Номер провадження: 22-ц/785/1197/16
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 травня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утирмання дитини матеріальної допомоги не надає, на підставі чого позивач звернулась до суду із позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечував проти позовних вимог, погодився сплачувати аліменти у розмірі 300 гривень.

Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2015 року позов задоволено частко, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітної платні щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Під час розгляду справи у апеляційному суді позивач ОСОБА_6 померла, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано правонаступником померлої матері.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_3 представляє його довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на апеляцію представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Сторони по справі однією сім'єю не проживали, спільного господарства не вели. Дитина постійно проживала з матір'ю та знаходилась на її утриманні (а.с. 9-10).

Отже, місцевим судом при постановленні рішення було правильно застосовано норму ст. 180 СК України згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_6 у підтвердження своїх вимог, а відповідач ОСОБА_3 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на те, що місцевий суд не прийняв до уваги тих обставин, що він не має постійного працевлаштування та заробітку, не приймається судовою колегією до уваги, як обставина згідно якої слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати.

Оскільки ОСОБА_3 не надав доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б підтвердили його працевлаштування, тому такі твердження відповідача є безпідставними, при цьому слід зазначити, що відповідач, як батько, повинен утримувати свою дитину як це передбачено ст. 180 СК України та оскільки дохід відповідача є нерегулярним суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, доводи ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з урахуванням вимог, які містяться у його апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки його доводи суперечать закону та інтересам дитини.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік