ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/592/15-ц
Позовне провадження Провадження № 2/170/5/16
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі

головуючого - судді Сушик Н.В.,

за участю секретаря - Копитко І.О., представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Шацька селищна рада Шацького району Волинської області, Шацька державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом. Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належав житловий будинок, побудований ними за час перебування в шлюбі у 1925 році у АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народилась донька ОСОБА_9. В 50 роках померла ОСОБА_8 Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входила 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їй як частка у спільному майні подружжя. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після її смерті були чоловік ОСОБА_7 та донька ОСОБА_9, яка в подальшому після одруження змінила прізвище на ОСОБА_10, які прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті. Оскільки частки у спадщині у кожного спадкоємця є рівними, то кожен з них успадкував по 1/4 частці житлового будинку, який є предметом спору. А так як ОСОБА_7 належала 1/2 частка в будинку, як частка у спільному майні подружжя, а 1/4 він успадкував після смерті ОСОБА_8, то вцілому його частка становила 3/4. Після смерті дружини ОСОБА_7 одружився вдруге на ОСОБА_11. Від даного шлюбу у них народилось п'ятеро дітей: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були донька ОСОБА_9, дружина ОСОБА_11 та донька ОСОБА_15. Дані спадкоємці прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті. В силу того, що частки у спадщині кожного спадкоємця є рівними, то кожен з них успадкував по 1/3 частці спадкового майна - 3/4 частки житлового будинку, який є предметом спору. Тому спадкоємцям належало: ОСОБА_11 - 1/4 частка, ОСОБА_15 - 1/4 частка, ОСОБА_10 в силу того, що 1/4 частки їй вже належала, а 1/4 частки успадкувала після смерті ОСОБА_7, - 1/2 частка житлового будинку, який є предметом спору.

ОСОБА_17 постійно проживала в батьківському будинку. В шлюбі з ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась донька ОСОБА_18 - матір позивача. ОСОБА_19 виїхав з смт. Шацьк та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_17 померла. Після її смерті спадщину, яка складалась з 1/2 частки житлового будинку який є предметом спору прийняла ОСОБА_18, яка фактично вступила в управління майном та проживала з спадкодавцем на момент смерті. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не було. 23 вересня 1972 року ОСОБА_18 одружилась з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_4 і виїхала на проживання в Республіку Молдова. ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився позивач - ОСОБА_3

В 1993 році ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_20 приїхали проживати в смт. Шацьк, в будинок, що є предметом позову. ОСОБА_4 залишився проживати в Республіці Молдова.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_20 Після її смерті відкрилась спадщина на майно до складу якого входила 1/2 частина житлового будинку в АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_20 є позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - батько позивача. Відповідно до ст. 1268 ЦПК України ОСОБА_3 прийняв спадщину, яка складається з 1/2 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент його смерті. ОСОБА_4 спадщини не прийняв. Тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.12.2006 року Шацькою нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, зареєстроване в реєстрі за № 2078.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просила визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки житловиого будинку, що розташований по АДРЕСА_1, а також просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.12.2006 року Шацькою нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, зареєстроване в реєстрі за № 2078.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, проте подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_20

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності суду не подала.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що при вирішенні спору третя особа покликається на розсуд суду.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Шацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд приходить висновку що в задоволені позову слід відмовити. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що ОСОБА_3 16.02.2016 року звертався до Шацької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_20, зокрема 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Однак державний нотаріус не видав йому будь-якого документу письмово повідомивши, що його заява не відповідає вимогам п.1 ст.1270, 1279 ЦК України (а.с.146-155). Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2006 року, ОСОБА_5 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_11. Спадкове майно, на яке вцілому видане свідоцтво складається з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_11, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19 січня 1959 року, що підтверджується спадковою справою № 128/2006. (а.с.127). Згідно Свідоцтва про право власності на будівлю від 19 січня 1959 року видане виконавчим комітетом Шацької селищної ради депутатів трудящих, домоволодіння по АДРЕСА_1, дійсно належить на праві особистої власності ОСОБА_7 (а.с. 123.). З довідки Шацької селищної ради № 2302 від 06.07.2006 року вбачається, що ОСОБА_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживав і був постійно прописаний в АДРЕСА_1. На момент смерті з ним проживали дружина ОСОБА_11 та дочка ОСОБА_15. Після смерті ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 року за даною адресою була зареєстрована ОСОБА_17). Позивач покликається на те, що є правнуком ОСОБА_7, та ОСОБА_8 - першої дружини ОСОБА_7 Родинні відносини між ними підтверджує: Архівною довідкою Волинського державного архіву Волинської області від 28.08.2014 року, в якій зазначено, що ОСОБА_15 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_9 - баби позивача (а.с. 5)., яка 17.11.1947 року у зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_17, що підтверджується Витягом реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.12.2014 року № 7 (а.с. 7). Донькою ОСОБА_17 є ОСОБА_18, - мати позивача, що підтверджується витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 06.11.2014 року № НОМЕР_2 (а.с.10). З дубліката свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 20.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_18 змінила прізвище на ОСОБА_20 (а.с. 12), з повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.12.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 (позивач) є сином ОСОБА_20 (а.с. 15). Позивач зазначає, що будинок, який є предметом спору був у спільним майном подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_8, оскільки був побудований у їх шлюбі і кожному з них належало по 1/2 його частки. Як вбачається з інвентаризаційної справи № 314 на домоволодіння АДРЕСА_1, даний житловий будинок побудований в 1925 році. Разом з тим, принцип спільності нажитого подружжям майна було введено "Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб, і акти громадського стану УРСР" (Сімейний кодекс) від 31 травня 1926 року, зокрема в ст. 125 було зазначено: "Майно нажите подружжям спільною працею в період шлюбу, вважається належним обом членам подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Інше майно складає окрему власність кожного з них". До цього діяв принцип роздільності спільно нажитого подружжям майна, Сімейно-шлюбний кодекс УРСР, який був прийнятий у липні 1919 року в Україні не набрав чинності у зв'язку з військовими діями. Отже, на момент побудови житлового будинку, який є предметом спору поняття спільності нажитого подружжям майна (сумісної власності подружжя) не було. Тобто в суду немає правових підстав вважати, що ОСОБА_8 Полієвктовій, прабабусі позивача, належала на праві власності частка в житловому будинку, який є предметом спору. Крім цього, позивачем не надано суду доказів факту смерті ОСОБА_8, дату її смерті не встановлено, що не дає можливість встановити момент відкриття спадщини, та, відповідно, чи прийняла її донька ОСОБА_9. Разом з тим, відповідно до Свідоцтва про право власності на будівлю від 19 січня 1959 року, виданого виконавчим комітетом Шацької селищної ради депутатів трудящих, домоволодіння по вул. Дзержинського (1 Травня), 3, дійсно належить на праві особистої власності ОСОБА_7 (а.с. 123). Право власності на дане майно оформлено на підставі Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на покупку і будівництво індивідуальних житлових будинків", яким було скасовано інститут "забудови", котрим визначалися права громадян-забудовників житла без набуття ними права власності на такі будівлі. Крім цього, позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 1/3 спадщини, яка складалась з 1/2 частки житлового будинку прийняла його донька, бабуся відповідача ОСОБА_9 Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З дослідженої в судовому засіданні довідки Шацької селищної ради № 2302 від 06.07.2006 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_7, разом з ним проживали лише дружина ОСОБА_11 та дочка ОСОБА_15, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. З відповіді наданої Любомльською державною нотаріальною конторою від 17.02.2016 року № 38/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не заводилась. З копій будинкової книги, рік та дату реєстрації ОСОБА_9 в житловому будинку, який є предметом спору чітко встановити не можливо, оригіналу будинкової книги позивачем суду не надано. За клопотанням представника позивача, для підтвердження того, що ОСОБА_9 вчинила дії, передбачені ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) після смерті ОСОБА_7, в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_21, який суду показав, що в кінці 1978 року приїхав в смт. Шацьк на постійне місце проживання. Його будинок знаходився через два будинка домоволодіння в якому проживала ОСОБА_9. Коли він ходив на роботу то постійно бачив її на подвір'ї біля будинку. З інших членів цієї сім'ї він більше нікого не бачив. Проте, надані свідком показання, не підтверджують той факт, що ОСОБА_9 на момент смерті ОСОБА_7 проживала разом з ним (фактично вступила в управління або володіння спадковим майном), оскільки ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а ОСОБА_21 приїхав на проживання в смт. Шацьк в кінці 1978 року. З наведеного вище вбачається, що судом не встановлено, що ОСОБА_17 вчинено дії, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю. На підставі статей 524, 527, 529 ЦК України (ред. 1963 року), керуючись статтями 10, 60, 209, 212, 21 в и р і ш и в: В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Шацька селищна рада Шацького району Волинської області, Шацька державна нотаріальна контора відмовити. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Повний текст рішення виготовлено 17.05.2016 року

Суддя /підпис/ Н.В.Сушик

Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Сушик