Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1730/16-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С.М.
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, на рішення Богунського районного суду Житомирської області від 22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5 , третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про виселення та зобов'язання знятися з реєстраційного обліку, ,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначили, що ОСОБА_1 є власником 31/48 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Позивачі зазначають, що зареєстровані у вказаному житловому будинку, проте позбавлені можливості там проживати, оскільки відповідач, вселившись у дане житло після звільнення з місць позбавлення волі, не допускає їх до цього житлового приміщення, погрожуючи фізичною розправою.

Вселення ОСОБА_5 та реєстрація за вказаною адресою відбулась ще за життя його матері ОСОБА_6, якій належало 4/24 частини спірного житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. Спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_2

Таким чином, не будучи власником спірного житла та безпідставно користуючись ним, відповідач порушує права позивачів.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном та виселити ОСОБА_5 із 31/48 частини домоволодіння АДРЕСА_1

Окрім того, просили зобов'язати ОСОБА_5 знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, вказують, що зміна власника житла не призводить до збереження права користування цим житлом за членами сім'ї колишнього власника.

Звертаючись до суду з даним позовом, вони посилались на положення ст.ст.317,386,319,391 ЦК України, однак суд вийшов за межі позовних вимог та застосував норми ст. 116 ЖК України.

В судовому засіданні позивачі та представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги.

Зокрема, ОСОБА_2 пояснила, що відповідач є її братом та з народження проживав у спірному житловому будинку. Створивши власну сім'ю, він проживав за іншою адресою. За вбивство рідного брата був засуджений та відбував покарання у місцях позбавлення волі, а після звільнення самовільно вселився у дане житло та перешкоджає їй та її синові із сім'єю проживати за вказаною адресою. Він змінив замок від вхідних дверей, влаштовує сварки, скандали, погрожує їм вбивством.

Відповідач в судовому засіданні не визнав апеляційну скаргу та зазначив, що вселився у цей житловий будинок з дозволу ОСОБА_2 На даний час у цьому житлі він займає приміщення 1-3, площею 10,8 кв.м. та не чинить позивачам будь-яких перешкод у користуванні ним. Замок від вхідних дверей він змушений був замінити, оскільки втратив ключ від раніше встановленого замка.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на законних підставах проживає у спірному житловому будинку, оскільки в силу положень ст. 71 ЖК за ним зберігалось право користування цим житлом та після відбування покарання він вселився у дане житлове приміщення з дозволу власника.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За правилами ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 31/48 частина житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1. Вказана обставина підтверджується договором дарування, укладеним між ним та ОСОБА_2 2 листопада 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я.

Матеріали справи свідчать, що попередніми співвласниками вказаного житлового будинку були: позивачка ОСОБА_2, якій належало 5/16 його частин; ОСОБА_8, яка набула право власності на 17/48 частин; 1/24 частина належала ОСОБА_9; відповідач ОСОБА_5 був власником 1/8 частини.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2005 року припинено право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_9, відповідно, на 1/8 та 1/24 частини спірного житлового будинку.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 4/24 частини вказаного домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, а всього з урахування її долі в ньому на 31/48 частину.

Поділено домоволодіння в натурі та виділено ОСОБА_2 у власність приміщення: 1-1 площею 5,9 кв.м.,1-2 площею 4,1 кв.м., 1-3 площею 10,8 кв.м., 1-6 площею16,0 кв.м

ОСОБА_8 виділено у власність приміщення 1-4 площею 9,7 кв.м. та 1-5 площею 11,0 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 1469 грн. 50 коп. грошової компенсації за його частку у домоволодінні та на користь ОСОБА_9 - 489 грн. 83 коп.

Судом також встановлено, що у спірному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_2

Наявний в матеріалах справи лист Управління ДМС України в Житомирській області від 24 лютого 2016 року містить інформацію про те, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 5 вересня 2001 року ( а.с.65).

Отже, після вселення відповідача у спірний житловий будинок та реєстрації за даною адресою право власності останнього на частку у цьому домоволодінні було припинене за рішенням суду. Проте, за згодою колишніх власників він продовжував користуватись зазначеним житлом. В подальшому, право власності на 31/48 частину житлового будинку, в якій проживає відповідач, перейшло до ОСОБА_1 Будь-який договірних правовідносин щодо користування спірним житлом між останнім та відповідачем не існує.

Право членів сім'ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є. З припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

З переходом права власності на дане житлове приміщення до ОСОБА_1 відповідач втратив право користування цим житлом.

Та обставина, що ОСОБА_5 відмовляється добровільно звільнити спірне житлове приміщення, свідчить про порушення права власності ОСОБА_1.

З огляду на вищезазначене, позов ОСОБА_1 про виселення відповідача з вказаного житлового приміщення підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вони не є власниками спірного житла.

Окрім того, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовна вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою є передчасною та не підлягає до задоволення, оскільки вирішення даного питання можливе на стадії виконання рішення суду про виселення останнього зі спірного житла.

З огляду на вищезазначене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового,- про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 209,303, 307, 309, 313,314,316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_5 із 31/48 частини житлового будинку АДРЕСА_1

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зняття з реєстраційного обліку відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: