У Х В А Л А

10 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.

Охрімчук Л.І.,

Яреми А.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції про визнання заповіту дійсним та визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за позивачем право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини 1, 2 ст. 1257, ст. 1247 ЦК України, роз'яснень, які містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах цих норм матеріального права.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року.

Водночас заявник просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, посилаючись на те, що подати заяву до Верховного Суду України в строк передбачений частиною 3 статті 356 ЦПК України не міг, оскільки в цей період хворів, що підтверджує долученими до заяви документами.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Згідно з частиною третьою статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегодя якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи заявника про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм тих самих норм матеріального права , що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та визнаючи за ним право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки форма посвідчувального напису заповіту відповідає формі, що діяла на момент складення заповіту ОСОБА_6, а тому позивач має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, встановивши, що посвідчення заповіту здійснено з порушенням ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 37 Закону України «Про нотаріат», а тому відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України такий заповіт є нікчемним.

У судовому рішенні наданому заявником на підтвердження підстав для перегляду судового рішення, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року та постанова Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року не є постановами Верховного Суду України, прийнятими у порядку визначеному главою 3 розділу V ЦПК України, а тому на них не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції про визнання заповіту дійсним та визнання права власності в порядку спадкування, за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема