Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 2-6/11
№ 4-с/733/1/16
У Х В А Л А

Іменем України

"19" травня 2016 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Панахно Л.В.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованих осіб ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_4,

встановив:

Скаржник звернувся до суду зі зазначеною скаргою, та з урахуванням уточнень, мотивував її тим, що 15 червня 2015 року державним виконавцем ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області Настичем Р.М. в порушення Закону України Про виконавче провадження (Далі-Закон) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 33233157 по виконавчому листу № 2-6/11 від 03 серпня 2011 року, без будь-яких дій щодо реального виконання рішення суду, чим були його порушені права, при цьому боржник навпаки побудувала нову капітальну споруду з порушенням будівельних норм і правил та самовільно захватила частину його земельної ділянки та частину земель громадського користування, тому просить визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Настичем Р.М. 15.06.2015 року та скасувати її. Також просить поновити йому строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 червня 2015 року, оскільки її копію він отримав тільки 03 квітня 2016 року.

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали скаргу та просили її задовольнити, при цьому заявник ОСОБА_1 пояснив, що рішення апеляційного суду не виконане повністю, так як ОСОБА_3 не перенесла на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, розташовану у нижній частині на межі його земельної ділянки на відстань 1 м та не звільнила самовільно зайняту земельну ділянку площею 80,856 кв м шляхом знесення збудованого паркану по вул. Гарама, 84 на межу своєї земельної ділянки, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку ІV-ЧН № 042010 від 22 липня 2002 року, а державний виконавець Настич Р.М. не зрозуміло з яких підстав виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому останній ще й не врахував того, що ОСОБА_3 побудувала паркан на його земельній ділянці. Просив поновити йому строк для оскарження постанови, так як її копію отримав тільки 03 квітня 2016 року.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та просила відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на її оскарження. Також пояснила, що рішення суду виконане повністю, що підтверджує акт державного виконавця від 12.06.2015 року, а про те, що збудований капітальний паркан знаходиться на її земельній ділянці підтверджується схемою розміщення та прив»язки її земельної ділянки згідно з технічним звітом, лист Петрушівської сільської ради від 21.08.2010 року, висновок ЗАТ «Гіпроцивільпромбуд» від 04.07.2011 року з актом комісії у складі землевпорядника Петрушівської сільської ради ОСОБА_6 та топографічною картою, актом комісії по вирішенню земельних питань Петрушівської сільської ради від 28.06.2011 року, актом комісії спеціалістів Ічнянського виробничого сектора ДЗК, листом комунального підприємства «Архітектура Ічнянщини» від 03.09.2012 року та її державним актом на земельну ділянку. Висновок відділу держкомзему, наданий на запит Ічнянського районного суду від 01.11.2010 року про самовільно зайняту нею земельну ділянку площею 80,856 кв. м є повною нісенітницею, який носить тільки рекомендаційний характер та не є процесуальним документом і не міг прийматися до уваги судами взагалі. Автогараж було перенесено шляхом розібрання стіни, у зв»язку з чим його розмір був зменшений, на що вона потратила близько 10 тисяч гривень.

Заінтересована особа - головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги та поновленні строку на її оскарження, посилаючись на те, що він неодноразово виїзджав за місцем проживання ОСОБА_3 У один з таких виїздів, у травні місяці 2015 року було встановлено, що стіна автогаража, яка знаходиться у нижній частині земельної ділянки ОСОБА_1, розбиралася, через що розмір самого автогаража був зменшений. Крім того, на підставі висновку № 9970-00-СВ від 04.07.2011 року, який надала ОСОБА_3, а також листів спеціаліста, залученого постановою держвиконавця, було встановлено, що ОСОБА_3 не порушуються межі земельної ділянки, належної ОСОБА_1 Тому 12 червня 2015 року, у присутності ОСОБА_3 та понятих, він склав акт, яким підтвердив фактичне виконання рішення суду, а 15 червня 2015 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, яку у той же день було надіслано сторонам виконавчого провадження.

Заінтересована особа - начальник відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1 з посиланням на те, що державним виконавцем Настичем Р.М. було виконане рішення суду у повному обсязі без будь-яких порушень, тому посилання заявника на його невиконання безпідставне. Вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні йому строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки зазначена постанова була надіслана сторонам простою кореспонденцією відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яку ОСОБА_3 отримала, а чому не отримав її ОСОБА_1, не зрозуміло. Так, дійсно 10 березня 2016 року ОСОБА_7П звертався. до ДВС з проханням надати копію постанови, яку йому було надіслано 23 березня 2016 року. Про те, що існує така постанова ОСОБА_1 було відомо ще у грудні 2015 року з листа, який йому був надісланий Головним територіальним управлінням юстиції у Чернігівській області.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що була присутня, коли розбиралася стіна автогаража, у зв»язку з чим його довжина була зменшена, а також була присутня при складанні акту державного виконавця 12 червня 2015 року.

Заслухавши осіб, які зявилися у судове засідання та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області перебувало виконавче провадження по виконавчому листу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-6/11 від 03.08.2011 року щодо зобов»язання ОСОБА_3 перенести на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, розташовану в нижній частині на межі земельної ділянки ОСОБА_1, на відстань 1 м від межі земельної ділянки ОСОБА_1 та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 80,856 кв. м шляхом перенесення збудованого паркану по вул. Гарама, 84 на межу своєї земельної ділянки відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку ІV-ЧН № 042010 від 22 липня 2002 року (а.с. 11 т. 2), яке постановою головного державного виконавця ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області Настича Р.М. № 32233157 було закінчене у зв»язку з фактичним виконанням рішення суду (а.с. 10 т. 2).

Із акту державного виконавця від 12 червня 2015 року вбачається, що нежитлова будівля (автогараж з літньою кухнею) знаходиться біля меж земельної ділянки ОСОБА_1 на відстані 1 м у верхній частині та 1 м в нижній частині. Відстань від житлового будинку до межі становить 20,65 м. Відстань від паркану до середини дороги по вул. Гарама, яка зазначена в технічному звіті з видачі державного акта на право приватної власності на землю становить 12 м, що не порушує зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с. 18 т. 2).

Як видно з рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 червня 2011 року, останнім було скасоване рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2011 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та винесено нове, згідно з яким було зобов»язано ОСОБА_3 перенести на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, розташовану у нижній частині на межі земельної ділянки ОСОБА_1, на відстань 1 м від межі земельної ділянки ОСОБА_1 та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 80,856 кв м шляхом знесення збудованого паркану по вул. Гарама, 84 на межу своєї земельної ділянки, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку ІV-ЧН № 042010 від 22 липня 2002 року (а.с. 149-150 т. 1).

Зазначене рішення апеляційного суду ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2011 року було залишене без змін (а.с. 177-179 т. 1).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 перенесла автогараж на свою земельну ділянку, шляхом його зменшення у розмірах, що підтвердили у судовому засіданні заінтересовані особи та свідок ОСОБА_8, тому суд вважає, що рішення апеляційного суду Чернігівської області у частині перенесення ОСОБА_9 на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, яка розташована у нижній частині на межі земельної ділянки ОСОБА_1, на відстань 1 м від межі земельної ділянки ОСОБА_1 виконане.

Однак, як зазначили у судовому засіданні заявник та заінтересовані особи паркан ОСОБА_3 не переносила.

Таким чином суд вважає, що головним державним виконавцем рішення апеляційного суду Чернігівської області у частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 80,856 кв. м шляхом перенесення збудованого паркану по вул. Гарама, 84 на межу своєї земельної ділянки відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку ІV-ЧН № 042010 від 22 липня 2002 року не виконано, чим було порушено права ОСОБА_1 щодо користування земельною ділянкою, а посилання заінтересованих осіб на наявність висновку № 9970-00-СВ від 04.07.2011 року, листів спеціаліста-землевпорядника Петрушівської сільської ради та інших документів, на підставі яких було прийняте рішення виконавцем про закінчення виконавчого провадження у зв»язку з фактичним виконанням рішення суду не заслуговує на увагу, оскільки є рішення, ухвалене судом іменем України і відповідно до ст. 124 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Тому суд вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження, винесена 15.06.2015 року головним державним державним виконавцем ВДВС Ічнянського РУЮ ОСОБА_4, є незаконною.

Відповідно зі змісту ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 51 Закону у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої

служби.

Із урахуванням зазначених вище статей ОСОБА_1 у задоволенні заяви, в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження необхідно відмовити, оскільки суд не має права зобов»язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як встановлено у судовому засіданні, копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2015 року заявник отримав 03.04.2016 року, а скаргу надіслав до суду 07.04.2016 року, яка була зареєстрована канцелярією Ічнянського районного суду 13.04.2016 року за вхідним № 2173 (а.с. 1 т. 2), тому ОСОБА_1 необхідно поновити строк на звернення до суду із його скаргою.

Заперечення заінтересованих осіб, про те, що ОСОБА_1 про наявність постанови було відомо ще у грудні 2015 року, що є підставою для відмови у поновленні йому строку на оскарження зазначеної вище постанови, суд не бере до уваги, так як в самій постанові зазначено, що вона може бути оскаржена до Ічнянського районного суду в 10-денний строк з моменту її одержання. Доказів того, що ОСОБА_1 отримав постанову раніше 03.04.2016 року суду не надано, при цьому із його заяви датованої 10.03.2016 року видно, що останній звертався до ДВС з проханням надати йому таку постанову, яка була відіслана йому 23.03.2016 року.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 30, 31, 49, 51 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 209-211, 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з скаргою про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_4

Скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_4, задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження № 33233157 від 15 червня 2015 року по виконавчому листу № 2-6/11 від 03 серпня 2011 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_4.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ічнянський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий суддя В.М.Овчарик