У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Боймиструка С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Кузнецовську Рівненської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні інших вимог позову відмовлено у зв'язку з безпідставністю.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1981 грн. 22 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що Кузнецовський міський суд при розгляді справи за позовною заявою ОСОБА_2 вийшов за межі позовних вимог і безпідставно розглянув справу про визнання батьківства та стягнення аліментів. Справа за заявами про встановлення батьківства розглядаються за правилами окремого провадження (ст.130 СКУ), а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

Судом першої інстанції винесено рішення про визнання ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 Зазначає, що в судовому засіданні не було здобуто жодних доказів того, що відповідач являється біологічним батьком дитини, а твердження суду про те, що він ухиляється від проведення призначеної судом судово-генетичної експертизи є необґрунтованим.

Місцевим судом не враховано, що під час проведення експертизи було порушено Правила проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділенні судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджені наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року №6 (на його вимогу не надано для ознайомлення дозвільних документів на проведення таких досліджень), що стало підставою для відмови у здачі аналізу крові, а альтернативних заходів відбору зразків біоматеріалу йому запропоновано не було. Вважає, відмова відповідача від проведення генетичної експертизи не є беззаперечним та достовірним доказом його батьківства.

Оскільки не встановлено батьківство ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, то відповідно відсутні підстави передбачені ст.180 СК України для стягнення з нього аліментів на її утримання.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 являється матір"ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У свідоцтві про народження ОСОБА_3, у графі про її батька, у відповідності до ст. 135 СК України, вказаний, зі слів матері, ОСОБА_4.

На час народження дитини ОСОБА_2 у шлюбі не перебував.

Свого батьківства щодо ОСОБА_3 відповідач не визнає.

Ухвалою суду від 18.05.2015р. по справі була призначена судово - медична (імунологічна) експертиза з використанням аналізу ДНК, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово - медичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання, чи є відповідач батьком ОСОБА_3 Цією ухвалою суд зобов"язав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з дитиною з"явитися в експертну установу для проведення експертизи за викликом експерта.

В порушення такого зобов"язання ОСОБА_1 двічі до експертної установи не явився, тому ухвала суду залишилася без виконання.

Свою неявку ОСОБА_1 пояснив поважними причинами.

Ухвалою суду від 13.11.2015р. у справі повторно призначалася судово - медична (імунологічна) експертиза, проведення якої доручалося тому ж Київському міському клінічному бюро судово - медичних експертиз, на вирішення якої також поставлено питання, чи є відповідач батьком ОСОБА_3

20.01.2016р. до суду першої інстанції надійшло повідомлення експертної установи про те, що ОСОБА_1 від проведення експертизи відмовився. Ухвала знову залишилася без виконання.

Свою відмову ОСОБА_1 аргументував - через релігійні переконання.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно керуючись ст. 146 ЦПК України постановив рішення яким визнав ОСОБА_1 батьком неповнолітньої ОСОБА_3 Відповідно до ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

З рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2014р. вбачається, що за показаннями свідків по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 декілька років зустрічалися, їздили разом на відпочинок і навіть біля шести місяців разом проживали. Свідки, покликаючись на свою суб"єктивну думку, припускають, що батьком неповнолітньої ОСОБА_3 є саме ОСОБА_1

Вказане рішення набрало законної сили, а тому встановлений ним факт колегія суддів приймає як належний доказ походження ОСОБА_3 від відповідача по справі ОСОБА_1

Визначаючи розмір аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, судом першої інстанції враховані вимоги ст. 180 СК України, наведені відповідні мотиви з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Боймиструк

А.М. Шеремет