Справа № 369/3543/16-ц
Провадження № 2/369/2024/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 завернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 10.04.1965 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах Українських НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів. Відповідно до вказаного свідоцтва садиба заходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі рішення 14 сесії 4 скликання Горенської сільської ради від 01.12.2004 р. ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів від 19.10.2005.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3. Відповідно до ст. 1220 Цивільного Кодексу України після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Під час свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе своє майно заповідав своїм дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України шестимісячний строк. Донька померлого відмовилася від прийняття спадщини згідно законодавства України.

01.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресо. Нотаріус видав тільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки вона належала спадкодавцю на підставі оформленого належним чином правовстановлюючого документа - державного акту. Однак нотаріус своєю постановою відмовив у вчиненні нотаріальних дій щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі того, що право власності на вище вказаний будинок не було зареєстровано відповідно до ст. 182 Цивільного Кодексу України.

Тому позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок (літ А.), загальною площею 137, кв.м., житловою плошею 82,2 кв.м., мансарда (літ. А1); прибудова (літ. а); альтанка (літ. Б); вольєр (літ В.); сарай (літ Г); навіс (літ. Д, К); господарський блок (літ. Ж); вбиральня (літ. З); вимощення (І); вигрібна яма (ІІ); огорожа ( № 1-№6); ворота з хвірткою (№ 7).

Представник позивача направила до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Горенська сільська рада направила до суду лист в якому просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, рішення прийняти відповідно до вимог закону.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3.

До майна померлого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. була заведена спадкова справа № 64/2015.

До складу спадкового майна померлого увійшло домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 17 липня 2004 р., посвідченого секретарем виконкому Горенської сільської ради Петровською Т.А., ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів у власність своїй дочці ОСОБА_3 та сину ОСОБА_1 в рівних долях кожному.

Спадщину після померлого прийняв його син ОСОБА_1, згідно заяви поданої нотаріусу від 19 жовтня 2015 року № 144.

Дочка померлого ОСОБА_3 подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини від 19.10.2015 р. № 145.

Дружина померлого ОСОБА_7 подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини від 19.10.2015 р. № 146.

Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. від 01.04.2016 р. № 167/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу.

10.04.1965 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах Українських НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів. Відповідно до вказаного свідоцтва садиба заходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1, зазначено що власником будинковолодіння є ОСОБА_2.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно аб.3п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача, який є спадкоємцем за заповітом, що належним чином прийняв спадщину, та має право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси, а отже вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок (літ А.), загальною площею 137, кв.м., житловою плошею 82,2 кв.м.; мансарда (літ. А1); прибудова (літ. а); альтанка (літ. Б); вольєр (літ В.); сарай (літ Г); навіс (літ. Д, К); господарський блок (літ. Ж); вбиральня (літ. З); вимощення (І); вигрібна яма (ІІ); огорожа ( № 1-№6); ворота з хвірткою (№ 7).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.