Справа № 2/710/725/12
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних і кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді: Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Мацунича М.В.,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 08 травня 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Свалявського районного суду позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту в розмірі 26819,28 грн.; вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові. Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права (ст. 10 п.4 ЦПК). Указує на помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки вона договору кредиту з Банком не підписувала та валютні грошові кошти не отримувала, що підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Закарпатській області № 15/483 від 28.08.2015 р. в іншій цивільній справі (№ 306/252/15-ц).

Письмових заперечень або пояснень позивач не подав, однак у судовому засіданні його представник ОСОБА_2 не визнала скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив із того, що за договором кредиту б/н від 24.09.2007 р. відповідач отримав кредит у розмірі 1500 доларів США зі сплатою 19.20% відсотків річних, однак своїх зобов'язань належно не виконала.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки такий відповідає нормам матеріального права та встановленим обставинам справи на підставі правильно досліджених доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції як суперечні фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06 липня 2016 року, яке набрало законної сили, є чинним і має преюдиціальне значення, у цивільній справі за позовом Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.09.2007 р. установлено, що укладений між сторонами договір про надання банківських послуг за формою і змістом відповідає вимогам закону, а тому є вчиненим, хоча експертизою і підтверджено, що ОСОБА_1 його не підписувала. Указана обставина є підставою для визнання правочину недійсним за ст.ст. 203, 215 ЦК України, позаяк має місце дефект волі однієї зі сторін правочину. Саме по собі заперечення підпису, яке стверджено експертним висновком, без визнання недійсним самого правочину не є підставою для відмови у позові через дію презумпції правомірності правочину (до встановлення зворотного).

Кредитний договір б/н від 24.09.2007 р. недійсним у судовому порядку не визнавався.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з положеннями ст.ст. 526 ч.1, 527, 530 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином, а кредитор - прийняти виконання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

Як видно з матеріалів справи, 24.09.2007р. між Банком і ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту в розмірі 1500 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 19,20 % річних (а.с.6). Узятих на себе зобов'язань відповідач не виконувала, внаслідок чого станом на 31.01.2012 р. утворилася заборгованість на загальну суму 3360,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ від 17.02.2012 року складало 26819,28 грн.

Відповідний розрахунок Банку (а.с.3-4) відповідачем не спростований.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

2. Рішення Свалявського районного суду від 8 травня 2012 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: