Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Хопти С.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживача фінансових послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 листопада 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 51-в-17/367026 на суму 8920 доларів США строком до 18 лютого 2015 року з процентною ставкою 9% річних.

6 лютого 2015 лютого він звернувся до банку із заявою про відмову від пролонгації договору та про повернення йому коштів після закінчення строку дії договору, однак, 18 лютого 2015 року належні йому кошти банком не були повернуті на поточний рахунок НОМЕР_1.

18 лютого 2015 року позивач звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладу.

На його думку, в порушення умов договору та чинного законодавства, банк зарахував кошти депозитного вкладу в розмірі 8920 доларів США та відсотки за ним у розмірі 50,6 доларів США на інший картковий рахунок - НОМЕР_2, який було закрито в грудні 2014 року. Таким чином він не мав можливості доступу до своїх коштів у зв'язку з тим, що картковий рахунок, на який перераховано кошти з депозитного рахунку, було закрито.

Крім того, 26 травня 2015 року банк безпідставно здійснив списання коштів з рахунку НОМЕР_2 у розмірі 8970,35 доларів США в дохід банку.

23 червня 2015 року банк було віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Позивач зазначав, що у зв'язку із тим, що на день запровадження тимчасової адміністрації кошти депозитного вкладу банком були списані, їх відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб - не здійснювалося, що призвело до порушення прав позивача.

У зв'язку із викладеним позивач просив суд визнати за ним право на отримання коштів у розмірі 8970,35 доларів США; зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення його прав, а саме - зарахувати кошти у розмірі 8970,35 доларів США на поточний рахунок, відкритий на його ім'я; зобов'язати відповідача виплатити йому вклад за договором від 20 листопада 2014 року в сумі еквівалентній 8970,35 доларів США у гривні за курсом Національного банку України на 13 червня 2015 року, а саме - у розмірі 195 272 грн 86 коп.; зобов'язати відповідача виплатити йому відсотки за договором від 20 листопада 2014 року у розмірі 274,93 долари США у гривневому еквіваленті за період з 19 лютого 2015 року по 23 червня 2015 року; зобов'язати відповідача виплатити 3% річних за період з 19 лютого 2015 року по 23 червня 2015 року у розмірі 91,64 долари США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день ухвалення судового рішення.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 25 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Фінансова ініціатива» зарахувати кошти у розмірі 8970,35 доларів США на поточний рахунок ОСОБА_4; зобов'язано КБ «Фінансова ініціатива» виплатити ОСОБА_4 вклад за договором від 20.11.2014 року № 51-в-17/367026 у сумі 8970,35 доларів США у гривні за курсом Національного банку України, а саме - у розмірі 195 272 грн 86 коп.

Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» виплатити ОСОБА_5 відсотки за договором вкладу від 20 листопада 2014 року № 51-в-17/367026 за ставкою 9% річних за строк з 19 лютого 2015 року до 23 червня 2015 року, а саме - у розмірі 274,93 долари США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на день ухвалення судового рішення - у розмірі 6045 грн 12 коп.

Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» виплатити ОСОБА_5 3% річних у розмірі 91,64 долари США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день ухвалення судового рішення, а саме - 2015 грн 7 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права вимоги на отримання коштів депозитного вкладу в розмірі 8970,35 доларів США та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України оскаржувані судові рішення перевіряються лише в межах касаційної скарги.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосував до правовідносин, які склалися між сторонами ст.ст. 525, 526, 625, 1058, 1061 ЦК Україна, дійшов висновку про задоволення лише тих позовних вимог, які були доведені суду належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суди вірно відмовили в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права на отримання коштів, оскільки такі позовні вимоги заявляються у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права.

Доведення зазначених обставин є обов'язком позивача (ст. 10, 60 ЦПК України), який, за обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, виконано не було.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта