ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

23 листопада 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

у позовній заяві покликається на ту обставину, що йому на праві приватної власності належить квартира №81 у житловому будинку №136 по вул.. Ковельській в м. Володимир-Волинський Волинської області.

У даній квартирі зареєстровано місце проживання також відповідачки, шлюб з якою було розірвано та яка у даний час перебуває у іншому шлюбі.

Відповідач зареєстрована у спірній квартирі з 22.09.2011 року, однак жодного дня у ній не проживала. Добровільно знятись з реєстрації за цією адресою відповідач не бажає,а тому він змушений звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №81 у житловому будинку №136 по вул.. Ковельській в м. Володимир-Волинський Волинської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином двічі повідомлена про час та місце розгляду справи, для участі у розгляді справи повторно не з»явилась, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не подала, а тому за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім»ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника жилого приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири №81 у житловому будинку №136 по вул.. Ковельській в м. Володимир-Волинський Волинської області, що стверджується витягом про реєстрацію права власності та копією договору купівлі-продажу квартири.

Як вбачається з довідки про склад сім»ї та будинкової книги, в належній позивачу на праві приватної власності квартирі зареєстроване місце проживання також і відповідача по справі.

Доводи позивача про те, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, підтвердили також свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Враховуючи ту обставину, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні понад один рік, створила іншу сім»ю та проживає за іншим місцем проживання, що також стверджується повідомленнями суду, отриманими нею за іншим місцем проживання, а тому позов слід задовольнити.

На підставі ст.88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, суд стягує в його користь з відповідача.

На підставі викладеного, ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі №81 житлового будинку №136 по вул. Ковельській в м. Володимир-Волинський Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

За письмовою заявою відповідача рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання відповідачем заяви про його перегляд.

Копію рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_7