Справа № 211/5419/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Колочко О.В.,
секретарі судового засідання - Деменко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМ.КОМ» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території,
В серпні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» (далі - позивач, ТОВ «КК «ДОМ.КОМ») звернувся до суду з позовом, який згодом неодноразово уточнював, остаточна редакція від 13 квітня 2016 року, до відповідача ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2) про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та при будинкової території.
В обґрунтування позову зазначив, що згідно договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об'єкт №1), з 01.04.2013 року ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» виконує функції управителя та надавача послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд у Жовтневому районі. Будинок АДРЕСА_1, відноситься до Об'єкту №1. ТОВ "КК "ДОМ.КОМ" забезпечує надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (надалі - послуги), в житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 260,2 кв.м., що належить ОСОБА_2
З метою дотримання норм чинного законодавства ТОВ "КК "ДОМ.КОМ" був запропонований відповідачу договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території відносно приміщення АДРЕСА_1, на основі типового договору затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 року за № 529.
ТОВ "КК "ДОМ.КОМ" надає послуги з 01.04.2013 з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в АДРЕСА_1.
З метою укладення відповідного договору позивачем були здійснені неодноразові виходи за адресою АДРЕСА_1, але до зазначеного приміщення потрапити не представлялось можливим, на вимоги позивача з'явитися на адресу підприємства для укладення відповідного договору відповідач не реагував. Між тим, підписаний примірник договору з утримання будинків і споруд та прибудинкової території на адресу позивача не був повернутий.
Умовами відповідного Договору визначено, що у відповідності до вимог ст. 631 ЦК України умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами до моменту набрання цим договором чинності, а саме з 01.04.2013 року.
Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.
Позивачем за період з 01.04.2013 по 01.06.2015 за адресою АДРЕСА_1, було надано, а відповідачем спожито, послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 7648,54 грн. Але дані послуги останнім не сплачувались, тому вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом.
В судове засідання представник позивача не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вправі постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд будинків і споруд у Жовтневому районі (об'єкт № 1), укладеному 21 грудня 2012 року між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (Замовник) з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» (Управитель) з другого боку, предметом якого є передача Замовником Управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на при будинкових територіях, позивача ТОВ «КК «ДОМ.КОМ» визначено виконавцем з вищевказаних послуг з 01.04.2013 року (а.с. 15-17).
Будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є відповідач, віднесено до переліку будинків, щодо до яких позивач здійснює послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 18).
Рішенням виконкому Криворізької міської ради № 435 від 27.12.2011 встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках у м. Кривому Розі (а.с. 98-98 зворотній бік).

Відповідач, як споживач послуг з 01.04.2013 не звертався та не укладав типовий договір з ТОВ «КК «ДОМ.КОМ», цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засідання з письмових доказів, а саме: з копії договору, який надсилався 11 квітня 2016 року на адресу відповідача і в якому відсутній підпис останньої (а.с. 97, 99).

Станом на 01 червня 2015 року за відповідачем як споживачем утворилася заборгованість у розмірі 7648,00 гривень, що підтверджується інформацією про стан особового рахунку № 5089 (а.с. 6-8).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач як належний балансоутримувач будинку, надавши у встановленому законом порядку протягом періоду з 01.04.2013 по 01.06.2015 послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території, несе витрати, а відповідач являючись власником нежитлового приміщення у цьому будинку, такі послуги отримує і не оплачує свою частку в наданих послугах, безпідставно допустив заборгованість в заявленому розмірі.

Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні типового договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України.

Таким чином, судом встановлено, що свою чергу відповідач, продовжував отримувати вказані послуги, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, що свідчить про фактичне виникнення цивільних прав та прав та обов'язків між сторонами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі Закон № 1875-IV).

Відповідно до положень вказаного закону (п. 1 ст. 1), термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 та п. 3, п. 2 ст. 21 Закону № 1875-IV, передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з положеннями частини першої ст. 19 Закону № 1875- IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками даних відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник.

В свою чергу, виконавець зобов'язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (ч. 2 ст. 21 Закону №1875-IV).

Поряд з цим, ст. 4 Закону № 1875-ІV, передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Цивільним кодексом України (ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627), визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулювання загальних вимог укладення договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу (п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642 - 643 ЦК України. Частина перша ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, законодавець виходив з того, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Отже, з передбаченим п. 1 частини третьої ст. 20 Закону № 1875-IV, обов'язком споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовленим виконавцем на основі типового договору, кореспондується зустрічний обов'язок виконавця (п. 3 частини другої ст. 21 Закону № 1875-IV), підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19 -21 Закону № 1875 -IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Також, беручи до уваги правовий висновок судової палати у цивільних справах Верховного Суду України 10 жовтня 2012 року в судовому засіданні розглянутої справи № 6-110цс12, предметом якої був спір про зобов'язання споживача укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, який полягає в наступному.

Відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Встановивши, що виконавцем такі послуги надаються, а споживач їх отримує, однак ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд за позовом виконавця ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним.

До позовної заяви на підтвердження позовних вимог позивачем був надана копія договору № 5089/15 «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території», підготовлений ТОВ «КК «ДОМ.КОМ», в якому зазначений предмет договору - забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться приміщення споживача , за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 260,2,50 кв.м. (а.с. 97).

Отже, з огляду на правову позицію Верховного Суду України в даних спорах, викладену вище, враховуючи, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, дослідивши копію вищезазначеного Договору № 5098/15, суд дійшов висновку про його відповідність типовому договору, затвердженому постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», а умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій за період з 01.04.2013 по 01.06.2015 в сумі 7648,54 гривень, суд виходить з наступного.

Статтею 96 ЦПК України визначено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Пунктом 3 ч. 1 даної статті передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає, або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим, лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Суд приходить до висновку, що між сторонами по справі, виник спір про право, так як відповідач з 2013 року не визнавав позивача як виконавця послуг, неодноразово заявляв, що не отримує послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та не бажає їх отримувати. Крім того, у позивача були відсутні документи, які підтверджують право власності відповідача на спірне нежитлове приміщення, а також позовне провадження дозволяє об'єднати в позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою, а саме: визнання договору про надання послуг укладеним та стягнення заборгованості, які за своїм характером є тотожними.

Таким чином, на думку суду позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 15, 27, 57-60, 74, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 206, 208, 626-628, 638 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території - задовольнити.

Визнати укладеним договір № 5089/15 про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» та ОСОБА_2 по приміщенню АДРЕСА_1 в місті Кривому Розі Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» (код ЄРДПОУ 37663931, п/р 6003 в ПАТ Приватбанк м. Кривий Ріг, МФО 305750) заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2013 року по 01.06.2015 року в сумі 7648 (сім тисяч шістсот сорок вісім) гривень 54 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» витрати по сплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. В. Колочко