Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2016 Справа №607/2437/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення аліментів і додаткових витрат на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, та збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 09 березня 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно, стягнення додаткових витрат на оплату навчання дочки в розмірі 10024 гривні, що є ? частиною витрат на навчання, та про збільшення розміру аліментів, стягнутих на її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей - дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_6. На даний час їх дочка ОСОБА_5 є повнолітньою та продовжує навчання у Національному університеті «Одеська юридична академія», і не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому потребує додаткового утримання. Крім цього, позивач сплачує за навчання дочки 20048 гривень на рік, відповідно до індивідуального договору про підготовку фахівця магістра. Також, сума стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 400 гривень є недостатньою для матеріального утримання дитини, а її (позивача) матеріальне становище погіршилось. З цих підстав позивач просила збільшити розмір аліментів на дитину до 800 гривень, щомісячно.

В подальшому позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просила стягнути із відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень, щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох річного віку; стягнути одноразово в порядку компенсації додаткові витрати на дочку ОСОБА_5 в розмірі 10024 гривні, що складає половину витрат на оплату її навчання за період з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2016 року; збільшити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, з 400 гривень на 800 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що дочка ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, зокрема на оренду житла в м. Одесі, де вона навчається, по 1000 гривень на місяць, на проїзд, одяг, харчування і лікування. Дочка відвідує курси англійської мови, роботи на даний час знайти не може. Розмір аліментів на дочку ОСОБА_6, які стягуються з відповідача, є недостатнім. Її матеріальне становище погіршилось, оскільки вона сама утримує старшу дочку, відповідач лише сплачує аліменти в розмірі 400 гривень і половину комунальних послуг за квартиру. Молодша дочка росте, одяг та взуття дорожчий, дитина відвідує підготовку, з першого вересня піде в школу. Всі ці обставини призвели до змін у її матеріальному становищі в сторону погіршення, тому вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів. Також вона одна несе витрати на оплату навчання старшої дочки, тому вважає, що половина цих витрат підлягає до стягнення з відповідача. Після оголошеної в розгляді справи перерви позивач подала заяву, згідно з якою просила розглянути справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позов. Пояснив, що з ним не обговорювалось питання щодо платного навчання дочки. Оскільки дочка живе в Одесі й навчається заочно, то очевидно працює. А курси англійської мови може проходити в Тернополі. Він не має можливості утримувати дорослу дочку. У грудні 2015 року він переніс дороговартісну операцію. Щодо збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, вважає, що відсутні встановлені законом для цього підстави, передбачені ст. 192 СК України. З цих підстав просив суд відмовити в задоволенні позову. Після оголошеної в розгляді справи перерви подав заяву, відповідно до якої просив завершувати розгляд справи в його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу в її відсутності. Також зазначила, що на даний час продовжує навчатись у Національному університеті «Одеська юридична академія», не працює, будь-якого додаткового доходу не отримує та перебуває повністю на утриманні її матері - позивача ОСОБА_1 Її батько жодної матеріальної допомоги не надає.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 05 вересня 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2015 року.

Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - повнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 22 червня 1994 року, та неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 29 вересня 2010 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 400 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2013 року до закінчення навчання, а саме до 01 червня 2015 року.

Повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 є студентом 6 курсу заочного відділення факультету заочного та вечірнього навчання Національного університету «Одеська юридична академія», що слідує з довідки №105 від 01 березня 2016 року, виданої Національним університетом «Одеська юридична академія».

Відповідно до договору про підготовку фахівця №ФЗВНз8-15-000081від 18 серпня 2015 року, укладеного між Національним університетом «Одеська юридична академія», як університетом, та ОСОБА_3, як контрактником, контрактник зобов'язується відшкодувати університету витрати на підготовку контрактника за ступенем вищої освіти за кожен рік навчання у сумі 20048 гривень.

Згідно з квитанцією № 6298 від 14 серпня 2015 року та меморіальним ордером № 6324 від 19 січня 2016 року за 6 курс навчання ОСОБА_3 сплачено 20048 гривень.

Як слідує з довідки № 291 від 11 грудня 2015 року, виданої лікарем Міської клінічної інфекційної лікарні, ОСОБА_3 в період з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року перебувала на лікуванні з приводу лакунарної ангіни.

Сторони в судовому засіданні ствердили, що проживають разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 за однією адресою - по АДРЕСА_1 проте ведуть окремий бюджет. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно, та оплачує половину комунальних послуг. Ці обставини сторонами не заперечувались та докази на їх підтвердження не надавались.

Повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в м. Одесі, за місцем її навчання.

Як убачається з довідки №4 від 08 лютого 2016 року, виданої централізованою бухгалтерією дошкільних навчальних закладів Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, позивач ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по грудень 2015 року отримала дохід у розмірі 29351,25 гривень.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак протягом останніх двох років підприємницькою діяльністю не займається, офіційно не працевлаштований, має мінливі й нерегулярні доходи, в середньому близько 2000 гривень на місяць.

Як убачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6212, ОСОБА_2 з 07 грудня 2015 року по 16 грудня 2015 року перебував на лікуванні в закладі охорони здоров'я ТМКЛШД м. Тернопіль, із діагнозом ЖКХ, гострий калькульозний обтураційний флегмонозний холецистит, ерозивний гастрит, ГЕРХ ст А, метаболічна кардіоміопатія. СН І ст. Проведено лапароскопічну холецистектомію, дренування черевної порожнини.

На підтвердження понесення витрат на лікування відповідачем надано фіскальні чеки на придбання лікарських препаратів на загальну суму 9493,59 гривень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Судом установлено, що на момент розгляду справи дочка сторін ОСОБА_3 досягла 20-річного віку, навчається на заочному відділенні Національного університету «Одеська юридична академія».

Навчання платне, вартість навчання - 20048 гривень на рік.

Обґрунтовуючи наявність потреби ОСОБА_3 в наданні їй матеріального утримання, позивач у судовому засіданні зазначала, що ця потреба полягає в оплаті житла в розмірі 1000 гривень, щомісячно, вартості проїзду до університету, харчування, одягу, ліків.

На підставі досліджених у справі доказів судом установлено, що наявні передбачені законом обставини для стягнення аліментів на повнолітню дочку, передбачені ст. 199 Сімейного кодексу України, оскільки дочка сторін є повнолітньою, однак ще не досягла 23-річного віку, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчання платне, в місті Одесі, що потребує витрат на проїзд, проживання та харчування.

Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував, що не має можливості утримувати дочку.

Однак, судом установлено, що відповідач має можливість надавати дочці матеріальне утримання, оскільки працює (неофіційно), має дохід близько 2000 гривень на місяць. Витрати, які відповідач поніс на лікування у грудні 2015 року, мали одноразовий характер та не можуть розцінюватись судом як обставина, яка свідчить про відсутність у відповідача можливості утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Надана відповідачем копія розписки від 06 липня 2012 року , відповідно до якої позивач викупила в нього кіоск, придбаний за їх спільні сімейні кошти, не є належним і допустимим доказом у даній справі, оскільки не стосується предмета спору.

За вказаних обставин судом установлено, що повнолітня дочка сторін, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати.

Разом з тим суд не погоджується з розміром аліментів на повнолітню дочку, який визначений позивачем у сумі 500 гривень. При цьому суд враховує, що дочка сторін навчається на заочному відділенні, тобто навчання періодичне, у вільний від навчання час вона може працювати. Витрати, яких дочка сторін потребує в період між навчальними процесами на заочному відділенні, не є тими витратами, яких вона потребує у зв'язку з навчанням. За таких обставин суд вважає необгрунтованим розмір аліментів на її утримання в сумі 500 гривень.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дочки сторін, стан здоров'я відповідача, наявність у нього неповнолітньої дитини, на яку він сплачує аліменти; інші обставини, що мають істотне значення, зокрема те, що ОСОБА_3 навчається на платній основі.

За вказаних обставин суд вважає справедливим та доцільним визначити розмір аліментів у сумі 250 гривень, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 років відповідно до ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 201, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на повнолітню дочку в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення половини вартості навчання, то така вимога до задоволення не підлягає, оскільки:

Правила статті 185 Сімейного кодексу України поширюються на правовідносини щодо обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 Сімейного кодексу України, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 Сімейного кодексу України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186ц14.

Крім того, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, судом враховано вартість навчання як одну з істотних обставин, яку суд врахував при визначенні розміру аліментів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів слід зазначити таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, підставами збільшення розміру аліментів позивач вважає зміни матеріального стану, зокрема те, що дитина відвідує навчально-виховний заклад № 7 м. Тернополя, вартість навчання в якому становить 300 гривень, щомісячно.

У судовому засіданні позивач зазначала, що зміни в її матеріальному становищі полягають також у тому, що збільшились її витрати внаслідок інфляції, зокрема вона сплачує значно більше коштів на комунальні послуги, витрати в дитсадку зросли, дитина - алергетик, хворіє, ліки здорожчали. Дитина росте, одяг і взуття дорожчий, відвідує підготовче навчання, а з вересня 2016 року піде в школу.

Суд враховує, що аліменти на дочку ОСОБА_6 стягнуті за рішенням суду, коли їй було всього три роки. На час розгляду справи судом дитина має п'ять з половиною років, тому потребує більше витрат, у тому числі, пов'язаних із підготовкою до школи, а також більше витрат на харчування одяг, доступ до культурно-освітніх цінностей. Оскільки відповідач сплачує лише аліменти за рішенням суду в розмірі 400 гривень, решту витрат на дитину несе позивач. Крім цього, вона також несе витрати з утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, оплачує платне навчання в вищому навчальному закладі, що свідчить про наявність змін у її матеріальному становищі.

За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 цього Кодексу, що зумовлені змінами матеріального становища позивача як одержувача аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів на неповнолітню дитину сторін, стягнутий за рішенням суду від 13 січня 2014 року, підлягає збільшенню.

Разом з тим суд не погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів у сумі 800 гривень, вважає його необгрунтованим, оскільки судом не здобуто доказів, що відповідач має змогу надавати дитині утримання в зазначеному розмірі та що дитина в силу стану здоров'я чи інших істотних обставин потребує утримання саме в такому розмірі. Позивач не надала суду доказів про те, що дитина навчається у навчально-виховному закладі № 7 м. Тернополя, вартість навчання в якому становить 300 гривень, а також про стан здоров'я дитини, зокрема про те, що дитина алергетик, хворіє, потребує лікування.

При цьому суд вважає необгрунтованими заперечення відповідача про те, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні, оскільки судом встановлено наявність змін у матеріальному становищі позивача в сторону погіршення. Відповідачем не доведено, що він не може надавати дитині утримання в більшому розмірі. Ним не спростовано тих обставин, що він є молодим, здоровим чоловіком, може працювати. Відповідачем надавались докази щодо перенесеного у грудні 2015 року захворювання, та понесені у зв'язку з цим витрати, однак, як уже зазначалося, ці витрати мали разовий характер, відповідачем не доведено, що зазначене захворювання загалом вплинуло на стан його здоров'я, перешкоджає працювати, вимагає подальших матеріальних витрат, чи наявність інших істотних обставин, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України. Як ствердив сам позивач у судовому засіданні, розмір його доходів є мінливим, але в середньому становить 2000 гривень на місяць. Жодних доказів про розмір доходів відповідачем не надано. Відтак відповідач повинен належним чином виконувати обов'язок з утримання неповнолітньої дочки.

За вказаних обставин суд вважає справедливим та доцільним збільшити розмір аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини сторін, визначивши їх розмір у сумі 600 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України. Також згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в користь позивача понесений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180 - 182, 184, 191, 192, 199 - 201 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 09 березня 2016 року, - до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 років.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року - відкликати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 09 березня 2016 року, - до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 років, у межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеля ційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя