Справа № 466/9743/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 лютого 2016 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

у с т а н о в и в:

27.11.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 в його користь 16 851, 52 грн. інфляційних витрат, 1897, 78 грн. 3 % річних та 487, 20 грн. сплаченого судового збору.

Позов мотивовано тим, що рішенням судів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2012 року змінено рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.2012 року в частині стягнення компенсації за нерівність часток у спільному майні та вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 21 660, 05 грн., відмінивши стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 10 530, 55 грн.

Вказане рішення Апеляційного суду Львівської області, набрало законної сили 29.11.2012 року. 31.01.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №2/1328/46/2012, який предявлений ним у Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа відкрито Шевченківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 25.03.2013 р.

Тим самим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2012 р., яке набрало законної сили, встановлено факт наявності у ОСОБА_4 перед наперед ним грошового зобовязання за нерівність часток у спільному майні на загальну суму 21 660, 05 грн. Грошові зобовязання відповідач до цього часу не виконала, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з неї 16 851, 52 грн. інфляційних витрат, 1897, 78 3 % річних та 487, 20 грн. сплаченого судового збору.

У судове засідання позивач не прибув довіривши представлення своїх інтересів на підставі договору про надання правової допомоги від 22.01.2016 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1518 від 13.05.2009 року ОСОБА_2, який будучи в суді позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та розпискою яка міститься в матеріалах справи, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням судів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2012 року змінено рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.2012 року в частині стягнення компенсації за нерівність часток у спільному майні та вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 21 660, 05 грн., відмінивши стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 10 530, 55 грн.

Вказане рішення Апеляційного суду Львівської області, набрало законної сили 29.11.2012 року.

31.01.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №2/1328/46/2012, який предявлений ним у Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа відкрито Шевченківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 25.03.2013 р.

Окрім цього судом встановлено, що грошові зобовязання відповідач до цього часу не виконала.

Відповідно до вимог ст. 625 ч.2 ЦК України, на яких позивач ґрунтує свої позовні вимого, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

На думку суду, за змістом ст. 625 ч. 2 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, відкриття виконавчого провадження, його виконання чи його зупинення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, задовольняючи позов і стягуючи три проценти річних та інфляційні втрати, суд виходить із того, що боржник не може бути звільнений від передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити повністю та стягнути три проценти річних та інфляційні втрати з відповідача ОСОБА_4

Разом з тим, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.2) судові витрати, що становлять 487, 20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 16 851 (шістнадцять тисяч вісімсот пятдесят одну) гривню 52 коп. інфляційних витрат, 1897 (одна тисяча вісімсот девяносто сім) гривень 78 коп.3 % річних та 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп. сплаченого судового збору, а всього 19236 (девятнадцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної.

Суддя ОСОБА_5