Справа № 215/3320/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі:головуючого судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в залі №1 справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» Державної служби геології та надр України про стягнення нарахованої але своєчасно не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року та уточнено 01.11.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до казенного підприємства «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» Державної служби геології та надр України (далі КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ) про стягнення нарахованої, але своєчасно не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він працював у відповідача на посаді машиніста бурової установки 5 розряду, за період роботи з серпня 2015 року по травень 2016 року відповідачем у порушенні трудового законодавства не було виплачено заробітну плату позивачу у розмірі 36 941 грн. 40 коп. Посилаючись на зазначені обставини, із врахування збільшених позовних вимог, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача в судовому порядку 36 941 грн. 40 коп. заробітної плати, 25 146 грн. 49 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку, 1 850 грн. компенсації (індексації) та 10 000 грн. моральної шкоди, а загалом 73 937 грн. 89 коп.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ в судове засідання не зявилося, про час та місце розгляду справи було належним чином повідомлено, відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Судом встановлено, що з 03 листопада 2014 року по 23 травня 2016 року ОСОБА_1 працював у КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ на посаді машиніста бурової установки 5 розряду (а.с.5).

Згідно довідки КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ від 17 червня 2016 року № 94-10/1 про заробітну плату та інші доходи, заборгованості по заробітній платі за 2015 2016 р.р., заборгованості підприємства перед позивачем становить 36 941 грн. 40 коп. (а.с.3).

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІП та Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 з наступними змінами і доповненнями) компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01 січня 2001 року здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач станом на час звернення позивачем з позовом до суду не провів з останнім розрахунок по заробітній платі, розмір якої становить 36 941 грн. 40 коп., також повинен сплатити позивачу середній заробіток за час її затримки, який становить 25 146 грн. 49 коп., і компенсацію (індексацію) за кожний місяць затримки відповідно до індексу споживчих цін за 10 місяців (з 01.08.15р. по 25.05.16р.) у розмірі 1 850 грн.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Із врахуванням характеру страждань позивача, їх обсягу, тривалістю, загального розміру заборгованості та, виходячи із засад розумності та справедливості, приймаючи до уваги, що розмір відшкодування шкоди повинен бути співмірним завданій шкоді, суд приходить до висновку про необхідність стягненню з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

В порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а також стягнути з КП «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» ДСГНУ на користь держави судовий збір в сумі 639 грн. 38 коп., виходячи із розміру задоволених судом позовних вимог.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 224 - 228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з Казенного підприємства «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» Державної служби геології та надр України Ікод 01432150 на користь ОСОБА_1 ІІН 36941 грн. 40 коп. нарахованої але своєчасно не виплаченої заробітної плати, 25146 грн. 49 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1850.00 грн. індексації за затримку виплати заробітної плати, 5000 грн. моральної шкоди, 551 грн. 20 коп. судового збору а всього 69489 грн. 09 коп.

Стягнути з Казенного підприємства «ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ» Державної служби геології та надр України Ікод 01432150 судовий збір в сумі 639 грн. 38 коп. в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівский районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідач має право на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення подати до Тернівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення.

СУДДЯ: