Справа № 742/1960/15-ц Провадження № 22-ц/795/1155/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Галич А.І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Вінгаль В.М., Харечко Л.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано, що право власності спадкодавця ОСОБА_7 на спірні приміщення й господарські будівлі та споруди, вказані у свідоцтві про право ОСОБА_6 на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, за життя останньої не було зареєстровано так, як то визначено рішенням суду про виділення їх у власність ОСОБА_7, а отже нотаріусом в оспорюваному свідоцтві невірно зазначено спадкове майно.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст. 1300 і 1301 ЦК України, оскільки вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, а спадкоємець останньої ОСОБА_6 не бажає внесення змін до оспорюваного свідоцтва.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що власниками будинку й надвірних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, були: ОСОБА_8, якій належала 1/3 ідеальна частина, ОСОБА_7, якій належало 7/12 ідеальних частин, і ОСОБА_5, якій належала 1/12 ідеальна частина цих будинку й споруд.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 14 квітня 2005 року виділено: у власність ОСОБА_8 у будинку А-1: кімнати 1-3, площею 17,6 м2, і 1-4, площею 9,5 м2, кухню 1-1, площею 9,7 м2, комору, площею 3,5 м2, погріб «Пг-2», площею 5,0 м2 і ганок «Кр-2», ці приміщення становлять 37/100 частин загальної площі спірної частини будинку; у спільну власність ОСОБА_7 і ОСОБА_5 виділено у будинку А-1: кімнати 1-5, площею 10,1 м2, і 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, і ганок «Кр-1», що ці приміщення становлять 63/100 частин загальної площі спірної частини будинку. З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 і ОСОБА_5 стягнуто відповідні суми компенсації вартості недоотриманих ними часток у власності на жилий будинок.

На підставі нотаріально посвідченого договору міни від 20 березня 2009 року ОСОБА_5 набула право власності на 37/100 частин будинку, що належали ОСОБА_8

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року виділено: у власність ОСОБА_7 у будинку А-1: кімнату 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, і ганок «Кр-1»; у власність ОСОБА_5 виділено кімнату 1-5, площею 10,1 м2. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто відповідну суму компенсації вартості недоотриманої нею частки у власності на жилий будинок.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року виділено у натурі: у власність ОСОБА_7 сарай Б-1, літню кухню Б1-1, сарай б-1, сарай б1-1, вбиральню У-1, огорожу № 2 і ворота № 3; у власність ОСОБА_5 сарай В-1 з погребом під ним «Пг-1» і ворота № 1. З ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 стягнуто відповідну суму компенсації вартості недоотриманої нею частки у власності на вищеназвані споруди.

В силу ч. 2 ст. 367 ЦК України після постановлення Прилуцьким міськрайонним судом рішень від 15.03.2013 р. по справі № 2517/8242/12 і від 01.07.2014 р. по справі № 742/6465/13-ц право спільної часткової власності ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, припинилося.

Відповідно до інвентаризаційної справи КП «Прилуцьке МБТІ» № 1907 на будинковолодіння № АДРЕСА_1, ОСОБА_7 зверталася до Прилуцького міськвиконкому з заявою про надання їй дозволу на будівництво прибудови - ванни розмірами 3 х 3 м до вказаного будинку. Рішенням Прилуцького міськвиконкому від 08 червня 1981 року № 347 та від 05 червня 1983 року № 155 дану заяву задоволено. У журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку літери А-1 за адресою: АДРЕСА_1, який датовано 23 листопада 2002 року, загальна площа цього будинку становить 117 м2, а житлова - 64,9 м2; до складу цих площ будинку входять площі приміщення 2-2 (допоміжне) і 2-5 (ванна). Рішенням Прилуцького міськвиконкому від 21 лютого 2003 року № 95, у зв'язку з внутрішнім переобладнанням будинку затверджено його площу: загальну - 117 м2 і житлову - 64,9 м2.

Також з копії реєстраційної справи № 07, яку заведено реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції, судом встановлено, що на даний час: за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на 7/12 частин житлового будинку № АДРЕСА_1; у додаткових відомостях про реєстрацію цього права зазначено: 7/12 (від 63/100 частин житлового будинку), в яку входять кімната 2-4, площею 27,7 м2, кухня 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, ганок «Кр-1»; за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 37/100 частин цього будинку на підставі вищезгаданого договору міни від 20 березня 2009 року і на 1/12 частину цього ж будинку на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року, яке теж згадувалося вище; у додаткових відомостях про реєстрацію права на вказану 1/12 частину зазначено: (від 63/100 частин житлового будинку) в яку входить кімната 1-5, площею 10,1 м2. Інші відомості про те, які конкретно приміщення входять до складу належних ОСОБА_5 частин, у реєстраційній справі відсутні.

Спадкоємцем ОСОБА_7, яка померла 04 липня 2014 року є ОСОБА_6

24 січня 2015 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано у реєстрі за № 1-234). Згідно з яким воно складається з 7/12 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, які належать спадкодавцеві на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15.03.2013 р.; до складу цих частин входять: кімната 2-4, площею 27,7 м2, кухня 2-3, площею 15,3 м2, приміщення 2-2, площею 5,7 м2, приміщення 2-5, площею 3,2 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2, погріб «Пг-1», площею 6,4 м2, ганок «Кр-1» і господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай Б-1, літня кухня Б1-1, сарай б-1, сарай б1-1, вбиральня У-1, огорожа № 2 і ворота № 3. Вказаним заповітом ОСОБА_7 усунула від спадкування ОСОБА_9(а.с.5, 203 т.1)

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06 січня 2015 року роз'яснено рішення Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року. Відповідно до цієї ухвали виділені ОСОБА_7 кімнати в житловому будинку та надвірні будівлі є окремим об'єктом нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації. Однак дана ухвала скасована ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року.

У повідомленні № 264/02-14 від 07 лютого 2015 року державний нотаріус Прилуцької міської держаної нотаріальної контори повідомив ОСОБА_5 про те, що оспорюване останньою свідоцтво про право на спадщину видано в редакції, яка відповідає ухвалі Прилуцького міськрайонного суду від 06 січня 2015 року про роз'яснення рішення суду. У цьому повідомленні нотаріус також зазначає, що внаслідок надмірної заплутаності обставин спадкової справи нею, можливо, допущено неточності у переліку приміщень, які належали спадкодавцеві ОСОБА_7

Рішенням Прилуцького міськвиконкому від 10 лютого 2015 року № 50 частині будинку й господарсько-побутових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, на які ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, надано поштову адресу: АДРЕСА_1 «а». У зв'язку з цим на даний окремий об'єкт нерухомості КП «Прилуцьке МБТІ» заведено окрему інвентаризаційну справу № 1907-а, у якій погріб «Пг-1» площею 6,4 м2 позначено літерами «Пг».

В судовому засіданні апеляційного суду сторони повідомляли, що рішення міськвиконкому від 10 лютого 2015 року про надання поштової адреси було скасовано радою. ОСОБА_6 звернулась з адміністративним позовом про оскарження рішення про скасування поштової адреси.

На день смерті ОСОБА_7 мала право власності у будинку А-1: на кімнату 2-4, площею 27,7 м2, кухню 2-3, площею 15,3 м2, сіни 2-1, площею 8,7 м2, сіни 2-6, площею 6,0 м2,погріб « ПГ-1» площею 6.4 м2 і ганок «Кр-1», а також на сарай Б-1, літню кухню Б1-1, сарай б-1, сарай б1-1, вбиральню У-1, огорожу № 2 і ворота № 3; а ОСОБА_5 має право власності у будинку А-1: на кімнати 1-3, площею 17,6 м2, 1-4, площею 9,5 м2 і 1-5, площею 10,1 м2, кухню 1-1, площею 9,7 м2, комору, площею 3,5 м2, погріб «Пг-2», площею 5,0 м2, і ганок «Кр-2», а також на сарай В-1 і ворота № 1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також і інших випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те що ОСОБА_6 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_7, яка мала право на спадщину та прийняла спадщину після останньої.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності спадкодавця ОСОБА_7 на спірні приміщення й господарські будівлі та споруди, вказані у свідоцтві про право ОСОБА_6 на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, за життя останньої не було зареєстровано так, як то визначено рішенням суду про виділення їх у власність ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки в силу ч. 2 ст. 367 ЦК України після постановлення Прилуцьким міськрайонним судом рішень від 15.03.2013 р. по справі № 2517/8242/12 і від 01.07.2014 р. по справі № 742/6465/13-ц право спільної часткової власності ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, припинилося, а отже ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є власниками своїх часток виділених їм за рішенням суду та побудованих.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: