Провадження № 2-3644/16
Справа №760/6649/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики від 16.07.2010 року в сумі 876 212,71 грн., заборгованість за договором позики від 16.05.2013 року в сумі 2 359 639,70 грн., проценти за користування сумою позики згідно з договором позики від 16.07.2010 року за період з 16.07.2010 року по 01.04.2016 року в сумі 522 282,79 грн., та проценти за користування сумою позики згідно з договором позики від 16.05.2013 року за період з 16.05.2013 року по 09.04.2016 року в сумі 1 070 985,31 грн.

Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, заборонивши вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного майна, мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову, виходячи з предмету позовних вимог, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз'ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, правилами ст. 152 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та, виходячи з якого, за позовами майнового характеру арешт може бути накладений лише на індивідуально визначене майно або грошові кошти.

Між тим, заявляючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, позивачем не зазначена та не визначена ринкова вартість майна, що підлягає арешту, що перешкоджає встановити співмірність заявлених позовних вимог та прийняти відповідне рішення щодо його повного або часткового задоволення, а також не викладені обставини щодо можливого ухилення боржника від виконання рішення суду або вчинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доводи позивача про забезпечення позову необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при оголошенні, можуть оскаржити ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: