Справа № 136/1682/15-ц Провадження № 22-ц/772/1662/2016Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 56Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Марчук В.С.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.03.2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої працівниками (матеріально відповідальними особами) підприємству , -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» звернулося до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, в якому зазначав, що відповідно до наказів позивача про прийняття на роботу, відповідачі перебували із позивачем у трудових відносинах, зокрема: ОСОБА_2 займав посаду менеджера; ОСОБА_3 - старшого товарознавця; ОСОБА_4 - комірника; ОСОБА_5 - посаду бухгалтера Запорізького регіонального складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір». При прийнятті на роботу, з кожним із вказаних вище працівників було укладено договори про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов яких, на кожного із них покладались обовязки по обліку та збереженню товарно-матеріальних цінностей компанії, які перебували на регіональному складі, тощо.

21 липня 2014 року, розпорядженням директора підприємства було створено ревізійну комісію, на чолі якої був голова комісії - ОСОБА_7, а членами комісії були відповідачі у справі: старший товарознавець Запорізького регіонального складу ОСОБА_3; менеджер із збуту Запорізького регіонального складу ОСОБА_2; бухгалтер Запорізького регіонального складу ОСОБА_8; комірник Запорізького регіонального складу ОСОБА_4

На підставі проведеної ревізії (перевірки) обліку та наявності матеріальних цінностей на Запорізькому регіональному складі станом на 22.07.2014 р., була встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей на суму 554.94 гривень. Інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей підписані головою комісії та матеріально-відповідальними особами Запорізького регіонального складу. Матеріально-відповідальними особами Запорізького регіонального складу сума недостачі в розмірі 554,94 гривень оплачена в повному розмірі добровільно.

Згідно розпорядження директора від 11.09.2014 р., з 11.09.2014 р. знову була проведена інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей на Запорізькому регіональному складі станом на 12.09.2014 р. Для проведення інвентаризації була створена інвентаризаційна комісія в складі: голови комісії : ревізор ТОВ «Український папір» ОСОБА_7 та членів комісії відповідачів у справі.

При виведенні результатів інвентаризації на Запорізькому регіональному складі станом на 12.09.2014 р., була встановлена недостача товарно - матеріальних цінностей на суму 95 905,18 гривень 18 копійок. Інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей підписані головою комісії та матеріально - відповідальними особами Запорізького регіонального складу. Матеріально-відповідальними особами Запорізького регіонального складу були надані письмові пояснення щодо виникнення недостачі, щодо відхилень фактичних даних від облікових. Недостача в сумі 95 905 гривень 18 копійок матеріально-відповідальними особами Запорізького регіонального складу погашена не була.

Під час проведення інвентаризацій станом на 22.07.2014 р., станом на 12.09.2014 р. інвентаризаційною комісією була виявлена невідповідність даних, відображених у бухгалтерському обліку та фактично наявним на складі товарно - матеріальним цінностям. Таким чином, матеріально-відповідальні особи (старший товарознавець ОСОБА_3, бухгалтер ОСОБА_8, комірник ОСОБА_4), передаючи до головної бухгалтерії підприємства підписані ними залишки по окремим групам товарів по Запорізькому регіональному складу станом на певну дату, надавали недостовірні дані, які не відповідали фактично наявним на складі товарно-матеріальним цінностям, оскільки щоденна інвентаризація фактично матеріально-відповідальними особами не проводилась, а залишки товарно-матеріальних цінностей надавались ними виключно за бухгалтерським обліком, відображеним в програмі «1С». Оскільки товарно-матеріальні цінності із Запорізького складу відвантажувались лише за видатковими накладними, про що стверджують всі матеріально-відповідальні особи в своїх пояснюючих записках, то такі видаткові накладні могли бути створені лише без відображення в бухгалтерському обліку та відповідно без використання програми «1С».

Факт відвантаження товарно-матеріальних цінностей із Запорізького складу матеріально-відповідальними особами без відображення в бухгалтерському обліку накладних, які створювались без застосування програми «1С» та в подальшому знищувались (оскільки фактично не надані інвентаризаційній комісії та не направлялись до головної бухгалтерії), підтверджується неправомірною реалізацією товару за готівкові кошти на суму 39 841,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, інвентаризаційна комісія прийшла до висновку, що матеріально-відповідальні особи Запорізького регіонального складу, а саме: старший товарознавець ОСОБА_3, бухгалтер ОСОБА_8, комірник ОСОБА_4, менеджер із збуту ОСОБА_2, допускали систематичні порушення трудової дисципліни та посадових обовязків; інвентаризаційна комісія засвідчила факт недостачі на складі довірених матеріально-відповідальним особам Запорізького регіонального складу товарно - матеріальних цінностей (інвентаризацією станом на 22.07.2014 р. встановлено недостачу на суму 555,00 грн., яку внесено у касу підприємства вказаними матеріально-відповідальними особами у розмірі по 111,00 грн. кожним; інвентаризацією станом на 11.09.2014 р. встановлено недостачу на суму 95905,18 грн., сума недостачі не погашена);

Такими діями матеріально-відповідальні особи Запорізького регіонального складу порушили покладені на них трудові обовязки, які регламентовані чинним законодавством, договорами про повну матеріальну відповідальність, посадовими інструкціями, і які відповідно призвели до незадовільного стану складського господарства та спричинення підприємству збитків.

У зв»язку з тим, що кожен відповідач підписав з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність та кожен з них відповідальний за збереження матеріальних цінностей, то сума збитків підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку у розмірі 95 905 гривень 18 коп., а також судові витрати.

12.11.2015 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст.31 ЦПК України, яка була обґрунтована результатами експертного дослідження, відповідно до якого за період з 01.01.2014 року по 03.10.2014 року розмір шкоди заподіяний ТОВ «Український папір» склав 278 982, 20 гривень та лишки у розмірі 67 523,58 гривень. Враховуючи, що інвентаризаційною комісією було вирішено питання про зарахування лишків товару до різниці виявленої недостачі, остаточну суму нестачі було затверджено у розмірі 211 499,62 гривень, яку позивач просив суд стягнути із кожного із відповідачів на користь ТОВ «Український папір» у розмірі по 52 862 гривень 41 коп. та вирішити питання судових витрат, розподіливши їх між відповідачами порівну.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.03.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального законодавства та постановити нове, яким позов задоволити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

У п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що у відповідності зі ст.130 КЗпП ( 322-08 ) відшкодування

шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до

дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності

за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству,

установі, організації.

Виходячи з вимог ст.15 ЦПК ( 1501-06 ) суд у кожному випадку

зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного,

повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі

статтями 130, 135-3, 137 КЗпП ( 322-08 ) залежить вирішення

питання про покладення матеріальної відповідальності та про

розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати:

наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними

діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки,

неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його

вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були

створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних

цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан

працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні

суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових

обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та

пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути

застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

( Абзац другий пункту 3 із змінами, внесеними згідно з Постановою

Пленуму Верховного Суду України N 3 ( v0003700-97 ) від 28.03.97 )

За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків,

працівник несе відповідальність перед підприємством (установою,

організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами

інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником

своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю,

виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в

силу ст.441 ЦК ( 1540-06 ), відповідає підприємство, перед яким

винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку

регресу за нормами трудового законодавства.

Тобто, відповідачі мають нести матеріальну відповідальність за збиток завданий внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідачі заперечували, що були належним чином ознайомлені з своїми тудовими обов"язками.

Крім того, в порушення припису п.2.5 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, при прийомі відповідачів на роботу інвентаризація позивачем не проводилась, акту прийому - передачі матеріальних цінностей або будь - яких інших документів за якими би відповідачі прийняли матеріальні цінності перед початком роботи на даному підприємстві - сторони не укладали.

З відповідачами не укладався письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

А, відповідно до ч. 5 ст. 135-3 КЗпПУ, розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності.

Проте, позивачем не надано суду доказів того, відповідачам передавались матеріальні цінності у відповідному порядку, а тому не можливо визначити за збереження яких матеріальних цінностей та у якому обсязі їх можна обвинувачувати в нестачі.

За таких, обставин, не можливо визначити, які саме трудові обов»язки були покладені на відповідачів, внаслідок порушення яких вони б мали нести матеріальну відповідальність.

Крім того, позивачем та його представниками не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б давали можливість встановити взагалі наявність шкоди для позивача.

Як вбачається з обставин справи, шкода, на наявність якої вказує позивач, виникла внаслідок нестачі товарно - матеріальних цінностей, яка була виявлена внаслідок проведених ревізій.

Однак належним чином оформлених актів контрольної перевірки інвентаризації цінностей та протоколів інвентаризаційних комісій на Запорізькому регіональному складі Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір», необхідність складення яких визначає Інструкція по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затверджена наказом Міністерства фінансів України N 69 від 11.08.94 , зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 серпня 1994 року за N 202/412, позивач та його представники суду не надали, що позбавляє суд можливості встановити розмір дійсної шкоди.

Надані представниками позивача інвентаризаційні описи є складовими роботи інвентаризаційних комісій і не можуть вказувати, як кожен окремо, чи то в своїй сукупності на розмір заподіяної шкоди, оскільки позивачем та його представниками не було надано будь-яких доказів, щодо того, що суду надані всі інвентаризаційні описи, щодо кожної з ревізій.

Крім того, як вбачається з інвентаризаційних описів наданих позивачем при кожній з ревізій мали місце надлишки та пересортиця товару.

Дискреційні повноваження, щодо визначення розміру збитків в такому випадку належить керівнику ТОВ» Український папір», якому надано право затверджувати протоколи роботи інвентаризаційних комісій і не може бути перекладена на суд.

Надані позивачем висновок експертного (економічного дослідження від 11.11.2015 року № 6 та «Результати інвентаризації» підставно відхилені судом першої інстанції, як недопустимі докази, оскільки був отриманий виключно з ініціативи позивача, а суд та відповідачі, позбавлені можливості, з»ясувати чи всі бухгалтерські документи, що мають значення для правильності та обєктивності висновку були предметом дослідження експерта. Крім того, номери рахунків по яких здійснювалось виведення підсумку не відповідає номерам зазначеним в інвентаризаційних описах, що свідчить про недостовірність.

За таких обставин, оскільки позивачем та його представниками не надано доказів наявності умов, передбачених статтею 130 КЗпП України, зокрема порушення, невиконання трудових обов»язків відповідачами та доказів наявності шкоди - позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду перщої інстанції законне і обґрунтоване, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: