Справа № 515/614/16-ц
Провадження № 2/515/944/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Тузлівської сільської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача - ОСОБА_4 в с.Весела Балка Татарбунарського району Одеської області, який за життя вчинив заповіт на ім'я позивача, заповівши останньому все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось.

Після смерті спадкодавця залишилася земельна ділянка площею 6,82 га, що розташована на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Татарбунарською районною адміністрацією Одеської області від 16 липня 2003 року на ім'я ОСОБА_4 та земельна ділянка площею 0,2238 га, що розташована на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Тузлівською сільською радою 07 травня 2010 року на ім'я ОСОБА_4

Вказані земельні ділянки ОСОБА_1 має право успадкувати як спадкоємець за заповітом відповідно до ст.ст.1232, 1233 ЦК України.

Після смерті спадкодавця позивач своєчасно звернувся на адресу приватного нотаріуса Монастирліу О.П. з приводу прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, але отримав відмову з причин відсутності (ненадання) правовстановлюючих документів на земельні ділянкі. Крім того, нотаріус звернув увагу на те, що у заповіті померлого прізвище позивача зазначено як «ОСОБА_1», а у його паспорті «ОСОБА_1». Про втрату зазначених державних актів позивачем була подана об'ява до районного періодичного видання «Татарбунарський вісник». За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача та позивач не з'явились, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.19).

Представник Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.20).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_3 виданого Малиновським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.3), прізвище позивача значиться як «ОСОБА_1».

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 21.01.1984 року (а.с.4) слідує, що батьками (російською мовою) «ОСОБА_1» є «ОСОБА_7» та «ОСОБА_8».

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.01.2013 року (а.с.8) видно, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (а.с.6) підтверджується, що ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,82 га, розташована на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07.05.2010 року (а.с.7) підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2238 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Із копії заповіту від 08.06.2005 року (а.с.9) вбачається, що позивач є спадкоємцем по заповіту на все майно спадкодавця ОСОБА_4, в тому числі і на вищевказані земельні ділянки.

З листа нотаріуса № 829/01-16 від 05.04.2016 року (а.с.10) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно Крім того, у заповіті померлого прізвище спадкоємця значиться як «ОСОБА_1», а у паспорті «ОСОБА_1».

Відповідно до технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за № Н-273/0-107/6-16 виданої Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області (а.с.11) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 0,2238 га, розташованої по АДРЕСА_1, складає 45 842 грн. 49 коп.

Згідно довідки № Н-274/0-108/6-16 про нормативну грошову оцінку виданою Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області від 06.04.2016 року (а.с.12) видно, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 6,8214 га (ріллі) надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, розташована на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, становить - 255 201 грн. 10 коп.

Із об'яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" №15 (5849) від 16.04.2016 року (а.с.15) видно, що в графі "втрачені" значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією 16.06.2003 року на ім'я ОСОБА_4 та вважати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданий Тузлівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 07.05.2010 року на ім'я ОСОБА_4

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру 43733185 від 27.04.2016 року (а.с.26) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, приватним нотаріусом Монастирліу О.П. заведена спадкова справа №36/2012 за номером у спадковому реєстрі 52601513. До вказаної довідки долучена нотаріально завірена копія заяви ОСОБА_1 від 27.03.2012 року за № 78 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем за заповітом (а.с.9) після смерті ОСОБА_4 (а.с.5) на земельні ділянки останнього (а.с.6-7).

Так як правовстановлюючі документи на земельні ділянки на ім'я спадкодавця втрачені, крім того, у заповіті померлого прізвище позивача зазначено як «ОСОБА_1», а у паспорті «ОСОБА_1», нотаріусом Монастирліу О.П. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно (а.с.10). Отримати вказаний документ після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку. Однак, враховуючи, що воля спадкодавця ОСОБА_4 була зафіксована письмовим доказом - заповітом (а.с.9), за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.26), враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, заповіт внесений в спадковий реєстр і ніхто з часу смерті спадкодавця заповіт не оспорював, суд вважає, що за встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на земельну ділянку площею 6,82 га, розташовану на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 16.07.2003 року на ім'я ОСОБА_4 та право власності на земельну ділянку площею 0,2238, що розташована по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 виданого 07.05.2010 року на ім'я ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.58, 59, 60, 197, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 6,82 га, що розташована на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 16.07.2003 року на ім'я ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2238 га, що розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданої 07.05.2010 року на ім'я ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь