У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Гайданці Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, погоджене начальником міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що у міському відділі ДВС Ужгородського МРУЮ на виконанні знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 308/22059/13 від 16.05.2014 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 16.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, відповідно до вимог ст. ст. 17, 19, 20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження», 02.07.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43866882. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» разом з супровідним листом було надіслано сторонам виконавчого провадження.

18.11.2014 року надіслано запити користувачу бази АІС «Автомобіль» про наявність транспортних засобів, зареєстрованих за боржником, в Управління Дерземагенства в Ужгородському районі про наявність земельних ділянок, зареєстрованих за боржником.

24.11.2014 року було відправлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області про місце реєстрації боржника.

25.11.2014 року державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відносно боржника, згідно з яким станом на 01.12.2014 року борг становив 11 500,00 грн.

25.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку було відправлено у відповідні органи для виконання.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України № НОМЕР_1 від 26.11.2014 на запит № 8455640 від 25.11.2014 інформація щодо джерел отримання доходів боржника відсутня.

Згідно з відповіддю № НОМЕР_2 від 25.11.2014 року на запит № 8455701 від 25.11.2015 року, що надсилався до Пенсійного фонду України, встановлено, що боржник не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

За даними відповіді № НОМЕР_3 від 25.11.2014 року Пенсійного фонду України на запит № 8455684 від 25.11.2014 року боржник не отримує пенсії.

Згідно з відповіддю з Державної податкової служби України № НОМЕР_4 від 26.11.2014 на запит № 8455645 від 25.11.2014 року рахунків у банках та інших фінансових установах у боржника немає.

24.02.2016 року у відповідності до ст. 5, 6, 11, 90 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було здійснено виклик боржника та зобовязано його зявитися до органу ДВС на 10.30 год. 02.03.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

За приписами п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Також, за п. 4 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, підтвердження факту невиконання боржником аліментних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням у справі №308/22059/13-ц, є достатньою підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 19, 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. ст. 208-210, 293, 294, 296, 377-1 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2014 року у справі № 308/22059/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 16.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подання апеляційної скарги, передбачених ст. 294 ЦПК.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6