Ухвала

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання правочину недійсним, визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, визнання права власності на частку у спадковому майні, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину; за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання майна об'єктом власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, внесення змін до свідоцтв про право власності на спадщину,

в с т а н о в и в :

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року у задоволенні позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, визнання права власності на частку у спадковому майні та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким її позов про визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя задоволено. Визнано, що житловий будинок літера «А», загальною площею 160,2 кв. м, житловою площею 95,2 кв. м, гараж літера «Б», літня кухня літера «В», сарай літера «Г», огорожа № 1-2 по АДРЕСА_1 є об'єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку літера «А», гаража літера «Б», літньої кухні літера «В», сараю літера «Г», огорожі № 1-2 по АДРЕСА_1. У позові ОСОБА_4 про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину відмовлено, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заявник подав касаційну скаргу на вказані судові рішення одночасно із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Оскільки зі змісту заяви та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 жовтня 2011 року.

18 лютого 2005 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1.

25 листопада 2006 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2

Рішенням виконавчого комітету Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 23 вересня 2008 року вирішено оформити право власності на житловий будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_9

23 вересня 2008 року ОСОБА_9 зареєстрував вказане вище нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом на нерухоме майно від 30 жовтня 2008 року.

14 березня 2012 року ОСОБА_4 подала до нотаріуса заяву, в якій повідомила, що відмовляється від прийняття спадщини належної їй частки спадкового майна після смерті померлого чоловіка ОСОБА_9 на користь його матері ОСОБА_2

11 жовтня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявою, в якій зазначила про те, що претендує на виділ 1/2 частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя та просила видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя.

Постановою нотаріуса від 17 жовтня 2013 року відмовлено ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні подружжя на майно її чоловіка ОСОБА_9 у зв'язку з тим, що вона відмовилась від прийняття спадщини та на виділ 1/2 частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, не претендує.

Відповідно до довідки Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 2 квітня 2014 року № 105 на день смерті ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4

Враховуючи зазначене, апеляційний суд обґрунтовано погодився із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_7 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на частину майна подружжя, внесення змін до свідоцтв про право власності на спадщину та позову ОСОБА_4 про визнання правочину про відмову від прийняття спадини недійсним.

Крім того, скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд вірно виходив із того, що згідно заяви ОСОБА_4 від 14 березня 2012 року, остання не відмовлялась від одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, з тих підстав, що майно є особистою приватною власністю спадкодавця. Апеляційним судом також встановлено, що згідно заяви ОСОБА_10 отримувати свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя не бажає та на виділ 1/2 частки майна, що є у спільній сумісній власності подружжя не претендує.

Відповідно до п. 3 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29 січня 2009 року, не має права відмовитись від своєї частки у спільному майні той із подружжя, який пережив, на користь інших спадкоємців, оскільки його частка не входить до складу спадкового майна.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що факт неотримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя не свідчить про те, що позивач втратила право на частку у спірному майні, та правомірно задовольнив позов ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення не вбачається порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання правочину недійсним, визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, визнання права власності на частку у спадковому майні, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину; за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання майна об'єктом власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, внесення змін до свідоцтв про право власності на спадщину, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М. Фаловська