Справа № 540/505/16-ц
Номер провадження 2/540/160/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ряднини В.М.

за участю секретаря Сизоненко Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Машівської районної державної адміністрації, головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи на стороні позивача, що не замовляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

у березні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.12.2014 року помер його батько ОСОБА_5. Після смерті спадкодавця позивач та треті особи по справі звернулися до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельні ділянки площею 20,30 га, 1,39 га, 13,30 га, що розташовані на території Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області. Вищезазначені земельні ділянки були надані ОСОБА_1, який був головою ФГ "Весна", для ведення селянського господарства на праві постійного користування землею.

22.03.2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою спадкоємцям за законом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки в зв'язку з тим, що державний акт на право постійного користування землею не є правовою підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину. А тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявив про те, що пояснення по суті надасть його представник (ОСОБА_2М.). Останній як і його довіритель позов підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні, пояснивши, що після смерті батька позивача (ОСОБА_1О.), який був головою фермерського господарства «Весна» - виникло право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 20.30 га, 1.39 га та13.30 га, які розташовані на території Кустолово-Суходільської сільської ради. За життя померлому спадкодавцю (ОСОБА_1О.) було надано на праві постійного користування вищевказані земельні ділянки, про що мається державний акт серії ПЛ за № 012 від 20.02.2001 року, виданий Машівською районною радою Полтавської області і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №154.Він доповнив, що за життя головою фермерського господарства «Весна» (ОСОБА_1О.) не реорганізоване та не ліквідоване та після його смерті продовжує здійснювати свою статутну діяльність і будь-які акти органів державної влади щодо припинення права спадкодавця щодо постійного користування вищевказаними земельними ділянками відсутні.

Через канцілярію суду 19.04.2016 року від (відповідача -1) Машівської районної державної адміністрації надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, в якій просять в задоволенні позовних вимог останнього - відмовити. Крім того до суду також надійшла заява про розгляд цивільної справи без участі райдержадміністрації (а.с.54-56).

Представник відповідача - 2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином неодноразово був повідомлений про день та час розгляду цивільної справи.

Також до суду належним чином були повідомлені про день та час розгляду цивільної справи треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак до суду надійшли від них заяви в яких вони не заперечують проти задоволення позовних вимог і просять слухати справу без їх участі (а.с.67-68).

Заслухавши представника позивача, дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню зі слідуючих підстав:

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 283100 ОСОБА_1 помер 1.12.2014 року (а.с. 9).

У зв'язку зі смертю голови СФГ «Весна», новим головою став його син ОСОБА_1, а членами господарства дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с. 14-36).

Судом установлено, що згідно із державним актом серії ПЛ за № 012, виданого на ім'я ОСОБА_1 у 2001 році, за ним закріплюється в безстрокове і безплатне користування 34,99 га землі для ведення селянського (фермерського) господарства на території Кустолово-Суходільської сільської ради в межах згідно з планом землекористування.

Вказаний державний акт видано Машівською районною радою Полтавської області та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 154. Згідно Державного акту на ім»я ОСОБА_1 - земельні ділянки надані останньому для ведення селянського (фермерського) господарства та посвідчують право постійного користування ними.

Після смерті спадкодавця його спадкоємці - дружина ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак 22.03.2016 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 10-11).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно правил ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону, а відповідно до ст. 19 цього Закону до складу майна фермерського господарства входить у тому числі і право користування землею.

Згідно положень ч. 2 ст. 407 ЦК України, оскільки до складу спадщини увійшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю ОСОБА_1 на час відкриття спадщини і не припинилися у зв'язку з його смертю, а також згідно ч. 2 ст. 102-1 ЗК України - право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Питання видачі свідоцтв на право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат » та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Підстави відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат ». Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, законом визначено чіткий перелік підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. У ст. 141 ЗК України зазначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Даний перелік є вичерпний і смерть особи - користувача земельної ділянки, не є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Після смерті голови ФГ «Весна» ОСОБА_1 дане ФГ не реорганізовано та не ліквідовано, продовжує здійснювати свою статутну діяльність. Будь-які акти органів державної влади щодо припинення права спадкодавця щодо постійного користування вищевказаною земельною ділянкою відсутні.

Відповідно до змін та доповнень (нова редакція) до Статуту ФГ «Весна», затверджених рішенням голови ФГ «Весна» від 2015 року, державна реєстрація яких проведена 2015 року, ОСОБА_1 є членом та керівником даного ФГ.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Крім того Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, діє відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 р. № 9, та реалізує покладені на нього, згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України, повноваження стосовно передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Враховуючи викладене, та те, що земельні ділянки, на які позивач просить визнати за ним право постійного користування, належать до земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та находяться за межами населених пунктів, а тому саме Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є належним відповідачем по справі, з якого і повинен бути стягнутий судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88,212,213,215 ЦПК України,ст.ст. 407, 1216-1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 92, 102-1, 141 ЗК України, ст.ст. 19, 23 Закону України «Про фермерське господарство», суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право постійного користування на земельну ділянку (загальною) площею 34, 99 га, яка розташована на території Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області, яка, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ПЛ 012 від 20.02.2001 року, була надана в постійне користування ОСОБА_5, який помер 01 грудня 2014 року.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 551, 20 гривня в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий :