Справа №359/548/16-ц
Провадження №2/359/772/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди,

встановив:

В січні 2016 року ОСОБА_1звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 17 березня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_2, якому належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області. За час свого життя ОСОБА_2 не склав запо-віт, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Однак у звязку з тим, що ОСОБА_2 не оформив правовстановлюючий документ на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, державний нотаріус Бориспіль-ської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому ОСОБА_1просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області.

ОСОБА_1 не зявилась у судове засідання та надіслала заяву (а.с.39), в якій вона підтримує позов та просить суд розглядати цивільну справу в її відсутності.

Представник відповідача також не зявився у судове засідання та надіслав заяву (а.с.22), в якій він при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить розглядати цивільну справу в його відсутності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 17 березня 2015 року помер ОСОБА_2 Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №332884 від 18 березня 2015 року (а.с.3).

За час свого життя він звів житловий будинок «А-І», веранду «а», ганок «І», гараж-літню кухню «Б», погріб «В», убиральню «Г», огорожі «N1», «N5», ворота «N2», «N3», хвіртку «N4», яму вигрібну «ІІ», свердловину «ІІІ» по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області. Ця обставина підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.11-13).

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме май-но (житловий будинок, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва, при-йняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з ч.3 цієї ж статті до вказаного моменту особа вважається власником матеріа-лів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення май-на).

Як розяснив Верховний Суд України в постанові від 7 жовтня 2015 року, ухваленої за результатом розгляду справи №6-641цс15, саме з моменту прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей обєкт. Прийняття в експлуатацію закінченого обєкту полягає у підтвердженні державною приймальною комісією готовності обєкта до експлуатації за його цільовим призначенням відповідно до будівельних норм та правил. Отже, виключно з цього момен-ту новостворене майно з категорії побудови переходить до категорії майна як обєкта ци-вільного права. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року (№6-38931св14), 25 лютого 2015 року (№6-39603св14), 1 квітня 2015 року (№6-4906 св15), 9 квітня 2015 року (№6-4156св15), 22 квітня 2015 року (№6-9255св15), а також в іншій постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року (№6-131цс13).

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового за-стосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх судів України. Суди зобовя-зані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду Украї-ни.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області були прийняті в експлуатацію, та за ОСОБА_2 було зареєстро-вано право власності на ці обєкти нерухомого майна.

З огляду на це суд вважає, що на час смерті спадкодавець був власником лише буді-вельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку «А-І», веранди «а», ганку «І», гаражу-літньої кухні «Б», погребу «В», убиральні «Г», огорожі «N1», «N5», воріт «N2», «N3», хвіртки «N4», ями вигрібної «ІІ», свердловини «ІІІ» по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час сво-го життя ОСОБА_2 склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснюва-лось за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину.

Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має по-дати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття.

З копії спадкової справи №240/2015, заведеної після смерті ОСОБА_2, вбача-ється, що у встановлений законом строк ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини (а.с.29). У такий спосіб позивач прийняв спадщину.

З огляду на це суд вважає, що ОСОБА_1 набула право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку «А-І», веранди «а», ганку «І», гаражу-літньої кухні «Б», погребу «В», убиральні «Г», ого-рожі «N1», «N5», воріт «N2», «N3», хвіртки «N4», ями вигрібної «ІІ», свердловини «ІІІ» по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про виз-нання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Встановлено, що державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.38). Тому ОСОБА_1 не може отримати документ, який підтверджує належність їй спад-кового майна. Ця обставина перешкоджає позивачу здійснити спадкове право.

З огляду на це суд вважає, що за ОСОБА_1 належить визнати право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житло-вого будинку «А-І», веранди «а», ганку «І», гаражу-літньої кухні «Б», погребу «В», убира-льні «Г», огорожі «N1», «N5», воріт «N2», «N3», хвіртки «N4», ями вигрібної «ІІ», сверд-ловини «ІІІ» по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області.

Вжиття цього заходу є ефективним способом захисту спадкового права позивача. Адже після того, як рішення суду набере законну силу, ОСОБА_1 набуде можли-вість у встановленому порядку здати ці обєкти нерухомого майна в експлуатацію та за-реєструвати за собою право власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром зловживання правом в будь-яких формах.

Встановлено, що, предявляючи позов про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, ОСОБА_1 прагне уникнути перевірки готовності цих обєктів до експлуатації, їх відповідності будівельним нормам та правилам при прийнятті в експлуатацію, а також сплати обовязкових зборів при реєстрації права власності. Це свідчить про те, що в діях позивача наявні ознаки зловживання правом.

Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у визнанні за ОСОБА_1 права власності на готовий житловий будинок, господарські будівлі та споруди, як самостійні обєкти цивільного права.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди задовольнити част-ково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні мате-ріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку«А-І», веранди «а», ганку «І», гаражу-літньої кухні «Б», погребу «В», убиральні «Г», огорожі «N1», «N5», воріт «N2», «N3», хвіртки «N4», ями вигрібної «ІІ», свердловини «ІІІ» по вул. Київський Шлях, 170а в м. Бориспіль Київської області.

У задоволенні позову в іншій частині ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4