№408/7568/16-ц
№2-о/408/401/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 листопада 2016 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого-судді: Карягіної В.А.

при секретарі: Торби Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження нею ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини,ОСОБА_2 , на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, в м.Луганську. В обґрунтування вимог зазначила, що на підтвердження народження дитини їй було видано медичне свідоцтво про народження.,яке не є підставою для отримання свідоцтва про народження дитини, оскільки м.Луганськ є тимчасово неконтрольованою Україною територією. Через неможливість зареєструвати народження дитини вона звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту народження доньки,з вказівкою про батьків дитини

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, викладені в заяві, вказав, що, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 вона у м.Луганськ народила доньку, яку назвали ОСОБА_2. Медичне свідоцтво про народження було видано лікарем пологового відділення Луганської МБПЛ №3, яке не приймається на території України, так як не відповідає формі.

Представники заінтересованої особи - начальник Біловодського районного відділу державної РАЦС ГТ УЮ Луганській області надала до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника відділу , прийняти рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4, мати заявниці, вказала в суді, що за показаннями заявниця місяць знаходилася в лікарні м.Луганськ, тому не було можливості перевезти її на територію України для народження дитини. Вони бажають, щоби донька заявниці була громадянкою України.

Суд, вислухавши заявницю, свідка ОСОБА_4, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження .

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Дана позиція викладена в статті 259 ЦПК України.

Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про народження , виданого закладом охорони здоров'я; 2) рішення суду про встановлення факту народження особи в певний час.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому 18.08.2016 року шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 18.08.2016 року, актовий запис № 71 засвідчено Станично-Луганським районним відділом РАЦС ГТУЮ у Луганській області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 о 15.год. 20хв. ОСОБА_1 від 1вагітності народила дитину - дівчинку,вагою 2700грм., що підтверджуються медичним свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 10.09.2016 року , виданого лікарем ОСОБА_5 пологового відділення Луганської МБПЛ №3 . Даний факт підтверджений в суді поясненнями свідка ОСОБА_4

Біловодським районним відділом державної РАЦС ГТ УЮ у Луганській області 27.10.2016року заявниці відмовлено в проведенні реєстрації факту народження з видачею свідоцтва про народження у зв'язку з тим, що для отримання свідоцтва про народження заявницею було надано медичне свідоцтво ,форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України №545 від 08.08.2006р.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Оцінюючи медичні документи, надані лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміни багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Суд враховує , зокрема, висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) , суд він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ,а також ключове значення,яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надання заявником копії медичного свідоцтва про народження є підтвердженням того, що , дійсно,ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України в м.Луганськ народила першу дитину-дівчинку.

Відповідно до ч.1 ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік-батьком дитини.

Згідно з вимогами ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків: якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 60, 209, 212-215, 234, 256, 257, 257-1,259, 294 ЦПК України, ст.133,145 СК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки села Верхньобогданівка Станично-Луганського району .Луганської області , від 1 вагітності дитини - дівчинки, ОСОБА_2 , вагою 2700гр. , в м.Луганськ Україна, батьком якої є ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м.Луганськ м.Олександрівськ.

Копію рішення негайно видати заявниці для державної реєстрації народження дитини .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо особа не була присутня - з дня отримання копії рішення.

Суддя В.А.Карягіна