У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1>Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення у справі залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення у справі нового рішення про задоволення її позову в повному обсязі з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 69-71 Сімейного кодексу України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року, 17 лютого та 20 квітня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшов висновку про те, що в період роботи з 11 січня 2010 року по 21 лютого 2013 року позивачці було надано 14 днів відпустки за попередні періоди, а нарахування їй заробітної плати здійснювалось виходячи з кількості відпрацьованих днів згідно відміток у табелі обліку робочого часу працівника, а тому відсутні підстави, передбачені статтею 116 КЗпП України, для стягнення компенсації за невикористану відпустку, а відтак і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Разом з тим у справах, судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року та від 17 лютого 2016 року в яких надані заявником як приклад неоднакового застосування норм матеріального права, судами встановлено, що при звільненні позивачів з роботи з ними не було проведено остаточного розрахунку, не було виплачено всі суми, що їм належали від підприємства, а тому з відповідачів підлягало стягненню на користь позивачів не сплачені суми та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справах, судові рішення в яких надані заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів та передав справу на новий розгляд, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема