АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1115/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,23 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

17 квітня 2015 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (далі - СТОВ «Прогрес») звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка, площею 2,8119 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради, Золотоніського району, Черкаської області.

09 лютого 2009 року між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на п'ять років, починаючи від дня його державної реєстрації, яка була здійснена 06 квітня 2009 року, терміном дії до 31грудня 2014 року.

Пунктом 8 договору передбачено переважне право орендаря на поновлення строку дії договору на новий строк.

Для здійснення ротації основної сівозміни СТОВ «Прогрес» було здійснено мульчування, дискування, внесення безводного аміаку, оранка вищевказаної земельної ділянки.

У лютому 2015 року орендар - СТОВ «Прогрес» звернулося до ОСОБА_6 з пропозицією укласти додаткову угоду, однак відповідач відмовився від продовження договору, тому 23.03.2015 року позивачем було направлено вимогу про відшкодування витрат на підготовку земельної ділянки в сумі 4810 грн. Оскільки відповідач заперечує проти сплати даних коштів, то це вказує на продовження попередніх договірних відносин.

Тому позивач просить суд:

1. Визнати за СТОВ «Прогрес» право на поновлення і продовження терміну дії договору оренди землі від 09.02.2009 року, укладеного між ОСОБА_6 та орендарем СТОВ «Прогрес» з питання строкового платного користування земельною ділянкою площею 2,8119 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області, на той же час - 5-річний термін і на тих же умовах.

2. Визнати поновленим і продовженим термін дії договору оренди землі від 09.02.2009 року;

3. Визнати укладеною додаткову угоду від 02.02.2015 року до договору оренди землі від 09.02.2009 року на той же 5-ти річний термін і на тих же умовах.

4. Зобов'язати ОСОБА_6 підписати (укласти) і зареєструвати у встановленому порядку додаткову угоду від 02.02.2015 року до договору оренди землі від 09.02.2009 року між орендарем СТОВ «Прогрес» та орендодавцем ОСОБА_6

5. Стягнути з ОСОБА_6 на користь СТОВ «Прогрес» судовий збір.

17 грудня 2015 року представник СТОВ «Прогрес» Чирва О.В. подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просила, окрім заявлених раніше вимог, стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків в розмірі 4810 грн., а також упущену вигоду в сумі 46499,81 грн., а всього 51 309 грн.(а.с.99).

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог СТОВ «Прогрес» про поновлення договору оренди земельної ділянки відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник СТОВ «Прогрес» Лисенко В.Ф., вважаючи, що рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги СТОВ «Прогрес» в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що СТОВ «Прогрес» не дотримався строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Встановлено, що 09 лютого 2009 року між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди землі, за яким ОСОБА_6 надав в оренду СТОВ «Прогрес» земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності, площею 2,8119 га, яка розташована на території Богуславецької сільської ради (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 8 договору, термін дії договору до 31 грудня 2014 року. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

30 червня 2014 року ОСОБА_6 направив повідомлення СТОВ «Прогрес» про те, що не має наміру продовжувати договір оренди землі площею 2,8119 га. у зв'язку з тим, що має намір сам обробляти вказану земельну ділянку (а.с.30).

23 березня 2015 року СТОВ «Прогрес» направив ОСОБА_6 вимогу про відшкодування витрат на підготовку земельної ділянки в сумі 4810 грн. (а.с. 18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, СТОВ «Прогрес» посилалося на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За частиною другою статті 792 ЦК України - відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена дещо інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди здійснюється із власником земельної ділянки.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку .

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Саме на зазначені юридичні факти вказав і Верховний Суд України у правовій позиції у справі №6-146цс16, яка є обов'язковою для застосування в даній справі, як аналогічній тій, по якій зроблена така правова позиція.

Заслуговує на окрему увагу та обставина, що у пункті 8 договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_6 та СТОВ «Прогрес», було визначено, що після закінчення строку дії цього договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. Тут же чітко передбачено, що в цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як вбачається з наявних у справі доказів, позивач не подав за 30 днів до закінчення дії договору від 09 лютого 2009 року письмового повідомлення про намір продовжити оренду і тим самим втратив право на поновлення договору на підставі і ч. 1 і ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, по закінченню дії договору оренди землі від 09 лютого 2009 року, яка настала 31 грудня 2014 року, орендар намагався продовжувати користуватися земельною ділянкою орендодавця та вважав, що оскільки протягом одного місяця після закінчення строку договору, як передбачено ч.6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі», орендодавцем ОСОБА_6 не було направлено орендарю СТОВ «Прогрес» листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, він має право на пролонгацію зазначеного договору.

Така позиція відповідача є помилковою, так як вона не відповідає умовам договору, закону і тому такий договір не може вважатися поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Повідомлення, направлене ОСОБА_6 30 червня 2014 року СТОВ «Прогрес» про те, що він не має наміру продовжувати договір оренди землі площею 2,8119 га. у зв'язку з тим, що має намір сам обробляти вказану земельну ділянку, лише підтверджує його намір не продовжувати дію договору та не надає позивачу переважного права на поновлення договору.

З цих підстав позовні вимоги СТОВ «Прогрес» до ОСОБА_6 про визнання за товариством права на поновлення і продовження терміну дії та про визнання поновленим і продовженим термін дії договору оренди землі від 09.02.2009 року, раніше укладеного між орендарем СТОВ «Прогрес» та орендодавцем ОСОБА_6 з питання строкового платного користування земельною ділянкою площею 2,8119 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання укладеною додаткову угоду від 02 лютого 2015 року до договору оренди землі від 09 лютого 2009 року, то вони також не підлягають до задоволення з зазначених вище підстав, оскільки відповідач ОСОБА_6 не бажає продовжувати дію договору оренди землі з позивачем та має намір сам обробляти свою ділянку.

Серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

В даному випадку про всі умови в попередньому договорі оренди землі від 09.02.2009 року сторонами було домовлено, тому саме в такому вигляді і на таких умовах закінчилася його дія, так як будь-які зміни до нього сторони між собою не погоджували.

Позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_6 підписати (укласти) і зареєструвати у встановленому порядку вказану додаткову угоду тим більше не можуть бути задоволені також із зазначених вище підстав.

Не зважаючи на те, що вимоги про продовження дії договору оренди землі від 09.02.2009 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, не підлягають до задоволення, вимоги СТОВ «Прогрес» про стягнення з відповідача на користь товариства суми матеріальних збитків в розмірі 4810 грн., як витрати на підготовку земельної ділянки, а також упущену вигоду в сумі 46499,81 грн., а всього 51 309 грн., також не підлягають до задоволення, оскільки надані позивачем докази щодо вказаних вимог, не містять даних щодо зазначених збитків та не підтверджують їх розмір як щодо витрат на підготовку земельної ділянки так і щодо суми упущеної вигоди, тобто, не є належними та переконливими.

Крім того, відшкодування таких витрат по закінченню дії договору оренди землі не передбачено ні законом, ні самим договором.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до правильного висновку про повну відмову від задоволення позову, правильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права, що призвело до правильного вирішення спору.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України дані обставини є підставами для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :