Справа № 369/6487/14-ц
Провадження № 6/369/110/16
УХВАЛА

Іменем України

10.05.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про», заінтересована особа: ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2016 року заявник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Свою заяву мотивує тим, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.08.2014 року позов ПАТ «Страхова компанія «Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в порядку регресу задоволені. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 7 933 грн. 11 коп., судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

В подальшому право вимоги до ОСОБА_2 було викуплено ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про».

17 грудня 2015 року ТОВ «ФК «Факторинг Про» та ПАТ «Україна» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників.

Тому заявник просив замінити сторону у виконавчому провадженні з Првиатного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про».

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 125 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Ч. 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.08.2014 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» страхове відшкодування в сумі 7 933,11 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього 8176,71 грн. (вісім тисяч сто сімдесят шість гривень та сімдесят одна копійка).

Статтею 512 ЦК України, передбачено, що підставою для зміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

17 грудня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фаторинг Про» та ПАТ «Страова компанія «Україна» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1/17.12.2015, за яким ПАТ «СК «Україна» передало ТОВ «ФК «Факторинг Про», усі права вимоги за грошовими зобовязаннями, що перейшли до Клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування.

Перелік таки вимог визначається згідно Додатку № 1 до цього Договору.

Так обґрунтовуючи свої вимоги, заяник вказував що до нього як до фактора перейшло право регресної вимоги до відповідача ОСОБА_2 згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу № 1/17.12.2015.

Між тим, заявником не надано доказів в обґрунтування того, що він має право вимоги згідно відступної йому регресної вимогу до відповідача, оскільки детальна інформація по кожній окремій регресній вимозі міститься в додатках до Договору, а в самому договорі міститься лише інформація про загальну сума переданих регресних вимог, баз деталізації покожній окремій регресній вимозі та осіб боржників.

Однак відповідний додаток до Договору не був доданий заявником до заяви, що унеможливлює суд встановити відповідне право ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» на заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у вимогах заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, ст. 125 Конституції України та ст.ст. 14, 378 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В заяві ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про», заінтересована особа: ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя: Т.В.Дубас