Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, Державної міграційної служби України в особі Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання незаконною реєстрацію місця проживання особи, визнання незаконним рішення та розпорядження органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, яка відбулась 23.06.2009 р. Визнати незаконним рішення №97 від 18.02.2015 р. «Про визнання громадян наймачами житлової площі» в частині визнання ОСОБА_2 наймачем квартири АДРЕСА_2 та розпорядження №182-Ц1 від 04.03.2015 р. про передачу в приватну власність ОСОБА_2 вказану квартиру. Також просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, видане на ім'я ОСОБА_2, та виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.12.1995 р. батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Від цього шлюбу 11.06.1996 р. народився позивача ОСОБА_1 На той час батько позивача вже був наймачем квартири АДРЕСА_2 на підставі ордеру №092087, виданого Октябрськими РВК м. Харкова 05.02.1992 р. Після народження позивач був зареєстрований у спірній квартирі. В зв'язку з тим, що батько став зловживати спиртними напоями, батьки почали проживати окремо, але залишились в шлюбі до смерті батька, який помер 15.03.2011 р. Всі зобов'язання по його похованню взяла на себе мати позивача. Після смерті батька позивач дізнався, що в квартирі зареєстрована стороння особа - відповідачка ОСОБА_2 З довідки дільниці №13 КП «Жилкомсервіс» в м. Харкові ОСОБА_1 дізнався, що його знято з реєстрації в квартирі АДРЕСА_4 на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу відомо, що 31.03.2015 р. за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірну квартиру. Позивач вважає, що реєстрація відповідачки ОСОБА_2 в спірній квартирі відбулась незаконно, оскільки проведена з порушенням норм діючого законодавства, а саме Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» №985 від 28.07.2004 р. Оскільки реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_2 відбулася з порушенням діючого законодавства, позивач вважає, що ОСОБА_2 не мала права на приватизацію квартири, тому свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане відповідачці, позивач просить визнати недійсним, а відповідачки з квартири виселити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_5 з дозволу батька позивача - ОСОБА_3, оскільки проживала з ним в незареєстрованому шлюбі. Після смерті ОСОБА_3 вона звернулась до суду з позовом про визнання позивача ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він довгий час не проживав в квартирі. Після зняття з реєстрації позивача ОСОБА_1 згідно рішення суду, ОСОБА_2 подала документи на приватизацію спірної квартири та отримала свідоцтво про право власності на спірну квартир. Вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими та просить в задоволенні позову відмовити.

В наступні судові засідання відповідачка ОСОБА_2 повторно не з'явилась, повідомлялась належним чином про місце і час судового розгляду справи, інші відповідачі та третя особа в судове засідання повторно не з'явились, про місце і час судового розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд розглядає справу в їх відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

05 лютого 1992 року на підставі ордеру №092087, виданого Жовтневим РВК м. Харкова, квартира АДРЕСА_2 була надана в користування наймачу ОСОБА_3.

30 грудня 1995 року батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Від цього шлюбу 11 червня 1996 року народився позивач ОСОБА_1, якій після народження був зареєстрований в спірній квартирі (а.с.11-12).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку в квартирі АДРЕСА_6, крім наймача квартири ОСОБА_3, в квартирі були зареєстровані позивач ОСОБА_1 (син) з 11.06.1996 р. та відповідачка ОСОБА_2 з 23.06.2009 р. (а.с.15-16).

15 березня 2011 року наймач квартири ОСОБА_3 помер (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відповідачка ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Харків з позовом до ОСОБА_1, Харківської міської ради, треті особи: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Відділ імміграції та реєстрації фізичної особи Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання ОСОБА_1А таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р. задоволено позов ОСОБА_2 та визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5.

На підставі заяви ОСОБА_2, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.02.2015 р. №97 ОСОБА_2 визнана наймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_5 зі складом сімї одна особа з урахуванням рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р. (а.с.24).

За заявою ОСОБА_2 на приватизацію спірної квартири, розпорядженням Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.03.2015 р. №182-Ц1 квартира АДРЕСА_5 передана у приватну власність відповідачці ОСОБА_2 та видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

29.04.2015 р. ухвалою Київського районного суду м. Харкова скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р. (а.с.58).

За наслідками повторного розгляду позову ОСОБА_2, 16.11.2015 р. Київський районний суд м. Харкова ухвалив нове рішення по справі №640/21156/13-ц за позовом ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_7, яким відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 (а.с.84-85).

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2015 р. набрало законної сили.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» № 985 від 28.07.2004 р., яка діяла на момент реєстрації місця проживання відповідачки ОСОБА_2 в спірній квартирі, підставою для реєстрації місця проживання заявника є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму, піднайму, оренди або інші документи. У разі відсутності вказаних документів, реєстрація повинна відбуватись в разі наявності згоди наймача та членів його сім'ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 65 ЖК УРСР встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідачка ОСОБА_2 не була членом сім'ї наймача ОСОБА_3, не надала доказів, підтверджуючих встановлення факту проживання з наймачем ОСОБА_3 однією сім'єю, а також доказів, підтверджуючи наявність згоди членів сім'ї наймача на її реєстрацію в спірній квартирі.

Норма житлової площі на одну особу складає 13,65 кв.м., що встановлено ст.47 ЖК УРСР.

Загальна площа спірної квартири складає 36,1 кв.м., житлова площа - 17,6 кв.м.

Станом на момент реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в квартирі вже були зареєстровані два чоловіка: батько позивача - ОСОБА_3 (наймач квартири) та позивач ОСОБА_1 (син наймача), тому реєстрація в спірній квартирі третьої особи (іншої статті), яка не є членом сімї чоловіків, які вже зареєстровані та проживають в квартирі, за відсутності згоди членів сім'ї наймача, не відповідає вимогам норм житлового законодавства, а тому реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 слід визнати незаконною.

Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За заявою ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.02.2015 р. №97 ОСОБА_2 визнана наймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_5 зі складом сімї одна особа з урахуванням рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р. (а.с.24).

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р., що враховувалось при прийнятті рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради від 18.02.2015 р. №97 відносно ОСОБА_2 скасоване.

Рішенням Київський районний суд м. Харкова від 16.11.2015 р. при новому розгляді справи відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

Враховуючи, що реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_2 проведена з порушенням вимог житлового законодавства, рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 р., яке враховувалось при прийнятті рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради від 18.02.2015 р. №97, скасовано, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.02.2015 р. №97 про визнання ОСОБА_2 наймачем спірної квартири зі складом сімї одна особа, слід визнати незаконним.

Право осіб на приватизацію не може бути пов'язано тільки з наявністю реєстрації місця проживання в спірній квартирі, яка здійснена на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а виходить саме з права особи на житло та фактом проживання у квартирі, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 р. у справі №6-125цс12.

Відповідно до статті першої, частини першої статті пятої, статті восьмої Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Враховуючи зміст «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР та ст.29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Відповідачка ОСОБА_2 членом сім'ї наймача квартири не була, незаконно зареєстрована в спірній квартирі. Право на приватизацію спірної квартири має позивач ОСОБА_1, якого незаконно заочним рішенням суду від 11.06.2014 р. було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Враховуючи ці факти, розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.03.2015 р. №182-Ц1 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_5 слід визнати незаконним.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на те, що свідоцтво про право власності на квартиру є наслідком цілого ряду юридично-значимих дій, в тому числі прийняття рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради від 18.02.2015 р. №97 та розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.03.2015 р. №182-Ц1, які судом визнані незаконними, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_8 в м Харкові слід визнати недійсним.

Враховуючи незаконність набуття відповідачкою права власності на спірну квартиру, незаконність визнання її наймачем квартири АДРЕСА_2 та реєстрації її місця проживання в квартирі, а також недотримання встановленого порядку при її вселенні, відповідачка ОСОБА_2 підлягає виселенню зі спірної квартири АДРЕСА_8 в м Харкові.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1, 6, 9, 47, 61, 64, 65 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 21, 29, 328 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_9, яка відбулась 23 червня 2009 року.

Визнати незаконним рішення №97 Виконавчого комітету Харківської міської ради від 18 лютого 2015 року «Про визнання громадян наймачами житлової площі» в частині визнання ОСОБА_2 наймачем квартири АДРЕСА_10.

Визнати незаконним розпорядження №182-Ц1 Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 04 березня 2015 року про передачу в приватну власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_10.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_10, видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунальногго майна Виконавчого комітету Харківської міської ради.

Виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_10.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ