Справа №464/2727/16-ц
пр.№ 4-с/464/17/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борейка С.В.

при секретарі судового засідання Гевко О.-В.В.,

представника заявника ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із скаргою, у якій просить: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 від 23 грудня 2015 року про стягнення заборгованості за виконавчим листом №2-2287 від 27.10.2008. В обґрунтування скарги покликається на те, що рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2008 з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, на підставі якого видано виконавчий документ, що був предявлений до примусового виконання у Личаківський ВДВС ЛМУЮ. 09.09.2015 дитина досягла повноліття у звязку із чим, були закінчені усі відрахування на оплату аліментів. За весь період сплати аліментів не було жодних заборгованостей та такі стягувались вчасно. Однак, 23.12.2015 державним виконавцем винесено спірну постанову, якою стягнуто з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, проводити утримання у розмірі 50% до погашення заборгованості по аліментах, нарахувати заборгованість по аліментах від початку працевлаштування ОСОБА_2 на підприємство. Попри те, про таку постанову довідався 16 березня 2016 року, розмір заборгованості державним виконавцем не визначено та такого не існувало на момент виконання рішення суду, виконавчий документ у матеріалах виконавчого провадження відсутній, порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», - все це є підставою для визнання неправомірною та скасування спірної постанови. Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав повністю та просить таку задовольнити.

У судове засідання державний виконавець не зявився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, а тому суд зі згоди представника заявника, вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, зясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Про аналогічний спосіб захисту прав сторін виконавчого провадження, розяснено у п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.09.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Дитина досягла повноліття 09.09.2015 ,у звязку із чим припинились відрахування на отримання аліментів.

Так, 23 грудня 2015 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення заборгованості з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, проводити утримання в розмірі 50% до погашення заборгованості по аліментах, нарахувати заборгованості по аліментах від початку працевлаштування ОСОБА_2 на підприємство. Така постанова була винесена на підставі заяви стягувача від 23.12.2015, якою повідомлено, що ОСОБА_2 з 2011 року працює на підприємстві ДП «Аеропорт «Львів» імені ОСОБА_6», а тому у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Спірна постанова у відповідності до ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» повинна була бути доведена до відома боржника, однак у матеріалах виконавчого провадження відсутнє будь-які відомості з цього приводу.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, відшкодуванням здоровю або смертю, відшкодування шкоду у звязку із втратою годувальника, та збитків, заподіяних злочином, - пятдесят відсотків.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.74 цього ж Закону розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України; державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу та боржнику, у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання.

У звязку із вищевикладеним, суд приходить висновку, що в оскаржуваній постанові державний виконавець на виконання вимоги ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» вказав 50% до погашення заборгованості по аліментах, однак таке відрахування жодним чином необґрунтоване, що вбачається із наступного. Із даної постанови не вбачається суми заборгованості боржника перед стягувачем, не додержано вимоги ст.74 даного Закону, не повідомлено про утворену заборгованість сторін виконавчого провадження, а відтак таке відрахування було здійснено державним виконавцем неправомірно, необґрунтовано та передчасно, оскільки незнання боржником розміру заборгованості ускладнює погашення заборгованості та порушує його права, що закріплені ст.175 Сімейного кодексу України.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Попри те, із матеріалів виконавчого провадження ВП №28330545 вбачається, що такий виконавчий документ відсутній, адже державний виконавець звернувся 15 березня 2016 року до суду із поданням про видачу виконавчого листа №2-2287, виданого 27.10.2008 Сихівським районним судом м.Львова, у звязку втратою. Відтак, звернення державного виконавця із таким поданням до суду, що свідчить про відсутність виконавчого листа, а тому у порушення вимоги ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» неправомірно винесено спірну постанову 23.12.2015.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі наведеного, суд приходить переконання, що постанову державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ в частині стягнення заборгованості по аліментах за виконавчим листом №2-2287 необхідно визнати неправомірною та скасувати, а скаргу задовольнити повністю.

Відповідно до ст.ст.7, 31, 70, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 210, 214-215, 293-294, 383-389 ЦПК України, суд ,-

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 від 23 грудня 2015 року (ВП №28330545) в частині стягнення з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, проводити утримання в розмірі 50% до погашення заборгованості по аліментах, нарахувати заборгованість по алмінетах від початку працевлаштування ОСОБА_2 на підприємство - неправомірною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий С.В.Борейко