АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2016 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Омега Банк» про визнання незаконними дій щодо розголошення банківської таємниці, визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги в частині, що стосується розголошення персональних даних поданого в межах розгляду справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, до спільного розгляду з первісним позовом.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, вважає, що позовні вимоги є взаємопов'язані, спільний їх розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин. Крім того, задоволення зустрічного позову може виключити задоволення первісного позову.

Справа № 761/21725/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/7242/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не є взаємопов'язані, у них різні предмети позову, правовідносини сторін регулюються різними нормами права, а також виходячи з різного суб`єктного складу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру.

У зустрічній позовній заяві, поданій ОСОБА_1 26.02.2016 року позивач просить визнати незаконними дії ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк», щодо розголошення даних, які становлять банківську таємницю та визнати недійсним договір між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року про купівлю-продаж прав вимоги в частині, що стосується розголошення її персональних даних.

Разом з тим, ПАТ «Сведбанк» не є позивачем за первісним позовом, а відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Сведбанк» не є зустрічними вимогами, а відтак позовна заява як зустрічна у даній справі не може бути прийнята.

Позивач не позбавлена права подати зазначений позов у загальному порядку.

Оскільки за суб`єктним складом сторін зустрічний позов не може бути прийнятий до спільного розгляду з основним позовом, доводи апеляційної скарги про взаємопов`язаність позовних вимог не впливають на правильність висновків суду.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді