Справа № 209/6786/14-ц
Провадження № 6/209/196/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Дніпродзержинськ

Суддя Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про зупинення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить: зупинити виконавче провадження по примусовому вселенню.

В обґрунтування своєї заяви вказує, що рішенням суду у справі № 209/6786/14-ц частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 Позивач просив суд виділити йому у користування окрему кімнату площею 9,3 кв.м. та зняти її, як боржника з реєстрації, передати йому ключі від квартири. Зважаючи на розмір його частки у праві власності суд вважав неможливим задовольнити вимоги позивача у цій частині позову, так як це порушує права інших позивачів, які чинять йому перешкоди. Позивачеві пропонували відкупну суму за 1/5 частку спірної квартири, що вказано у рішенні суду, але він відмовив. Вирішити питання по вселенню неможливо, бо відсутня можливість в натурі виділити йому окреме спальне місце.

При цьому, заявник не зазначає чи видавався виконавчий лист з примусового виконання рішення суду, яке виконавче провадження він має на увазі, і чи взагалі винесена постанова про його відкриття виконавчого провадження, не вказано в провадженні якого органу Державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження.

Жодного доказу на підтвердження своїх вимог не зазначає, не заявляє і жодного клопотання про витребування матеріалів, в тому числі виконавчого провадження.

Суд відповідно до ЦПК України позбавлений можливості за власною ініціативою збирати докази на підтвердження тих чи інших вимог і розглядає справи виключно в межах заявлених вимог і на підставі тих доказів, які подаються сторонами (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Так, всупереч ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» заявник в скарзі не зазначає: повне найменування (ім'я) всіх сторін виконавчого провадження, їх місце проживання чи перебування. Не зазначено конкретно дії/рішення якого державного виконавця оскаржуються, оскільки така особа також має виступати учасником розгляду скарги заінтересованою особою.

Статтею 383, ч. 1 ст. 386 ЦПК України встановлено імперативне правило, згідно якого сторони виконавчого провадження звертаються до суду з відповідною скаргою до державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується. П. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачає, що предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність конкретного державного виконавця або іншої посадової особи, зокрема, бездіяльність яких оскаржує заявник. Дані вимоги закону заявником також не виконані при складанні своєї скарги, що позбавляє можливості визначити коло осіб, до компетенції яких належить вирішення питання про усунення можливого порушення її прав та свобод.

І боржник, і стягувач, і державний виконавець будуть заінтересованими особами по справі.

Окрім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, містити відомості, перелічені в п.п. 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (на даний час - ч. 7 ст. 82 даного Закону).

В разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема і щодо вимог, передбачених ст. 120 ЦПК України (така скарга повинна подаватися з її копіями та копіями всіх документів, доданих до скарги відповідно до учасників процесу).

Однак, дана заява не відповідає вказаним вимогам.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позов або заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання заявником ухвали. Якщо ж заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

За вищевикладених обставин, заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху заяву ОСОБА_2 про зупинення виконавчого провадження.

Повідомити ОСОБА_2 про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки заяви протягом 3 днів з дати отримання ухвали суду.

Розяснити ОСОБА_2, що у разі не усунення зазначених недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Решетник