ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
за участю представника Генеральної прокуратури України - Хорольського С.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, за заявою заступника прокурора Дніпропетровської області Черкашина Ю.О. про повернення помилково сплаченого судового збору, за касаційними скаргами ОСОБА_7, заступника прокурора Дніпропетровської області Бачище Андрія Васильовича та Державної казначейської служби України на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він 1 021 день (з 21 липня 2010 року по 08 травня 2013 року) незаконно перебував під вартою.

Просив зобов'язати Державну казначейську службу України виплатити йому з бюджету країни за незаконне переслідування протягом 1 702 днів - 170 200 грн; виплатити йому з бюджету країни за незаконний арешт - 433 093,50 грн; виплатити йому з бюджету країни за незаконне утримання під вартою, фактичне позбавлення його волі протягом 1 021 днів - 884 376,92 грн; виплатити йому з бюджету країни середньомісячну заробітну плату по Дніпропетровському регіону за період із часу позбавлення волі до звільнення в розмірі 97 406 грн, а всього - 1 585 076,42 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_7 200 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить змінити рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року та стягнути на його користь 1 229 048 грн моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області Бачище А.В. просить змінити рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року та зменшити розмір моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що позивач скористався своїм правом на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої за час перебування під слідством, і звертався до відповідних органів, які закрили справу, а тому порушив визначений законодавством порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з наявності підстав для відшкодуванням моральної шкоди у сумі 200 000 грн у зв'язку з незаконним переслідуванням позивача більше чотирьох років та утриманням під вартою майже 34 місяці.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 21 липня 2010 року ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції, а 23 липня 2010 року на підставі постанови суду взятий під варту.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року позивача визнано винним і призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 361, ст. 70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2012 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року скасований і справу направлено на новий судовий розгляд.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2013 року ОСОБА_7 змінена міра запобіжного заходу із тримання під вартою на підписку про невиїзд із постійного місця проживання.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Заводського районного відділу Дніпродзержинського міського управління від 10 листопада 2014 року кримінальне провадження № 0000095, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2014 року за ознаками ч. 1 та ч. 4 ст. 185, ч. 1 та ч. 2 ст. 361 КК України відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпані можливості їх отримати. Кримінальне переслідування ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000095 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2014 року за ознаками ч. 1 та ч. 4 ст. 185, ч. 1 та ч. 2 ст. 361 КК України припинено.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, визнаються сторонами, тому суд обґрунтовано вважав їх встановленими, що не суперечить вимогам ст. 61 ЦПК України.

Так, відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно врахувати положення ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, незаконного накладення арешту на майно, незаконного здійснення інших процесуальних дій, що обмежують права громадян (а в даному випадку і застосування міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд із постійного місця проживання).

Матеріалами справи підтверджено, що незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати позивачу, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок позбавлення його волі та незаконного здійснення інших процесуальних дій, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Отже, наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання досудового слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Доводи касаційної скарги заступника прокурора про зменшення розміру моральної шкоди є необґрунтованими та не можуть бути взяті судом до уваги.

Доводи касаційної скарги Державної казначейської служби України щодо неможливості стягнення грошових коштів у відшкодування моральної шкоди саме з казначейської служби не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки згідно з ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, касаційні скарги не містять доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, 10 серпня 2016 року до суду надійшла заява заступника прокурора Дніпропетровської області Черкашина Ю.О. про повернення помилково сплаченого судового збору.

Заява підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI), судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР, заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

Згідно з ст. 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 584 грн 64 коп. за платіжним дорученням від 15 січня 2016 року № 16, який був сплачений 16 січня 2016 року слід повернути.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області Бачище Андрія Васильовича відхилити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Заяву заступника прокурора Дніпропетровської області Черкашина Юрія Олексійовича про повернення помилково сплаченого судового збору задовольнити.

Повернути прокуратурі Дніпропетровської області сплачений судовий збір у сумі 584 грн 64 коп. за платіжним дорученням від 15 січня 2016 року № 16, який був сплачений 16 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік