Провадження № 22-ц/780/3169/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 56 24.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом та просили визнати, що інформація, викладена в скарзі від 09 вересня 2015 року відповідача ОСОБА_2 відносно позивачів до служби у справах дітей Святошинської районної ради в місті Києві державної адміністрації не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації ОСОБА_3 як лікаря та наносить шкоди його інтересам та інтересам дружини.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та у задоволенні заяви ОСОБА_2 про компенсацію витрат на надання правової допомоги відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, присудити відповідачу здійснені ним витрати, пов'язані із розглядом справи в суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що представник позивачів подав заяву про залишення справи без розгляду, а не позову без розгляду, що є не одним і тим же. Представник позивачів не наділений повноваженнями подавати таку заяву та взагалі не має права представляти інтереси позивачів у суді через відсутність довіреності. Крім того, судом допущено порушення норм процесуального права при залишенні позовної заяви без руху. Суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у стягненні витрат на правову допомогу. Розрахунок витрат, понесених відповідачами на правову допомогу, був наведений представником відповідачів у судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про компенсацію витрат на надання правової допомоги, суд першої інстанції керувався п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та виходив з того, що подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду є правом позивача, а відповідач, заявляючи вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, не надав розрахунку понесених ним витрат.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає, зокрема, на підставі договору.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_5, з другої сторони укладено угоду про надання правової допомоги. 25 лютого 2016 року представник позивачів ОСОБА_5 подав до суду заяву про залишення справи без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про те, що представник позивачів не наділений повноваженнями подавати заяву про залишення справи без розгляду та взагалі не має права представляти інтереси позивачів у суді через відсутність довіреності.

Однак, сама угода, укладена між ОСОБА_3, ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_5, з другої сторони, дає право останньому під час розгляду даної справи подавати відповідні заяви та вказана угода не містить обмеження повноважень представника на вчинення певної дії, зокрема, заборону подавати заяву про залишення позову без розгляду.

Разом з тим, приймаючи заяву представника позивача, суд першої інстанції не звернув уваги, що в заяві представник просив залишити справу без розгляду, в той час як чинним ЦПК України не передбачено такої можливості (а.с. 78).

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 207 ЦПК України позивач має право подати до суду заяво про залишення позову без розгляду.

Однак такої заяви до суду позивачем подано не було, а відтак суд безпідставно залишив позовну заяву позивача без розгляду.

Крім того, відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 89 ЦПК України в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2016 року між Грабарем М.Ф. та ОСОБА_2 було укладено договір №01/16-ЦС про надання правової (юридичної) допомоги (адвокатських послуг). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №01/16-ЦС-01 вартість наданих ОСОБА_7 відповідачу послуг становить 16 500 грн.

З журналу судового засідання від 14 березня 2016 року вбачається, що 14 березня 2016 року представник відповідача Грабар М.Ф. брав участь у судовому засіданні з 14 год. 15 хв. по 17 год. 43 хв.

14 березня 2016 року ОСОБА_8 також подав заяву про компенсацію витрат відповідача на правову допомогу.

Таким чином, суд першої інстанції повинен був врахувати вимоги ст.ст. 79, 84, 89 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Наданий ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката Грабара М.Ф. у вказаній цивільній справі не може бути взятий до уваги апеляційним судом, оскільки вказаний розрахунок до суду першої інстанції не надавався та судом не досліджувався, а суд апеляційної інстанції в силу вимог ст. 303 ЦПК України перевіряє судове рішення в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Однак зазначений розрахунок може бути врахований судом першої інстанції під час нового розгляду зазначеного питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки ухвала постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року скасувати та передати питання залишення заяви без розгляду на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Лащенко В.Д.