АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №631/135/16-ц. Головуючий 1 інст.: - Марюхна Л.А.
Провадження №22-ц/790/4785/16. Суддя-доповідач : - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Черкасова В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря: - Лашакової Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 - про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 5 травня 2004 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №HANWSK00S10038, згідно з яким банк надав останньому кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 27 квітня 2006 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідач ОСОБА_6 свої зобов'язання за договором не виконував у зв'язку з чим заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2013 року з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 88 683 грн. 38 коп., яка складалася з 5 209 грн. 82 коп. - заборгованості за кредитом, 30130 грн. 11 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 53 343 грн. 40 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Зазначене рішення набрало чинності, однак не виконано ОСОБА_6 по теперішній час.

Станом на 18 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_6 перед банком за кредитним договором становить 150 226 грн. 58 коп., з яких заборгованість за кредитом - 5209 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 38 788 грн. 41 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором 106 228 грн. 35 коп.

Різниця між сумою заборгованості за кредитним договором, стягнутою за рішенням суду та сумою заборгованості за кредитним договором станом на 18 вересня 2015 року становить 51 543 грн. 20 коп., штраф відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2577 грн. 16 коп., а всього 54 620 грн. 36 коп.

Відповідач ухиляється від сплати вказаної заборгованості, що змушує банк звернутись з позовом в суд.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь заборгованість за кредитним договором №HANWSK00S10038 від 5 травня 2004 року у розмірі 54 620 грн. 36 коп., судові витрати у розмірі 1218 грн.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився.

Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 5 травня 2004 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №HANWSK00S10038, згідно з яким банк надав останньому кредит у розмірі 10000 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (0,10% за день) на суму залишку заборгованості за кредитом, з щомісячним погашенням заборгованості у розмірі 593 грн., не пізніше 5 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за датою видачі кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту 27 квітня 2006 року включно (пункт 1.1договору).

Пунктами 3.3, 3.4 кредитного договору сторони передбачили, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту, визначених у п. 1.1 договору, позичальник сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки (по відношенню до ставки, передбаченої п. 1.1 договору) від суми залишку непогашеного кредиту. У разі несвоєчасної сплати заборгованості по процентам банк має право нарахувати, а позивальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмір 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день про строчки (а. с.75-76).

ЗАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором шляхом видачі кредитних коштів ОСОБА_6

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 20 жовтня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцен-Банк» уклали договір поруки №167, згідно з яким ПАТ «Акцен-Банк» зобов'язалося перед ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідати солідарно за виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором в межах 10 000 грн.

Позичальник ОСОБА_6 не виконував своєчасно взяті на себе зобов'язання за кредитним договором по повернення кредиту та сплати процентів.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2013 року частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцен-Банк», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HANWSK00S10038 від 5 травня 2004 року у розмірі 88 683 грн. 38 коп., яка складалась з 5209 грн. 82 коп. - заборгованості за кредитом, 30130 грн. 11 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 53343 грн. 40 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Стягнуто з ПАТ «Акцен-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн.

Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцен-Банк», ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 986 грн. 83 коп.( а. с. 3).

Сума заборгованості за кредитним договором, стягнута з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним рішенням суду, визначена станом на 10 червня 2013 року.

На виконання рішення суду 17 жовтня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №202/30867/13-ц простягнення с ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 89670 грн. 21 коп., який 19 вересня 2013 року був пред'явлений стягувачем до виконання.

Постановою держаного виконавця ВДВС Нововодолажського районного управління юстиції Харківської області від 22 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження №40831727 за виконавчим листом №202/30867/13-ц, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 17 жовтня 2013 року (а. с.72).

Постановою держаного виконавця ВДВС Нововодолажського районного управління юстиції Харківської області від 22 травня 2014 року виконавче провадження №40831727 закрито, виконавчий лист повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна у боржника ОСОБА_6 (а. с. 78-79).

Наведене свідчить, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2013 року боржником ОСОБА_6 не виконано по теперішній час.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строк договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15 (а. с.116-120).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд не врахував вказані обставини та помилково дійшов висновку про недоведеність ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх позовних вимог .

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №HANWSK00S10038 від 5 травня 2004 року, наданого до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» та залученого до справи вбачається, що заборгованість ОСОБА_6 перед банком по процентам за користування кредитом за період з 11 червня 2013 року по 18 вересня 2015 року становить 8 648 грн. 30 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 8 грудня 2014 року по 18 вересня 2015 року становить 15 886 грн. 84 коп. ( а. с. 67-72).

Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором №HANWSK00S10038 від 5 травня 2004 року, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 11 червня 2013 року по 18 вересня 2015 року у розмірі 8 648 грн. 30 коп.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та обов'язків, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Зважаючи на те, що розмір пені, яка піддягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» значно перевищує розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені з 15886 грн. 84 коп. до 8 648 грн. 30 коп., стягнувши вказаний розмір пені з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_6 на його користь штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., 5 відсотків від суми заборгованості у розмірі 1225 грн. 76 коп., оскільки кредитним договором №HANWSK00S10038 від 5 травня 2004 року не передбачено стягнення штрафних санкцій, визначених п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»).

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з

другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні з позовом в суд, подачі апеляційної скарги понесені витрати по сплаті судового в сумі 1218 грн. та 1339 грн. 80 коп. відповідно, а всього 2557 грн. 80 коп. (а. с. 17, 50).

Рішення суду ухвалюється на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому понесені ним витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» - задовольнити - частково.

Заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №НАNWSK00S10038 від 5 травня 2004 року у розмірі 17 296 (сімнадцять тисяч двісті дев'яносто шість) грн. 60 (шістдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2557 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В іншій частині позову КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: