Справа № 473/1050/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"18" травня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 518 грн. 00 коп. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 18.07.2006 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, що стало підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2012 року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 284 грн. 18 коп., яка виникла станом на 31.05.2011 року.

Посилаючись на те, що вищевказане рішення суду відповідачем не виконано, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 518 грн. 00 коп.

В судове засідання представник позивача не зявився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на сплив позовної давності для предявлення вимог Банку до неї, які випливають з кредитного договору б/н від 18.07.2006 року.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 18.07.2006 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови.

Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками Банку, а також Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, тарифами Банку. Своїм підписом у заяві про відкриття картрахунку відповідач засвідчила, що вона ознайомилася з вищевказаними документами.

Відповідно до договору Банк зобовязався надати та в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі своєї сторони позичальник зобовязалась щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 3 % на місяць (36 % річних) (в разі порушення виконання зобовязань 72 % річних, відповідно до тарифів, затв. наказом голови правління Банку за № 1663 від 31.08.2005 року).

Крім того, за порушення строків платежу по будь-якому з передбачених договором грошових зобовязань більше ніж на 120 днів передбачений обовязок позичальника сплатити на користь Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Сторони узгодили й інші його умови.

Відповідач умови кредитного договору, в тому числі щодо порядку та строків повернення кредитних коштів, розміру процентної ставки, застосування подвійної процентної ставки в разі виникнення прострочки щодо внесення платежів за кредитним договором визнала, оскільки користувалася кредитними коштами, частково їх повернула.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2012 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 22 284 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 9 855 грн. 94 коп., заборгованість за процентами в розмірі 10 890 грн. 90 коп., штраф у загальному розмірі 1 037 грн. 34коп. Обумовлений розрахунок заборгованості відповідачем під час розгляду справи оспорено не було.

На підставі даного рішення суду 30.05.2012 року був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області. Коштів у порядку виконання обумовленого рішення від відповідача не надходило, згідно повідомлення ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області за № 2135 від 16.03.2016 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст.599,600,601, 604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобовязання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Отже, відповідно до наведеного та ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

За такого, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання й не позбавляє права на отримання кредитором штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Обумовлена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, позивач, враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту була стягнута з відповідача в повному обсязі за рішенням суду, яке не виконано, має право вимагати від відповідача сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, нарахованих після ухвалення рішення судом та за час, який не увійшов в попередні розрахунки Банку.

Відповідач заявила про застосування позовної давності.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Її перебіг, за загальним правилом, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України) та співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Так, за вимогами кредитора про стягнення кредитних коштів та процентів, повернення яких відповідно до умов договору здійснюється періодичними платежами, в разі неналежного виконання позичальником взятих на себе зобовязань за договором, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також факт звернення Банку з вищевказаним позовом до суду 29.02.2016 року, на користь Банку підлягають стягненню нараховані ним проценти за період з 01.03.2013 року по 31.01.2016 року (в межах заявлених позовних вимог) в розмірі 21 032 грн. 58 коп. (9 855 грн. 94 коп. х 72 % / 360 (за умовами договору) х 1 067 (кількість днів за обумовлений період)).

Проте, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення штрафу, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з наведеного, штраф є відповідальністю, яка визначається з настанням однієї з подій, а саме: невиконання або неналежне виконання зобов'язання та вичерпується з настанням обумовлених фактів, оскільки має разовий характер.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5 % від суми позову.

Вказаний штраф було стягнуто за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2012 року. Разом з тим, умовами договору не передбачено порядок стягнення штрафу на суму заборгованості, яка виникла після ухвалення рішення суду.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (67 %) в розмірі 923 грн. 26 коп. (1378 грн. 00 коп. х 67 %).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.07.2006 року, а саме заборгованість за процентами станом на 31.01.2016 року в розмірі 21 032 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 923 грн. 26 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.В. Лузан