Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1081/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. А.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

12.05.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І., Сукач Т.О.

за участі секретаря - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено у зв'язку із спливом позовної давності .

У апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Про час і місце розгляду справи особи, які беруть в ній участь, повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень із судовими повістками. Відповідач в судове засідання не з»явився, причину неявки не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, тому колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності відповідача.

Представник відповідача, Руденко Г.В., надіслала заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору №AN3BRX34640004 від 10 грудня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 6890,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 грудня 2012 року.

Свої зобов»язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 09 жовтня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 48961,96 грн., яка складається із: 5456,70 грн. заборгованості за кредитом; 6,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4093,02 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 36598,28 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) і 2307,71 грн. штрафу (процентна складова).

Останній платіж відповідачем було здійснено 09 червня 2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.4-5).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд дійшов висновку, що вимоги банку щодо наявності заборгованості за кредитним договором є доведеними, але пред'явлені після спливу позовної давності, оскільки перебіг позовної давності почався з 10 грудня 2012 року, а позов пред'явлено 22 грудня 2015 року .

Заяву про застосування позовної давності 09 березня 2016 року подала до суду першої інстанції під час розгляду справи представник відповідача, Руденко Г.В.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено

стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивачем не надано доказів того, що строк для звернення з позовом пропущено з поважної причини.

У апеляційній скарзі банк посилається на те, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які разом із заявою позичальника є складовою частиною кредитного договору, передбачено п'ятирічний строк позовної давності (п.5.5 Умов).

Зазначені доводи банку не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ст.207 ЦК України).

Банк не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли Умови в редакції, що передбачає збільшення позовної давності до п'яти років.

Умови, які були додані до позовної заяви, позичальником не підписані.

На другій сторінці заяви, підписаної позичальником 10 грудня 2010 року при укладенні кредитного договору, є короткий зміст Умов, з якими він ознайомився. Але в ній не зазначено, що Умовами передбачено збільшення позовної давності до п'яти років (а.с.6).

Верховний Суд України у справі № 6-757цс15 від 01 липня 2015 року висловив правову позицію, згідно з якою якщо Умови, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності і обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріально

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В.П. Бубличенко

Судді В.І.Кривохижа

Т.О.Сукач