Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що за договором довічного утримання від 11 лютого 1994 року їй належить житловий будинок АДРЕСА_1. Для обслуговування цього будинку була виділена земельна ділянка розміром 19,80x45,49м, що складає 0,09 га. Дані обставини встановлені рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року. Відповідач проживає у АДРЕСА_1 самовільно зруйнував існуючу до цього на межі домоволодінь огорожу та побудував нову з порушенням існуючих норм і правил добросусідства.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просила зобов'язати відповідача переставити свою огорожу на межу між домоволодіннями, встановлену згідно висновку № 23 судової будівельно-технічної експертизи від 24 липня 2008 року.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, реєстраційний номер 1-4579, від 11 лютого 1994, зареєстрований Першою Павлоградською держнотконторою.

Відповідачу ОСОБА_4 надана у власність земельна ділянка по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства згідно рішення сесії Павлоградської міської ради №363-21/У від 31 липня 2007 року загальною площею 0, 1100га, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,1 000га, та для ведення особистого селянського господарства - 0, 0100 га. Також на підставі рішення сесії Павлоградської міської ради №363-21/У від 31 липня 2007 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №752826 площею 0,1000га, що розташована по АДРЕСА_1.

Із матеріалів справи вбачається, що актом комісії у складі провідного спеціаліста відділу земельних ресурсів Чабан І.П., інженера-бригадира МБТІ Кондратенко Н.В. від 08 лютого 2007 року, яка здійснювала перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо встановлення межових знаків між домоволодіннями АДРЕСА_1, зафіксовано встановлення точних розмірів по червоній лінії обох земельних ділянок. Зазначено, що довжина ділянки № 2 склала 19, 35 м, ділянки № 4 - 17, 78 м. Встановлено межу між земельними ділянками в натурі (а. с. 47).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення порушень у землекористуванні земельною ділянкою задоволено, ухвалено усунути порушення у користуванні земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 з боку ОСОБА_4 Встановлено межу між сусідніми землекористувачами житлових будинків АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_4 викорчувати та пересадити кущі винограду на відстані 1,0 м, а сливу на відстані 3,0 м від межі земельної ділянки будинку № 4, який належить ОСОБА_3

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року набрало законної сили, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-78/2009 було закінчено 29 травня 2009 року у зв'язку з повним фактичним виконанням, що підтверджується інформацією з відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, лист від 14 жовтня 2014 року № 02/55535.

Відмовляючи у позові, що переглядається, суди виходили із того, що спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок не підвідомчий суду за відсутності відповідних висновків з цього приводу органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, звернувшись із позовом про зобов'язання відповідача переставити свою огорожу на межу між домоволодіннями, ОСОБА_3 не порушує питання про встановлення або відновлення межі сусідніх земельних ділянок чи правильність проведення лінії цієї межі, а вказує на порушення своїх прав суміжного землекористувача діями відповідача щодо зведення огорожі із порушенням уже існуючих меж між спірними земельними ділянками.

Таким чином, за позовом ОСОБА_3 питання наявності дійсних меж не є оспорюваним.

Із заявлених підстав позов судами не розглянуто, не перевірено, чи існує межова споруда у вигляді огорожі між земельними ділянками АДРЕСА_1, якщо так, то де вона розташовується, чи належить вона лише ОСОБА_4 (не є спільною для обох сусідів) та чи порушує ця огорожа права позивача на користування земельною ділянкою.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року скасувати,передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О.Савченко