Справа № 127/3503/16-ц Провадження № 22-ц/772/1851/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Вавшко В.С., Оніщука В.В.,

за участю секретаря Маркевич Я.С.,

за участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась в суд з вказаним позовом до Вінницької міської ради.

Мотивуючи позовні вимоги, вона посилалась на те, що 05 грудня 2015 року вона приїхала до комунального закладу «Рожнятінська обласна наркологічна лікарня», щоб відвідати свою матір - ОСОБА_4 де їй було повідомлено, що вона померла 20 квітня 2005 року. Також виявилось, що заклад у якому перебувала матір, повідомляв позивача про смерть матері, однак жодного повідомлення щодо смерті матері позивач не отримувала, з тих причин, що в телеграмі було зазначено невірну адресу. В січні 2016 року з метою оформлення спадкових прав померлої матері ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 про що нотаріусом було письмово розяснено у відсутності правових підстав для прийняття заяви про прийняття спадщини у звязку з пропуском строку. Викладене послужило підставою для звернення з позовом в суд з вимогою про визначення додаткового строку тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, 05.02.1932 р. н.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено, але з ним не погодилася ОСОБА_3 і оскаржила його в апеляційному порядку, поставивши питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Поставивши під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, ОСОБА_3 посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі наведені ті ж самі обставини, що й позові, крім того ОСОБА_3 зазначає, що була змушена припинити відвідування матері за рекомендацією лікарів, оскільки візити спричиняли погіршення стану здоровя матері. Єдиним способом дізнатися про її смерть було отримання відповідних повідомлень закладу охорони здоровя в якому вона перебувала.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті своєї матері без поважних на те причин.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матірю позивача ОСОБА_6 (а. с. 4-8).

Згідно повідомлення № 1437 від 28.02.1997 р. адресованого ОСОБА_6, ОСОБА_4, котра знаходилась в XI відділенні Вінницької психіатричної лікарні, 27.02.1997 року переведено в Рожнятівську психіатричну лікарню Томашпільського району (а. с. 9).

На прохання заявника ОСОБА_3 від 17.12.2015 року за №138 Рожнятівською обласною наркологічною лікарнею повідомлено та надано відповідні документи, з котрих вбачається, що ОСОБА_4 померла 20.04.2005 року в цій лікарні та похоронена за її кошти. Також, лікарнею надано інформацію і підтверджено, що про смерть ОСОБА_4 повідомлялися родичі телеграмою, в якій помилково вказана неправильна адреса, у звязку з їх неявкою та відсутністю документів, підтверджуючих особу померлої, зареєструвати смерть не було можливим (а. с. 10-14).

Зокрема, норми ст. 1220 ЦК УЦкраїни пов'язують відкриття спадщини з фактом (часом) смерті спадкодавця.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2000 року спадкове майно ОСОБА_4 складає ? частини квартири №4 розташованої по третьому провулку Глінки 19 у м. Вінниці.

11.02.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 з підстав порушення строків передбачених ст. 1270 ЦК України відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні її заяви про прийняття спадщини (а. с. 18).

Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК).

Так пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

Доводи ОСОБА_3 про те, що повідомлення про смерть матері було здійснено телеграмою за невірною адресою, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи і були враховані судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення. Проте, такі обставини не можуть вважатись поважними.

Доводи про те, що скаржник не відвідувала матері у медичному закладі за рекомендацією лікаря, оскільки таке відвідування могло б нашкодити хворій, не могли бути перешкодою для того, щоб позивач цікавилася і опікувалася долею покійної матері.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: