, стягнути з відповідача на її користь заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та понесені витрати у розмірі 250 грн. та 28 грн. відповідно.
У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.
Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що послуги з повірки, ремонту, монтажу та демонтажу засобів обілку води їх підприємство не надає, оскільки ці послуги не входять в тариф на надання централізованого водопостачання та водовідведення, а тому позовні вимоги не грунтуються на законі.
Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб'єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання; або імпортує товар.
Статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:
1) захист своїх прав державою;
2) належну якість продукції та обслуговування;
3) безпеку продукції;
4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);
5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;
6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;
7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).
Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.
Споживачі зобов'язані:
1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар;
2) в разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції;
3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації;
4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.
Статтею 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;
виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;
виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;
власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;
внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;
засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики.
Відповідно до вимог ст.19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх виконавцем.
Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Згідно з вимогами ст.20 вказаного вище Закону споживач має право:
1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг;
2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;
3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг;
4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг;
5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством;
6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт;
8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.
Споживач зобов'язаний:
1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору;
2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини;
3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу;
4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини;
5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;
6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм;
7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку;
8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;
9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;
10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
Статтею 21 вказаного вище Закону встановлено, що виконавець має право:
1) розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством;
2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону);
3) брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону;
4) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;
5) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт;
6) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг;
7) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;
8) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.
Виконавець зобов'язаний:
1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень;
3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором;
4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;
5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;
6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;
7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством;
8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством;
9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт;
10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.
Згідно з пунктом 5 Постанови КМУ №332 від 08 квітня 2009 року "Про затвердження Технічного регламенту щодо суттєвих вимог до засобів вимірювальної техніки" періодична повірка, встановлення, обслуговування та ремонт, зокрема демонтаж, транспортування, монтаж, засобів вимірювальної техніки, вимоги до яких визначені у додатках 1-4 до цього Технічного регламенту, проводяться за рахунок коштів підприємств, організацій та установ, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Пунктом 9 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" встановлено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і тепловоїенергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.
Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.
Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.
У відповідності з вимогами ст.19 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) об'єктами державного метрологічного контролю і нагляду є:
засоби вимірювальної техніки;
методики виконання вимірювань;
кількість фасованого товару в упаковках.
Статтею 28 зазначеного вище Закону встановлено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ.
Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.
Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Як встановлено у судовому засіданні 26 липня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №4061, згідно з яким в квартирі позивача був встановлений прилад обліку води №09384414, який був опломбований пломбою №0261651 (а.с.5-8).
Пунктом 16.10 зазначеного договору встановлено, що споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Пунктом 19.10 встановлено, що виконавець зобов"язаний виконувати інші обов"язки відповідно до чинного законодавства.
16 січня 2014 року з зазначеного приладу обліку працівником відповідача були зняті пломби, про що був складений відповідний акт (а.с.12).
17 січня 2014 року позивач звернулась до ФОП ОСОБА_3, який за місцем проживання позивача провів зняття на повірку, повірку та встановлення приладу обліку води, за що позивачем сплачено 250 грн. (а.с.14-15).
23 січня 2014 року зазначений прилад обліку був опломбований працівником відповідача, про що був складений відповідний акт (а.с.11).
Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що він не повинен відшкодовувати позивачеві понесені ним витрати по повірці приладу обліку води, оскільки ці доводи протиречать вимогам діючого законодавства і договору, укладеного між позивачем та відповідачем.
Крім того, судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовного того, що підприємство не надає послуг з ремонту, монтажу, демонтажу, повірці засобів обліку використаної води, оскільки не має відповідної ліцензії, оскільки у відповідності з вимогами ст.9 ЗУ "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності:
1) банківська діяльність;
2) професійна діяльність на ринку цінних паперів;
3) із надання фінансових послуг;
4) зовнішньоекономічна діяльність;
5) діяльність у галузі телебачення і радіомовлення;
6) діяльність у сфері електроенергетики та використання ядерної енергії;
7) діяльність у сфері освіти;
9) виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами;
10) діяльність у сфері телекомунікацій;
11) будівельна діяльність;
12) надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом.
Господарська діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім імпорту активних фармацевтичних інгредієнтів), а також охоронна діяльність підлягають ліцензуванню
відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", "Про лікарські засоби" та "Про охоронну діяльність".
Відповідно до цього Закону ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності:
1) виробництво та ремонт вогнепальної зброї невійськового призначення і боєприпасів до неї, холодної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів на секунду, торгівля вогнепальною зброєю невійськового призначення та боєприпасами до неї, холодною зброєю, пневматичною
зброєю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів на секунду;
2) виробництво вибухових матеріалів промислового призначення (згідно з переліком, що затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань нагляду за охороною праці та державного гірничого нагляду);
3) виробництво особливо небезпечних хімічних речовин, операції у сфері поводження з небезпечними відходами (не підлягає ліцензуванню зберігання (накопичення) субєктом господарювання утворених ним небезпечних відходів, якщо протягом року з дня утворення небезпечні відходи передаються субєктам господарювання, що мають ліцензію на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами);
4) видобуток дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння;
6) виробництво ветеринарних медикаментів і препаратів, оптова, роздрібна торгівля ветеринарними медикаментами і препаратами;
7) торгівля пестицидами та агрохімікатами (тільки регуляторами росту рослин);
8) виробництво спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, індивідуального захисту, активної оборони та їх продаж;
9) розроблення, виготовлення спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв'язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівля спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв'язку, іншими засобами негласного отримання інформації;
10) надання послуг у галузі криптографічного захисту інформації (крім послуг електронного цифрового підпису), торгівля криптосистемами і засобами криптографічного захисту інформації (згідно з переліком ( 543-2011-п ), що визначається Кабінетом Міністрів України);
11) впровадження, ввезення, вивезення голографічних захисних елементів;
12) надання послуг у галузі технічного захисту інформації (згідно з переліком ( 517-2011-п ), що визначається Кабінетом Міністрів України);
13) виготовлення бланків цінних паперів ( z1908-13 );
14) транспортування нафти, нафтопродуктів магістральним трубопроводом, транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами та їх розподіл;
15) постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим та нерегульованим тарифом;
16) зберігання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ в обсягах, що перевищують рівень, встановлений ліцензійними умовами;
17) централізоване водопостачання та водовідведення;
18) розроблення, випробування, виробництво, експлуатація ракет-носіїв, космічних апаратів та їх складових частин, наземного комплексу управління космічними апаратами та його складових частин;
19) культивування рослин, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Кабінетом Міністрів України, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до зазначеного Переліку;
20) медична практика;
21) переробка донорської крові та її компонентів, виготовлення з них препаратів, крім діяльності банків пуповинної крові, інших тканин і клітин людини;
22) діяльність банків пуповинної крові, інших тканин і клітин людини згідно з переліком ( z1124-12 ), затвердженим Міністерством охорони здоров'я України (діяльність банків пуповинної крові, інших тканин і клітин людини);
23) ветеринарна практика;
24) випуск та проведення лотерей;
25) надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу річковим, морським ( z1386-13 ), автомобільним, залізничним транспортом;
26) заготівля, переробка, металургійна переробка металобрухту кольорових і чорних металів;
27) збирання, первинна обробка відходів і брухту дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння;
28) надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення;
30) туроператорська діяльність ( z1275-13 );
32) посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном;
33) проведення землеоціночних робіт та земельних торгів;
34) діяльність, пов'язана з промисловим виловом риби, крім внутрішніх водойм (ставків) господарств;
35) митна брокерська діяльність;
36) виробництво, експорт та імпорт дисків для лазерних систем зчитування, матриць;
37) торгівля племінними (генетичними) ресурсами, проведення генетичної експертизи походження та аномалій тварин ( z1752-12 );
38) проведення фумігації (знезараження) об'єктів регулювання, визначених Законом України "Про карантин рослин"( 3348-12 ), які переміщуються через державний кордон України та карантинні зони;
39) діяльність, пов'язана з виробництвом, торгівлею піротехнічними засобами;
40) діяльність, пов'язана з наданням послуг стрільбищами невійськового призначення та функціонуванням мисливських стендів;
41) розроблення, виготовлення, реалізація, ремонт, модернізація та утилізація озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї;
42) виробництв теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії;
43) збирання та використання інформації, яка складає кредитну історію;
44) генетично-інженерна діяльність у замкненій системі;
45) торгівля рідким паливом з біомаси та біогазом.
Тому, суд вважає, що в цій частині позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені останнім з приводу повірки приладу обліку води у розмірі 250 грн.
06 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про вихід з ладу приладу обліку води, в якому у відповідності з вимогами діючого законодавства здійснити демонтаж, транспортування, ремонт та монтаж зазначеного приладу обліку (а.с.9, 10).
Своїм листом №972/15 від 17.04.2015 року відповідач відмовив позивачеві у наданні такої послуги, посилаючись на те, що зазначені послуги надаються виконавцем послуг з обслуговування будинків, споруд та прибудинкової території на підставі укладеного між ним та споживачем договору (а.с.20).
Однак, суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки відповідно до вимог постанови КМУ №332 від 08.04.2009 року та постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року, виконання послуг з демонтажу, транспортування, ремонту та монтажу приладів обліку води покладено саме на виконавця послуг водопостачання та водовідведення.
Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовного того, що зазначені вище послуги повинні оплачуватися споживачем окремо, оскільки, як випливає з вимог вказаних вище нормативно-правових актів, вартість послуг по ремонту, монтажу, демонтажу, транспортуванню та повірці приладів обліку води, покладено на підприємства, які є виконавцями послуг з водопостачання та водовідведення.
До того ж відповідачем не надано переконливих доказів того, що зазначені послуги не включені до вартості послуг з водопостачання та водовідведення.
Тому, аналіз норм діючого законодавства та наданих суду доказів в їх сукупності, призводить суд до висновку про можливість задоволення позову в цій частині у повному обсязі.
Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної йому моральної шкоди, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як роз"яснив пленум Верховного суду України у пункті 3 своєї постанови №4 від 31.03.2005 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У судовому засіданні позивачем не надано суду переконливих доказів того, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, не наведено обгрунтування її розміру. Крім того, ст.16 ЗУ "Про захист прав споживачів" передбачено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.
А тому, у суда не має правових підстав для задоволення позову в цій частині.
Позов в частині стягнення з відповідача витрат на копіювання та роздруківку документів також задоволенню не підлягає.
До такого висновку суд приходить виходячи з наступного.
Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У відповідності з вимогами ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:
2) витрати на правову допомогу;
3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;
4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;
5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;
6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Таким чином, оскільки зазначені позивачем витрати не віднесені до судових витрат, а також враховуючи те, що з наданої копії товарного чеку не вбачається кому саме були надані послуги копіювання та друку, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.
Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від оплати судового збору, судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі вищевикладеного, ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", ЗУ "Про захист прав споживачів", Постанови КМУ №332 від 08 квітня 2009 року "Про затвердження Технічного регламенту щодо суттєвих вимог до засобів вимірювальної техніки", Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів задовольнити частково.
Зобов"язати Комунальне підприємство Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку, які встановлені в квартирі АДРЕСА_1, у споживача ОСОБА_1.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.
Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Суддя Н.Л.Панас