Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Бота О.І.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Арокгаті М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.10.2003 року між нею та відповідачем по справі зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом - №739. У шлюбі у них народилося двоє дітей : сини-ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем на протязі останніх років не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю , відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та суперечки, які виникали між ними з ініціативи відповідача. Вказує на те, що подальше збереження шлюбних відносин суперечить інтересам подружжя та дітей. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер,

Крім того, позивач зазначає, що відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає.

З посиланням на викладене позивач просить суд ухвалити рішення , яким шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 розірвати; неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати з нею; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання синів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги і остаточно просила суд ухвалити рішення яким шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 розірвати. Зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснила, що основною причиною розірвання шлюбу є відсутність моральної підтримки з боку відповідача ОСОБА_3, домагання в сексуальному плані та постійні сварки, які негативно впливають на психічний стан дітей. Позивач зазначила що вони з відповідачем продовжують спільно проживати, однак спільного господарства не ведуть і подружні стосунки не підтримують з вересня 2015р. Зазначила, що самостійно виховує та матеріально забезпечує дітей, оскільки відповідач лише періодично купує речі старшому синові.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти розірвання шлюбу. Пояснив, що на його думку , основною причиною розірвання шлюбу є те, що його дружина хоче бути вільною від домашніх обов'язків. Вказав, що між ними виникають сімейні сварки побутового характеру, у них різні погляди на виховання дітей, ведення господарства. Також відповідач зазначив, що фізичне насильство до дружини не застосовував.

В судовому засіданні представник відповідача зменшені позовні вимоги визнав , не заперечив проти їх задоволення.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради не заперечила проти задоволення зменшених позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 25.10.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом - №739, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.02.2011 року приєднаним до матеріалів справи/а.с.6/

У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких приєднані до матеріалів справи /а.с. 15-16/

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є протилежні погляди подружжя на сімейне життя, виховання дітей ,відсутність взаєморозуміння між подружжям.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носить формальний характер.

Причиною розпаду цієї сім'ї є відсутність взаєморозуміння між подружжям.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що зареєстрований 25.10.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського МУЮ Закарпатської області, за актовим записом - №739 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплаченого нею суми судового збору в розмірі 487,20 грн.(чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца