Провадження № 22-ц/780/2754/16 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 9 30.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.

За участі секретаря: Якимчук Ю.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною вище заявою.

Вимоги мотивував тим, що його мати ОСОБА_3 була уроджена полька, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традиції своєї національності. Він також виховувався відповідно до польських традицій, святкує польські свята та вважає себе поляком. ОСОБА_2 звертався до РАЦСу Києво-Святошинського району Київської області з проханням внести зміни в актовий запис про державну реєстрацію шлюбу, де вказати його національність «поляк».

Вказував, що з приводу вирішення цього питання він звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, але йому було відмовлено.Чинним законодавством не передбачено встановлення факту реєстрації національності, тому він не може звернутись до органів РАЦСу з відповідною заявою. Вважав, що його право порушено.

Зазначав, що встановлення факту національності йому потрібно для встановлення його польського походження, збереження роду та передання національних традицій.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 10 березня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 1956 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Камянець-Подільському реєстраційної служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області складено актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження. Крім того, в даному свідоцтві вказано лише місце народження - Україна, Хмельницька область, м. Камянець-Подільський. Національність батьків не вказана.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 2 від 03 липня 2015 року батьками заявника є ОСОБА_2 (українець) та ОСОБА_3 (полька).

З витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №0 від 15 січня 2014 року вбачається, що 19 червня 1955 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 (українець) та ОСОБА_3 (полька).

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно із ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що встановлення зазначеного у заяві юридичного факту цивільним законодавством не передбачене, адже суперечить його загальним засадам, враховуючи, що питання поновлення таких прав чи свобод громадян (закріплених Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами) виникає тільки у разі їх порушення суб'єктами владних повноважень під час здійснення ними управлінських функцій, тобто вони не виникли з цивільних, трудових, сімейних та інших правовідносин шляхом їх встановлення і визнання, у зв'язку з чим спосіб відновлення порушеного права заявника вирішується шляхом оскарження відмови (дії) відповідача, як суб'єкта владних повноважень, у судовому порядку в адміністративному судочинстві.

Таким чином, суд першої інстанції відкрив провадження у справі і ухвалив рішення щодо заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не з'ясувавши характеру, підстав та суб'єктного складу правовідносин, чи передбачено законом інший порядок встановлення цього факту, у зв'язку з чим та всупереч вимогам статті 15 ЦПК України заява розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч.1 ст. 310 ЦПК та п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України із закриттям провадження у справі, так як вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 307, 310, 314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: