№ 556/626/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2016 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення від спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 Позовні вимоги обґрунтував тим, що за життя відповідач не надавав батькові допомоги, ухилявся від спілкування та догляду за батьком. В той же час, він особисто та члени його сімї доглядали брата ОСОБА_6, який був інвалідом, особою похилого віку, не міг себе самостійно обслуговувати, надавали йому матеріальну та іншу допомогу. Просив задовольнити позов, усунути відповідача від права на спадкування.

Відповідач заперечив проти позову, пояснив суду, що він не знав про необхідність допомагати батькові, і не мав змоги допомагати, оскільки навчався, потім одружився, виховує малолітнього сина, утримує дружину. Крім того, батько хоча і був інвалідом, однак допомоги не потребував, обслуговував себе самостійно. З батьком він дійсно не спілкувався, оскільки за життя батько теж не приділяв уваги його вихованню, не надавав коштів на утримання, не цікавився його життям. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, також пояснила, що позивач ОСОБА_1, будучи спадкоємцем другої черги, спадщини після смерті брата не приймав, тому його права не порушені, і заявлений ним позов є безпідставним, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі є спадкоємцями ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в т.ч. позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_6, тобто спадкоємцем другої черги, а відповідач ОСОБА_3 сином померлого, тобто спадкоємцем першої черги. Дана обставина визнана сторонами, крім того, вона підтверджується наданими суду свідоцтвами про народження.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 з 2011 року був визнаний інвалідом 2-ої групи за загальним захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, був обмежений у рухах, також мав ряд інших захворювань, внаслідок чого не міг самостійно себе обслуговувати, потребував сторонньої допомоги у побуті.

Ці обставини підтверджуються довідкою МСЕК серії РВН №0212320, епікризами та витягами з амбулаторної картки, а також показаннями свідків.

Так, будучи допитаним під присягою за правилами допиту свідка, позивач ОСОБА_1 пояснив, що брат ОСОБА_6 після розлучення проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю. Після смерті матері брат залишився проживати сам, через хворобу він потребував постійної допомоги, пересувався з трудом, ходив на невеликі відстані до магазину по селу, однак сам себе обслуговувати в побуті не міг. У звязку з цим позивач та члени його сімї надавали братові постійну допомогу готували їжу, прали одяг, обробляли присадибну земельну ділянку, купляли продукти та інші необхідні речі.

Аналогічні пояснення надали суду також свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 з огляду на стан здоровя та інвалідність перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги.

З показань свідків вбачається, що таку допомогу ОСОБА_6 надавав його брат позивач ОСОБА_1 та члени його сімї, в той же час син ОСОБА_10 ОСОБА_11 (відповідач ОСОБА_1С.) будь-якої допомоги батькові не надавав, з ним не спілкувався.

Будь-яких доказів, які б спростували ці факти, відповідач не надав, а в своїх поясненнях, даних під присягою, підтвердив, що після досягнення повноліття він не спілкувався з батьком, не відвідував його, не надавав йому матеріальної або будь-якої іншої допомоги. Ці обставини підтвердила також у своїх поясненнях свідок ОСОБА_12 мати відповідача ОСОБА_3

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 за наявності для цього можливостей, за відсутності поважних причин, ухилялись від надання допомоги ОСОБА_6, який через хворобу та інвалідність був у безпорадному стані, що є підставою для усунення його від спадкування.

Заперечення, наведені відповідачем у його усних та письмових поясненнях, не спростовують висновків суду з огляду на таке.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що йому не було відомо про безпорадний стан батька, і останній не звертався до сина по допомогу. В той же час, у відповідності до ст.ст.202, 203 Сімейного Кодексу України повнолітні діти зобовязані утримувати непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, а також приймати участь у додаткових витратах на утримання батьків. Враховуючи, що вказаними нормами закону встановлено саме обовязок повнолітніх дітей утримувати батьків, а також приймаючи до уваги, що за життя ОСОБА_6 не був позбавлений батьківських прав стосовно сина ОСОБА_11, ОСОБА_3 постійно проживає в м.Кузнецовськ, який розташований на незначній відстані від с.Суховоля Володимирецького району, суд приходить до висновку про те, що відповідач міг бути обізнаним про стан здоровя та потреби батька, міг і повинен був виконувати обовязок по наданню матеріальної допомоги батькові, який її потребував, і не мав поважних причин невиконання цього обовязку.

Твердження відповідача про те, що він не мав можливостей надавати батькові допомогу через відсутність коштів, спростовуються дослідженими судом доказами, з яких вбачається, що ОСОБА_3 щонайменше з 2013 року мав постійне місце роботи, в період з 2009-2015 рр. навчався у вищих навчальних закладах заочно, за рахунок власних коштів. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач ухилявся від будь-якого спілкування з батьком, і не надав ОСОБА_6 не лише матеріальної, але й будь-якої допомоги та догляду. В той же час, як вбачається з ч.4 ст.13 Цивільного Кодексу України, при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.1217, 1224 ЦК України, ст.ст. 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:

Повний текст рішення проголошено 13 квітня 2016 року