Справа № 161/548/16-ц Провадження № 22-ц/773/845/16 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Овсієнка А.А., Подолюка В.А.,

секретар Черняк О.В.,

з участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ«УкрСиббанк») 19 січня 2016 року звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивує тим, що 12 червня 2008 року укладено договір про надання споживчого кредиту №0 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (тепер - АТ«УкрСиббанк») та ОСОБА_3 Відповідно до договору банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 39000доларів США. Відповідач зобов'язався повернути кредит не пізніше 12 червня 2029року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту проценти за користування кредитом у розмірі 12,50річних. 09.04.2009 року укладено додаткову угоду №1 з ОСОБА_3 про зміну строків сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, викладено графік погашення кредиту за договором в новій редакції. 12.06.2008р. між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені окремі договори поруки, за умовами яких поручителі зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, що виникли з кредитного договору. З березня 2015р. ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення кредиту. Станом на 15.01.2016р. утворилась заборгованість по даному договору в розмірі 27376,94 доларів США. Просив суд стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 борг за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 червня 2008 року в розмірі 27376,94 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 8147,07грн., судовий збір по 3319,23грн. з кожного.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 червня 2008 року в сумі 27376,94 доларів США, яка складається із кредитної заборгованості в сумі 26747,93 долари США, в тому числі прострочена заборгованість з березня 2015 року в сумі 1697,93 долари США, заборгованості по процентам в сумі 629,01 доларів США, заборгованості по сплаті пені за прострочення сплати кредиту в сумі 7990,20грн., заборгованості по сплаті пені за прострочення сплати процентів в сумі 156,87 грн., понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9957,69грн. В решті позову відмовлено.

Позивач АТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як поручителів є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст.610 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2008 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 39000доларів США, з остаточною датою повернення кредиту 12 червня 2029 року, розмір відсоткової ставки за користування кредитом 12,50% річних.

На забезпечення виконань зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №0/1, за умовами якого зобов'язалася відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_3 зобов'язань перед банком, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі.

12 червня 2008 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 0/2, за яким останній поручився у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору належним чином не виконав, станом на 15 січня 2016 року утворилась заборгованість перед АТ «Укрсиббанк» в сумі 27376,94 доларів США, з яких залишок заборгованості - 26747,93 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість з березня 2015 року - 1697,93 доларів США; заборгованість по процентам - 629,01 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 7990,20грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 156,87грн. Дану заборгованість суд першої інстанції стягнув з позичальника ОСОБА_3

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на те, що відбулася зміна зобов'язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їхньої відповідальності.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржника кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною першою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не врахував, що зміни відсоткової ставки не відбулося, по строковій кредитній заборгованості нараховувалась відсоткова ставка в розмірі 12,5% річних, а до простроченої кредитної заборгованості застосовувалась подвійна відсоткова ставка в розмірі 25%, як то передбачено умовами договору про надання споживчого кредиту в п.1.3.1 і зазначене не призвело до збільшення відповідальності поручителів.

Згідно положень п.1.3.1 договору кредиту за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12.50%річних. За користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки встановленої умовами договору.

Згідно п.1.1 договору поруки, як за №0/1, так і за №0/2, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договорів поруки передбачено, що поручителю відомі всі умови вищезазначеного Основного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Будь-яких змін, про внесення яких кредитор був зобов'язаний повідомити та отримати згоду від поручителів, до кредитного договору не вносились, а поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язались відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, умовами якого передбачено збільшення вдвічі процентної ставки від ставки встановленої умовами договору на прострочену суму основного боргу. А тому нарахування банком процентів за користування кредитом у розмірі 25% на прострочену суму заборгованості не може вважатись збільшенням обсягу відповідальності поручителів.

Додатковою угодою, укладеною 09.04.2009р. між банком і ОСОБА_3 було змінено лише строк сплати процентів, проте сам розмір процентів не змінився і збільшення нарахувань за кредитом не відбулося.

Помилковим є посилання в рішенні суду першої інстанції на те, що з 16 березня 2009 року по 28 січня 2016 року додатково обліковано 1467,82 доларів США і це є збільшення обсягу відповідальності. Заборгованість по кредиту - 27376,94долари США та пеня 8147,07грн. нараховані у відповідності до умов кредитного договору і підтверджується довідками-розрахунками заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, виписками по кредитному договору, квитанціями про сплату кредиту. Загальна сума 1467,82грн., яку суд вважав, як збільшення обсягу відповідальності, не відображається як заборгованість у розрахунку боргу. Як пояснили представники позивача в судовому засіданні по рахунку 2233 по дебету відображаються технічні проводки, пов'язані з віднесенням сум основного боргу на прострочу і до сум заборгованості відношення не мають. Дана обставина не спростована відповідачами. Розмір заборгованості по кредиту, який був встановлений судом першої інстанції і знайшов своє підтвердження в суді апеляційної інстанції не оскаржувався боржником - відповідачем ОСОБА_3

Колегія суддів прийшла до висновку, що підстав для відмови в позові до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 немає. Оскільки висновки суду першої інстанції в цій частині зроблені з порушенням норм матеріального права та невідповідністю його висновків обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині та солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованості за вказаним кредитним договором.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають розподілу відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. АТ «УкрСиббанк» сплатив судовий збір на загальну суму 20911.14грн. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, який підлягає стягненню на його користь в повному обсязі з відповідачів по справі в рівних частках з кожного по 6970,38грн.

Керуючись ст.559 ЦК України та ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 27376,94 доларів США (двадцять сім тисяч триста сімдесят шість доларів 94 центи США) та 8147,07грн. (вісім тисяч сто сорок сім гривень 07 коп.) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 червня 2008 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 27376,94 доларів США (двадцять сім тисяч триста сімдесят шість доларів 94 центи США) та 8147,07грн. (вісім тисяч сто сорок сім гривень 07 коп.) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 червня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по 6970,38грн. (шість тисяч дев'ятсот сімдесят гривень 38коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: