Провадження № 2/752/990/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Інтернафтогазбуд» про усуненя перешкод в користуванні майном,-

встановив?

позивач ПАТ «Побутрембуд» звернулвся з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, мотивуючи його тим, що 25 лютого 2011 року ПАТ «Побутрембуд» продало ПАТ «Інтернафтогазбуд» 91/100 частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 829.

В подальшому позивач дізнався, що зазначений об'єкт нерухомого майна було відчужено за договором купівлі-продажу 19 листопада 2015 року укладеним між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано в реєстрі № 827.

Позивач стверджує, що укладення такого договору порушує його права, як власника, оскільки на момент укладення оспорюваного договору саме ПАТ «Побутрембуд» було власником об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки як стверджували представники позивача ПАТ «Побутрембуд» не виконало умови договору купівлі-продажу від 25 лютого 2011 року, зокрема щодо передачі приміщення, а ПАТ «Інтернафтогазбуд» не здійснило державної реєстрації права власності на нерухоме майно і відповідно не мало право вчиняти з таким майном будь-які дії, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб.

Позивач, з посиланням на ст. 203, 215, 216, 236 ЦК України просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений 19 листопада 2015 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано в реєстрі № 827.

В свою чергу до суду із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1 вказуючи відповідачем ПАТ «Побутрембуд», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Інтернафтогазбуд» про усуненя перешкод в користуванні майном.

Мотивував свої вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року укладеного з ТОВ «Оптимум Фактор», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано в реєстрі № 827 є власником 91/100 частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що саме ПАТ «Побутрембуд» своїми протиправними діями порушують його законне право, як власника вільно користуватися та розпоряджатися зазначеним об'єктом нерухомого майна.

Позивач зазначає, що представники відповідача за зустрічним позовом вчиняють протиправні дії, якими чинять перешкоди по доступу до його приміщень, блокують можливість потрапити до таких, у зв'язку з чим він, як власник майна був вимушений звертатися з відповідними заявами до органів Національної поліції України.

Просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ПАТ «Побутрембуд», а також інших осіб, які діють від його імені та в його інтересах, усунути перешкоди в користуванні ним ОСОБА_1 та його уповноваженими особами у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, загальною площею 5008.8 квадратних метра, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники ПАТ «Побутрембуд» підримали вимоги своєї позовної заяви з посиланням на письмові обґрунтування позову, які долучені до матеріалів справи та просили суд позов задовольнити. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити повністю.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 з посиланням на письмові заперечення проти позову, які долучені до матеріалів справи, просив суду відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Побутрембуд».

Просив суд позовні вимоги його довірителя задовольнити пвністтю при цьому послався на обґрунтування наведені у тексті зустрічної позовної заяви.

Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

25 лютого 2011 року між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд» було укладено договір купівлі-продажу 91/100 частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 829.

В подальшому ПАТ «Інтернафтогазбуд» та ПАТ «Український інноваційний банк» 25 лютого 2011 року уклали кредитний договір № 4736 та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 831.

В подальшому відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та договору № 824 про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 25.02.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 831, а також за договором про внесення змін та доповнень № 1 посвідчений цим же приватним нотаріусом 18.07.2012 року, зареєстровано в реєстрі № 3809 та договором про внесення змін та доповнень № 2 посвідчений цим же приватним нотаріусом 28.12.2012 року, зареєстровано в реєстрі № 755 про продаж предмета іпотеки та укладенням Новим іпотеко держателем від свого імені та на підставі договорі іпотеки та Договору про відступлення прва вимоги договору купівлі-продажу, що передбачє право нового іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця - ТОВ «Оптимум Фактор» 19 листопада 2015 року уклало з ОСОБА_1, договір купівлі-продажу нерухомого майна, загальною площею 5008.8 квадратних метра, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який було посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано в реєстрі № 827.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що станом на день розгляду даної справи власником вказаного майна загальною площею 5008.8 квадратних метра, яке розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 про що вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2016 року.

Сторонами спору визнано в судовому засіданні та стверджується матеріалами справи, що поштовою адресою 91/100 частини майнового комплексу, площею 5008.8 квадратних метра є АДРЕСА_1.

Дана обставина сторонами спору визнана і не заперечувалася.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, однак як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не є власником майна, щодо якого просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні.

Таким чином, суд вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє право вимагати усунути перешкоди в користуванні ним ОСОБА_1 та його уповноваженими особами у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, загальною площею 5008.8 квадратних метра, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, оскільки він станом на час розгляду справи не є власником зазначеного мана і відповідно його право не порушено, а тому таке не підлягає захисту у запропонований позивачем ОСОБА_1 спосіб.

Виходячи з таких міркувань, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є незаконними і необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про правомірність пред'явлення та доведеність вимог позивача ПАТ «Побутркмбуд» в частині наявність/чи відсутність порушення його права як власника нерухомого майна - 91/100 частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що наполягали представники позивача ПАТ «Побутрембуд», суд вважає необхідним зазначити наступне.

Твердження позивача про те, що фактично договір купівлі-продажу 91/100 частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 25 лютого 2011 року укладений між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 829 не відбувся - не відповідає дійсним обставинам справи і спростовується, як текстом(умовами) самого договору, так і поясненнями представників ПАТ «Побудрембуд» наданими в судовому засіданні.

Зокрема представники ПАТ «Побудрембуд» пояснили, що за вказаним договором було передано грошові кошти у розмірі визначеним ціною договору та підписано акт прийому-передачі майна - 91/100 частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені обставини стверджуються і умовами самого договору від 25 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 829.

Суд вважає, що твердження позивача ПАТ «Побутрембуд» про невиконання ними, як стороною вищевказаного договору усіх істотних умов і у зв'язку з цим такий договір є невиконаним, а право на нерухоме майно не передано ПАТ «Інтернафтогазбуд» - не ґрунтується на матеріалах справи і спростовується дослідженими в ході розгляду справи доказами та поясненнями представників сторін.

Суд не бере до уваги такі обгрунутвання позовних вимог та відхиляє їх, як такі що суперечать доказам дослідженим в ході судового розгляду.

Вирішуючи питання про момент виникнення права власності у ПАТ «Інтернафтагазбуд» на 91/100 частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає необхідним зазначити, що договір про купівлю вказаним Товариством зазначеного нерухомого майна було укладено 25 лютого 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом частини 4 статті 334 ЦК України, у редакції яка діяла на момент укладення договору між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд» (25.02.2011 року) державна реєстрація правочинів, в тому числі договорів про відчуження нерухомого майна регулювалася Тимчасовим порядком державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року за № 671, відповідно до якої, з метою забезпечення реалізації фізичними і юридичними особами права на визнання державною правочинів, щодо яких передбачена державна реєстрація, до прийняття Верховною Радою України згідно із ст. 210 ЦК України відповідного закону Кабінет міністрів України постановив затвердити тимчасовий порядок державної реєстрації правочинів.

Відповідно до п. 1.1 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року за № 671, договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна державній реєстрації а реєстрація .

Відповідно до п. 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року за № 671, державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням, що і було здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. при посвідченні договору від 25 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд».

Виходячи з таких обґрунтувань, суд дійшов категоричного висновку про те, що у ПАТ «Інтернафтогазбуд», саме 25.02.2011 року виникло право власності на 91/100 частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору від 25 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстровано в реєстрі № 829.

Визнаючи таку обставину доведеною, суд вважає, що право позивача при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1 не порушене.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що у нього виникло право вимоги визнання оспорюваного договору недійсним в зв'язку з тим, що він є власником мана.

Таке твердження позивача в ході судового розгляду справи повністю спростоване.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси(частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Суду, з урахуванням вищенаведених у рішенні мотивів не надано доказів того, що укладений 19.11.2015 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу порушує права та законні інтереси саме ПАТ «Побутрембуд» - позивача по справі.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Побутрембуд» та зустрічних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Інтернафтогазбуд» про усуненя перешкод в користуванні майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак