Справа № 515/479/16-ц
Провадження № 2-о/515/772/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника-адвоката ОСОБА_2

заінтересованих осіб : ОСОБА_3,

представника Дмитрівської сільської ради

Татарбунарського району Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 з викликом заінтересованих осіб: Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

28.03.2016 року заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини.

18 липня 2011 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла мати заявника ОСОБА_4, яка за життя вчинила заповіт на імя заявника.

Після смерті спадкодавця залишилась земельна ділянка площею 3,71 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ОД №083815, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 24.02.2004 року на імя ОСОБА_4.

Вищезазначену земельну ділянку заявник має право успадкувати, як спадкоємець за заповітом відповідно до ст.1233 ЦК України.

При зверненні останнього до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, йому було відмовлено у відкритті спадкової справи у звязку з ненаданням достатніх доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, на думку заявника, з урахуванням ч.3 ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину у звязку з тим, що на день відкриття спадщини він постійно проживав з матірю, яка потребувала сторонньої допомоги.

Посилаючись на ряд документів, та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

Представник заявника в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримавши вимоги заяви в повному обсязі (а.с.28).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с.20) вбачається, що заінтересована особа не заперечує проти вимог заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 не заперечує (а.с.24).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 273227 від 19.07.2011 року (а.с.5), ОСОБА_4 померла 18.07.2011 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №325697 від 15.12.2012 року (а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_5 помер 15.12.2012 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області.

Копією заповіту (а.с.6) підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку площею 3,71 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області згідно Державного акту серії ІІІ-ОД №083815, належну на праві приватної власності ОСОБА_4.

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстр №23782780 від 27.05.2010 року слідує, що за №49381205 від 27.05.2010 року, № у реєстрі 165, зареєстровано заповіт ОСОБА_4 (а.с.7).

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ОД за № 083815 від 24.02.2004 року (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,71 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до довідки за № 170, виданої Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області від 09.03.2016 року (а.с.10), ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_4 проживав останні півроку без реєстрації разом з нею за адресою с. Дмитрівка Татарбунарського району по вул. К.Маркса, 8.

Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.11), ОСОБА_4 на день смерті 18.07.2011 року була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, крім неї в будинку були зареєстровані особи: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік померлої, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлої та донька останнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 онучка померлої.

Із листа нотаріуса про відмову у відкритті спадкової справи за №140/-1-16 від 04.03.2016 року (а.с.12) слідує, що заявнику відмовлено в прийомі заяви та відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_4, у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надання належних доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день її смерті.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №43594479 від 14.04.2016 року (а.с.27) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої 18.07.2011 року ОСОБА_4 - інформація відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, тобто реєстрація місця проживання не зобов'язує громадянина проживати саме за цією адресою .

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для заявника встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця за заповітом.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень заінтересованих осіб (а.с.20,24), суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 дійсно, останні півроку проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини 18.07.2011 року, по вул. Карла Маркса,8 в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.10) та не заперечується заінтересованими особами.

Оскільки, прийняти спадщину за заповітом в установленому законом порядку він позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.12), якому необхідно надати докази постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, що в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважатиметься фактичним прийняттям спадщини останнім, суд вважає можливим захистити права заявника, встановивши юридичний факт постійного проживання заявника ОСОБА_1, як спадкоємця за заповітом, разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме 18 липня 2011 року.

Керуючись ст.ст.15,16,1268 ЦК України, ст.ст.11,15,58-60, 213, 215, 256-257 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 з викликом заінтересованих осіб Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 /паспорт КК № 392457 виданий Татарбунарським РВ ГУМВС в Одеської області 11.01.2000 року, ідентифікаційний номер /, як спадкоємця за заповітом, разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме 18 липня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк