Справа № 750/6034/16-ц
Провадження № 2/750/1911/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

в с т а н о в и в:

21 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка була придбана ними під час шлюбу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана за кредитні кошти, на даний час відповідач сплачує кредит власними коштами, а тому квартира не може бути поділена як спільне майно подружжя.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що вимоги позивача не суперечать інтересам банка.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2002 року (а/с 4).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2016 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 22).

Перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з клопотанням щодо отримання кредитних коштів в сумі 380000 грн. на придбання чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на умовах договору кредиту № 935/8-35 від 11 лютого 2008 року було видано ОСОБА_2 кредитні кошти на придбання квартири в сумі 380000 грн. з кінцевим терміном повернення до 05 лютого 2033 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1241, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. У п. 4.6 договору зазначено, що покупець придбаває квартиру зі згоди свого чоловіка ОСОБА_4 Оригінальний примірник заяви зберігається в справах приватного нотаріуса, що посвідчив цей договір.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а/с 5-6).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку банку спірну квартиру.

Відповідач не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що оплату за квартиру проведено за її власні кошти.

Натомість у п. 2.1 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що покупець до підписання цього договору сплатила продавцеві частину суми в розмірі 163799 грн., еквівалент 32294 доларів США та зобов'язалася протягом двох банківських днів з моменту підписання цього договору сплатити продавцеві залишок суми, що складає 380000 грн., еквівалент 74921 доларів США, із залученням кредитних коштів, отриманих в установі банку.

З інформації Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» вбачається, що ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з позивачем і з його згоди отримала згідно договору кредиту № 935/8-35 від 11 лютого 2008 року кошти на придбання квартири в сумі 380000 грн.

З наведеного вище слідує, що вказана квартира придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому спірна квартира є спільним майном подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За таких обставин, враховуючи, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу, а частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому суд знаходить підстави для задоволення вимог позивача.

Доводи представника відповідача щодо неможливості поділу квартири між подружжям через перебування її в іпотеці банку не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки виходячи з положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, а оскільки квартира придбана подружжям під час перебування у шлюбі, тому подружжя має право поділити їх спільне майно, яке їм належить на праві спільної сумісної власності.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 65, 68-70, 71 СК України, суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 6850 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова