Справа № 159/1320/16-ц
Провадження № 2/159/594/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бондара В.М.

за участю секретаря Рижко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ковельської міської ради про визнання права власності квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем по заповіту після смерті її баби ОСОБА_2. Для оформлення спадкових прав вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою та просила видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, однак їй відмовили через відсутність реєстрації права власності за померлою. Просить визнати за нею право власності на квартиру № 13 в будинку по вул. Театральна, 13 в м. Ковелі, загальною площею 43.4 кв.м., житловою площею 28.6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак до початку судового засідання представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд зважаючи на позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно даних свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 року посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_2, загальною площею 43.4 кв.м.

20 березня 2015 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 167204, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області 21 березня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, яку на підставі ст. 1268 ЦК України прийняла позивач.

На випадок своєї смерті 01.10.2003 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_3, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_4.

Копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 029975 стверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 17.11.2007 року зареєстрували шлюб, та з цього часу стали носити спільне прізвище ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У визначений строк ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю реєстрації власності та належних правовстановлюючих документів.

Надати такі документи не можливо, оскільки на час набуття права власності на квартиру ОСОБА_2 (1993 рік) реєстрація права власності на будинки не була передбачена законом.

Станом на 1993 рік виготовлений технічний паспорт на квартиру за адресою вул. Театральна, 13/13 в м. Ковелі Волинської області на імя ОСОБА_2

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід всіх прав та обовязків від фізичної особи до інших осіб.

Положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними в разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведення відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування у судовому порядку.

Через відсутність реєстрації прав власності позивач не може реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Визнання права власності за позивачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати понесені позивачем при поданні позовної заяви, слід залишити за позивачем, згідно поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, С У Д, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_2, яка померла 20.03.2015 року.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_6