Справа № 234/3787/16-ц
Провадження № 2/234/2284/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Пікалової Н.М., при секретарі Янакій С.О., Каліберда А.О., Скоробогатовій М.В., з участю позивачки ОСОБА_1,її представника ОСОБА_2, представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, суд-

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину.

В позовній заяві зазначено, що 6 серпня 2014 року помер ОСОБА_7. На момент відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом був син померлого відповідач ОСОБА_6, спадкоємцем за заповітом позивачка. 10 березня 2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом- квартиру 55 в будинку 26 по вул. Ювілейній в м. Краматорську. Рішенням суду встановлено факт батьківства ОСОБА_7 відносно сина ОСОБА_5, за яким визнано право власності на обовязкову частку у спадщині в розмірі 1/4 частини зазначеної квартири. Але вона також є донькою померлого ОСОБА_7, хоча в свідоцтві про її народження він не зазначений як її батько. Зазначено тільки його імя та по-батькові. Протягом всього життя між нею та батьком існували теплі родинні відносини. Останні дні свого життя ОСОБА_7 провів під її наглядом та помер фактично на руках її чоловіка. Всім родичам та знайомим відомо, що вона є донькою ОСОБА_7 Встановлення факту батьківства для неї тягне зміну розміру обовязкової частини у спадщині. Просить встановити факт батьківства, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10.03.2015 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8

Зареєстрованого в реєстрі за № 397 в частині 1/6 частки квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 підтримали позовну заяву та наполягали на її задоволенні.

В судовому засіданні представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 суду пояснила, що з позовними вимогами вона не згодна. Вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 Від нього вона знала, що він сумнівається в тому, що ОСОБА_1 його дочка. При житті він це не визнав. Просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснила, що вона просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, бо не можуть слугувати підставами для задоволення позову про факт батьківства посили на СК України, бо позивачка народилась до 2004 року і згідно по Постанови Пленуму такі факти необхідно встановлювати посилаючись на вимоги Кодексу про шлюб та сімю. А на підставі КпШС треба брати до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Ці обставини позивачкою не були доведені в судовому засіданні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6, не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без нього, з позовними вимогами не згоден.

Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилась 03 травня 1982 року .В графі мати вказана- Ситник ОСОБА_9, в графі батько ОСОБА_10.

06 серпня 2014 року ОСОБА_7 помер, згідно до свідоцтва про смерть.

Згідно із абз.3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

З огляду на те, що позивачка ОСОБА_1 народилася 12.06.1955 року, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норм КпШС України, але підставами предявлення цього позову є відповідні норми СК України. Які суд не може прийняти до уваги.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

В судовому засіданні судом були допитані свідки з боку позивачки , а саме свідок ОСОБА_11, яка поясняла, що вона є матірю позивачки і з ОСОБА_7 проживала періодично, жили недовго. Цей свідок не пояснила, що у них з ОСОБА_7 було спільне майно, спільний бюджет чи таке інше на вимоги ст.53 КпШС України.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є колишньої дружиною померлого і коли вони були у шлюбі , то чоловік проживав з нею, вона чула, що у нього були інші жінки, але вони жили однією сімєю і вели спільне господарство.

Свідки позивачки ОСОБА_13, ОСОБА_14 по справі не надали суду пояснень про спільне проживання померлого та ОСОБА_11, не розповідали, що у них був спільний бюджет, вони поясняли, що позивачка доглядала за ОСОБА_7 перед його смертю.

Суд вважає, що за таких обставин позивачка використала не той закон, який діяв до 2004 року тому в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, треба відмовити.

Суд за таких обставин не бачить підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8,10,60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.53 КпШС України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_15 про встановлення факту батьківства, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковано в одному екземплярі.

Суддя: