У Х В А Л А

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву Панківського навчально-виховного комплексу Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

3 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Панківського навчально-виховного комплексу Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

Сторожинецький районний суд Чернівецької області рішенням від

6 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задовольнив: визнав незаконним звільнення його з посади оператора газової котельні Панківського навчально-виховного комплексу Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за пунктом 4 статті 40 КЗпП України; скасував наказ від

15 квітня 2015 року; поновив ОСОБА_4 на посаді. Додатковим рішенням від

12 серпня 2015 року допустив негайне виконання рішення суду, а також вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Чернівецької області рішенням від 30 вересня 2015 року рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 серпня 2015 року скасував; відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в частині поновлення на роботі; змінив дату звільнення ОСОБА_4; вирішив питання розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 3 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнила, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року скасувала та залишила в силі рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 серпня 2015 року.

21 квітня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

Панківський навчально-виховний комплекс Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 149 КЗпП України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи свої доводи заявник послався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

26 лютого 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що звільнення проведено з порушенням вимог статті 149 КЗпП України; відповідачем не надано доказів вчинення позивачем прогулу без поважних причин, зокрема не надано доказів, що ОСОБА_4 безпідставно не вийшов на роботу після закінчення військової служби; дисциплінарне стягнення на позивача накладено більш ніж через шість місяців з дня, яким відповідач вважає днем вчинення проступку.

Наданою для порівняння ухвалою від 26 лютого 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду, який відмовляючи в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди виходив з того, що звільнення проведено відповідно до вимог трудового законодавства. При цьому апеляційним судом установлено, що відповідачем надано докази вчинення позивачем трьох грубих порушень, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом 1 статті 41 КЗпП України.

Порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву Панківського навчально-виховного комплексу Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи позовом ОСОБА_4 до Панківського навчально-виховного комплексу Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення на роботі за заявою Панківського навчально-виховного комплексу Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема