Справа № 362/1747/16-ц
Провадження № 2/362/1422/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті своєї матері вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, нотаріусом було відмовлено в оформленні права власності на дану частину житлового будинку, оскільки право власності на дану частину нерухомого майна не було зареєстровано у встановлений законом спосіб.

Позивач і її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Відповідач і її представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги та надали суду заяву у якій не заперечили щодо задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін і їх представників та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За договором дарування частини житлового будинку від 28.01.2003 року, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 16.06.2015 року (а.с. 6).

Спадкоємцями померлої є її діти ОСОБА_7 і ОСОБА_1, які за укладеним між ними договором від 29 лютого 2016 року здійснили поділ спадкового майна, відповідно до якого останній виділено у власність по спадщині за законом також і 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22 - 23).

Про факт спадкоємства позивача після померлої матері також свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.02.2016 року (а.с. 27 - 28).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 Вих. № 591/02-31 від 29.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частину житлового будинку з тих підстав, що право власності на дану частину нерухомого майна не було зареєстровано згідно з чинного законодавства (а.с. 32).

Норми статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов'язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як встановлено судом, спадкодавець набула прав на вказану частину житлового будинку на підставі договору дарування від 28.01.2003 року.

Тобто, на момент виникнення у померлої ОСОБА_5 прав на спірну частину нерухомого майна - 2003 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого не передбачали обов'язкової реєстрації прав на нерухоме майно.

Зокрема частина перша статті 128 ЦК УРСР пов'язувала момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, суд приходить до висновку, що майнові права ОСОБА_5 на нерухоме майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із частиною п'ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому суд враховує, що спадкодавець позивача не встигла оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату її смерті.

Отже, та обставина, що ОСОБА_5 за життя не встигла оформити право власності на вказану частину житлового будинку належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті її матері.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з відповідними надвірними господарськими спорудами.

Норма частини четвертої статті 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1267, 1267, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 88, 169, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять шість), в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий