Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Слончак А.С., Зубрицької Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» про визнання договору купівлі-продажу та кредитного договору недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 09.12.2014 року працівник салону красоти «Молодість» в м. Житомирі, по вул. Московській, 14 запропонувала їй придбати косметичні засоби та пройти курс омолоджуючих процедур, не розяснивши при цьому умов надання послуг та порядку розрахунку за них. Працівник салону навязала їй підписати договір купівлі-продажу № 22 косметичних засобів та комплексу послуг, в якому продавцем зазначено ФОП ОСОБА_2 та від його імені договір підписано представником салону. Загальна вартість послуг за договором склала 6750,00 грн. Одночасно з підписанням цього договору їй також було навязано укладання кредитного договору на суму послуг та товарів з ПАТ «Альфа-банк», але документів їй не надано. На наступний день, зрозумівши, що вона не має фінансової можливості здійснювати оплату за договорами, звернулася до салону з з проханням вважати договір купівлі-продажу нечинним, але працівник салону відмовилася прийняти листа, а з відповіді ОСОБА_2 від 19.03.2015 року їй стало відомо, що договір підписано стажистом ОСОБА_3, яка не мала повноважень на підписання договору купівлі-продажу від його імені. Згідно меморіального ордеру від 10.12.2014 року № 64940 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 було перераховано кошти в сумі 4995,00 грн. на оплату кредитного договору від 09.12.2014 року, укладеного з нею.

На підставі ст. ст. 203, 215, 216, 241 ЦК України позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу № 22 від 09.12.2014 року, укладений між ФОП «ОСОБА_2Г.» (продавець) та нею (покупець), а також визнати недійсним кредитний договір № 401669820 від 09.12.2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» (кредитор) та нею (боржник).

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач пояснила, що договора нею були підписані, але укладення цих договорів відбулося внаслідок шахрайський дій працівника салону красоти.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що договір купівлі-продажу № 22 косметичних засобів від 09.12.2014 року був підписаний стажистом ОСОБА_3, яка не мала права підписувати цей договір від імені продавця ОСОБА_2 У подальшому в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Представник відповідача ПАТ «Альфа-банк» у судовому засіданні вимоги позову не визнав, надавши письмові заперечення проти позову, в яких зазначено про те, що зі сторони банку було виконані всі зобовязання, видано кредит позичальнику, яка підписала кредитний договір, розуміючи, що кредит підлягає поверненню та за нього необхідно сплачувати проценти, а також при укладенні договору були дотриманні вимоги ст. ст. 203, 215 ЦК України. У судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав.

Суд, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача ФОП ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовпідлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України, існує вимога, яка міститься у частині 3 цієї статті та згідно якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 19.12.2014 року між відповідачем ФОП ОСОБА_2 як продавцем та позивачем як покупцем укладено договір купівлі-продажу № 22, згідно якого продавець зобовязався передати у власність позивача косметичні засоби за ціною 6750,00 грн.

Договір підписано позивачем особисто та від імені продавця працівником салону красоти ОСОБА_3, яка, як встановлено судом внаслідок визнання позову представником відповідача ФОП ОСОБА_2 та про що свідчить зміст листа ОСОБА_2 до позивача від 19.03.2015 року (а.с. 15), не мала відповідних повноважень на підписання цього договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

09.12.2014 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Альфа-банк» укладено кредитний договір № 401669820 щодо надання позичальнику кредиту в сумі 7560,00 грн. строком до 10.12.2016 року, зі сплатою 0,01 % річних (а.с. 55 57).

Пунктом 2.5 кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації № 401669820 від 09.12.2014 року або листі-гарантії до цього договору від 09.12.2014 року у загальній сумі 4995,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 (продавець), а також оплати страхового платежу у сумі 599,40 грн.

Комісійна винагорода банку за надання кредиту становить 26,00 % та сплачується позичальником одноразово при наданні кредиту (п. 2.8 кредитного договору).

У пункті 5 кредитного договору № 401669820 від 09.12.2014 року сторони договору погодили, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також буд-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прв споживачів» та нормативними документами НБУ, а також з Загальними умовами споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-банк», затверджених розпорядженням ПАТ «Альфа-банк» № 346 від 13.10.2014 року, які йому зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладання.

Перерахування ПАТ «Альфа-банк» отриманих у кредит коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором № 401669820 від 09.12.2014 року підтверджується меморіальним ордером № 64940 від 10.12.2014 року (а.с. 9) та випискою по особових рахунках з 09.12.2014 року по 23.12.2015 року (а.с. 58).

Таким чином, досліджені судом докази та встановлені обставини свідчать про те, що договір купівлі-продажу № 22 від 09.12.2014 року підписаний від імені продавця ФОП ОСОБА_2 особою без відповідних повноважень, що вказує на відсутність вільного волевиявлення ФОП ОСОБА_2 та відповідності його внутрішній волі на укладення оспорюваного позивачем договору.

Зважаючи на те, що при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу не було дотримано вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення продавця та відповідності його внутрішній волі на вчинення даного правочину, тому вимоги позивача в цій частині позову суд вважає обґрунтованими і такий правочин має бути визнаний недійсним.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року розяснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Аналізуючи докази сторін, суд дійшов до висновку, що в момент укладання кредитного договору № 401669820 від 09.12.2014 року сторонами договору були дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, що убачається зі змісту договору, умови якого були погоджені сторонами, в тому числі позичальником, і на виконання договору кредитором ПАТ «Альфа-банк» були перераховані кошти на виконання своїх зобовязань. За наведених обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання кредитного договору недійсним.

За подання позову позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час подання позову), тому згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог суд стягує з відповідача ФОП ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 203, 215, 655, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 22, укладений 09 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було поданро. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова