АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу квартири,

встановила:

у січні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 19 вересня 2011 року приватним нотаріусом КМНО Петровою Т.М. та зареєстрованого за №1205.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 19 вересня 2011р. уклала з відповідачем договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, погодивши з відповідачем ціну продажу у розмірі 350 825грн., проте, у день укладення договору грошові кошти за вказаним договором у повному обсязі їй передані не були, відповідачем було сплачено 50 000грн. та надано розписку, в якій відповідач зобов'язався сплатити решту коштів у сумі 300 825грн. до 1 квітня 2013р.

Позивач стверджувала, що відповідач свого обов'язку не виконав, а на її неодноразові звернення не реагує, тому вона вважає, що відповідачем були порушені істотні умови договору купівлі-продажу, що є підставою для його розірвання.

Рішенням суду від 22 березня 2016 року у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим сторонами поясненням і доказам у підтвердження тих обставин, що відповідач не здійснив повного розрахунку за придбану квартиру, що він визнав під час судового розгляду.

Також позивач вважає, що суд безпідставно не застосував положення статей 610 та 651 ЦК України при вирішенні даного спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 19 вересня 2011р. між

№ апеляційного провадження:22-ц/796/6802/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. та зареєстровано у реєстрі за № 1205.

- 2 -

Пунктом 3 договору сторони погодили, що продаж квартири вчинено за 350 825грн., які повністю сплачено покупцем продавцю до підписання цього договору.

19 вересня 2011р. ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 розписку, згідно якої за договором купівлі-продажу квартири від 19 вересня 2011р. ним продавцеві ОСОБА_1 сплачено 50 000грн., а решту він зобов'язується сплатити не пізніше 1 квітня 2013р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визнання позову відповідачем та викладені ним обставини щодо істотних умов договору не відповідають дійсності, а відповідно до умов договору, який підписаний сторонами та посвідчений нотаріусом, покупець провів повний розрахунок з продавцем, тому відсутні підстави для розірвання договору.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем даного позову та обставин, щодо несплати грошових коштів за договором купівлі-продажу квартири у повному обсязі, суд першої інстанції не зазначив, якому закону суперечить таке визнання або права, свободи чи інтереси якої особи при цьому порушуються.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Під час судового розгляду відповідач підтвердив, що не сплатив позивачу повну вартість квартири, яку сторони визначили у договорі купівлі-продажу, дана обставина також підтверджена розпискою відповідача, яка датована 19 вересня 2011р., суду не було надано доказів, які б спростовували вказані обставини, не були вони встановлені і судом під час розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що наявні підстави для розірвання договору купівлі-продажу.

- 3 -

Також колегією суддів враховується, що на час розгляду справи відсутні дані, що квартира, яка є предметом договору купівлі-продажу, належить на праві власності іншим особам, тому відсутні підстави вважати, що порушуються права інших осіб.

Судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів скасовує рішення суду та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 19 вересня 2011р. між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М., зареєстрований у реєстрі за № 1205.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: