АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/2831/16 Головуючий І інстанції: Зелінський В.Г.
Справа № 623/4153/15-ц Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Кокоші В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нерухомого майна, що є спільній частковій власності,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нерухомого майна, що є спільній частковій власності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та ОСОБА_2, є власниками, в рівних долях кожний, житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Ізюмі Харківської області вул. Урицького, 21 на земельній ділянці площею 1200 кв.м., що підтверджено рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.07.2013 р. по справі № 623/1790/13-ц, що набрало чинності 04.09.2013 р., з урахуванням додаткового рішення від 21.03.2014 р. та ухвали від 11.04.2014 р. по даній справі, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2014 р. , а також технічним паспортом, виготовленим 02.06.2014 р. Ізюмським МБТІ.

Відповідно до вище зазначених правоустанавлюючих документів на земельній ділянці по вул. Урицього, 21, м. Ізюм розташовані: житловий будинок, загальна площа якого 150,3 кв.м., в тому числі жила - 59,2 кв.м., до якого примикають надвірні будівлі: сарай площею 27,5 кв.м., літня кухня площею 16,4 кв.м., гараж площею 31,6 кв.м., вбиральня площею 2,2 кв.м, паркан з хвірткою, воротами та колодязь, що належать сторонам даної справи на праві спільної часткової власності.

Згідно довідки Ізюмського БТІ дійсна вартість житлового будинку з надвірними будівлями складає 257653 грн., з них 128826,50 грн. вартість ? частини нерухомого майна.

Ізюмським міськрайонним судом Харківської області раніше предметом розгляду була справа № 623/1922/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

В межах вказаної судової справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 листопада 2014 року № 10358-12974-12975 запропоновано чотири варіанти поділу зазначеного вище житлового будинку в натурі та порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.15 р. його позовні вимоги до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, задоволені. Судом проведено розподіл житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою за третім варіантом експертного висновку, оскільки він відповідає ідеальним часткам співвласників. Для розподілу домоволодіння за третім варіантом експертом запропоновано виконати роботи по переобладнанню будинку на два окремих ізольованих житлових приміщення.

За результатами апеляційного розгляду вказаної справи Апеляційним судом Харківської області ухвалено нове рішення від 19.05.2015 р., яким апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні його позову було відмовлено, у зв'язку з відсутністю відповідних погоджень компетентних органів на переобладнання та перепланування при реальному поділі житлового будинку згідно висновку експертизи.

Посилаючись на ст. 364 ЦК України, позивач просив виділити йому у натурі ? частину майна, відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, а саме: виділити йому в користування:

●по житловому будинку під літерою «А-1», частину коридору 1, площею 8,1 кв.м.;

●ганок під літерою «а1»;

●житлову кімнату «2», площею 14 кв.м.;

●частину ванни «3», площею 3,8 кв.м.;

●житлову кімнату «8», площею 22,6 кв.м.;

●приміщення мансарди під літерою III, площею 15,5 кв.м.;

●сарай «Б», площею 27,5 кв.м.;

●гараж «Г», площею 31,6 кв.м.;

●вбиральню «Д», площею 2,2 кв.м.;

●навіс «Е», площею 14 кв.м.;

●хвіртку № 2, ворота № 3, 80% огорожі № 1.

Просить визнати за ним право власності на вказані будівлі та споруди.

Виділити ОСОБА_2 в користування:

●по житловому будинку під літерою «А-1», частину коридору «1», площею 13,8 кв.м.;

●частину ванни «3», площею 0,9 кв.м.;

●вбиральню «4», площею 1,3 кв.м.;

●кухню «5», площею 16,3 кв.м.;

●житлову кімнату «6», площею 9,7 кв.м.;

●житлову кімнату «7», площею 12,9 кв.м.;

●приміщення мансарди під літерою II, площею 28,5 кв.м.;

●тамбур під літерою «а», площею 3,5 кв.м.;

●літню кухню «В», площею 16,4 кв.м.;

●20% огорожі № 1;

●колодязь № 5;

●ворота № 4.

Виділити ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 600 кв.м., в тому числі:

●земельну ділянку площею 586,5 кв.м.;

●1/2 частину земельної ділянки загального користування площею 13,5 кв.м.

Встановити йому земельний сервітут для обслуговування частини стіни житлового будинку площею 6,7 кв.м.

ОСОБА_2 виділити таку ж земельну ділянку.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Проведено розподіл житлового будинку АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_1:

- частину коридору «1», площею 8,1 кв.м.;

- житлову кімнату «2», площею 14 кв.м.;

- житлову кімнату «8», площею 22,6 кв.м.;

- ганок «а-»;

- частину мансарди III, площею 15,5 кв.м.;

- 1/2 частину сараю «Б»;

- гараж «Г»;

- вбиральню «Д»;

- 80% огорожі № 1;

- хвіртку № 2;

- ворота № 3.

Виділити ОСОБА_2:

-вбиральню «4», площею 1,3 кв.м.;

-ванну «3», площею 4,1 кв.м.;

-частину коридору «1», площею 13,8 кв.м.;

-кухню «5», площею 16,3 кв.м.;

-житлову кімнату «6», площею 9,7 кв.м.;

-житлову кімнату «7», площею 12,9 кв.м.;

-тамбур «а»;

-частину мансарди II, площею 28,5 кв.м.;

-літню кухню «В»;

-1/2 частину сараю «Б»;

-навіс «Е»;

-20% огорожі № 1;

-ворота № 4;

-колодязь № 5.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості виділеного майна в розмірі 17792 гр.

Зобовязано сторони провести наступні переобладнання:

- улаштувати перегородки в приміщеннях «1» та приміщенні «2», переобладнавши таким чином в приміщення «1» площею 13,8 кв.м. (використовувати, як коридор), в приміщення «9», площею 8,1 кв.м. (використовувати як коридор), в приміщення «2», площею 10,2 кв.м. (переобладнати в кухню), в приміщення «10», площею 3,8 кв.м. (переобладнати в ванну кімнату);

- демонтувати частину стіни між приміщеннями «7» та «6», переобладнавши таким чином в приміщення «6» площею 22,6 кв.м., яке використовувати як житлову кімнату (у відповідності до п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005);

- улаштувати гвинтові сходи (або інші, на вибір) в приміщенні «2» приблизним діаметром 1,4 м. на 20 сходинок (необхідно запроектувати при виготовленні проектної документації);

- закласти дверний проріз між приміщеннями мансарди «II» та «III».

Переобладнання у виділених приміщеннях сторони проводять за власний кошт.

Виділено ОСОБА_1 в користування земельну ділянку площею 600 кв.м. в тому числі:

- земельна ділянка площею 579,2 кв.м.;

- 1/2 частина земельної ділянки загального користування площею 20,8 кв.м. (41,6:1/2).

Надано ОСОБА_1 право земельного сервітуту для обслуговування частини стіни житлового будинку площею 6,7 кв.м.

Виділено ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 600 кв.м. в тому числі:

- земельна ділянка площею 579,2 кв.м.;

- 1/2 частина земельної ділянки загального користування площею 20,8 кв.м. (41,6:1/2).

Межу земельної ділянки між співвласниками встановлено:

- від червоної лінії по АДРЕСА_1, розділивши огорожу на ділянки розмірами 18,32 м. та 6,58 м. по лінії довжиною 2,88 м. до житлового будинку; далі по стіні житлового будинку та лінії розподілу житлового будинку; від межі між будівлями літ. «Г» та «В» по лінії довжиною 1,97 м. до границі земельної ділянки з боку домоволодіння АДРЕСА_2, розділивши огорожу на ділянки розмірами 9,97 м. та 5,18 м.

- від границі земельної ділянки з боку домоволодіння АДРЕСА_2 розділивши огорожу на ділянки розмірами 5,18 м. та 4,35 м., по стіні 1/2 частини сараю літ. «Б»; далі по лінії розподілу сараю літ. «Б»;

- від границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки розмірами 32,27 м. та 16,23 м., по лінії довжиною 12,90 м.; поворот праворуч, по лінії довжиною 4,5 м. до земельної ділянки загального користування.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі - 1307 гр. 59 коп.; вартість судової будівельно технічної експертизи 4612 гр. 50 коп., а всього 5920 гр. 09 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно встановив дійсні обставини справи, визначився з природою правовідносин, що виникли між сторонами, та законом, що їх регулює.

По справі встановлено, що сторони є колишнім подружжям, кожному із них у рівних частках належить спірний будинок з надвірними будівлями на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва №135 про право власності на житловий будинок, виданого управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому та рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2013 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходи із засад розумності, виваженості та справедливості, із того, що саме другий варіант за висновком експерта є найбільш наближеним до ідеальних часток, не передбачає поділу житлової будівлі та споруди на незначні частки, не порушує їх цільове призначення, може бути виконаний з технічної точки зору.

У відповідності до вимог ст. 100 ЗК України та того факту, що при такому варіанті розподілу будинку існує необхідність у наданні ОСОБА_1 можливості доступу до його частини будинку для його обслуговування, суд встановив право земельного сервітуту на 6,7 кв.м. земельної ділянки.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується у повній мірі, приймає до уваги дійсні обставини справи.

В ході апеляційного розгляду справи сторони підтвердили той факт, що у спірному будинку мешкає відповідач ОСОБА_2 однією сім'єю з донькою та малолітніми онуками, позивач ОСОБА_1 проживає окремо, як пояснив судовій колегії, варіант визначення порядку користування земельною ділянкою для нього значення не має.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, находить їх такими, що висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України.

За положеннями ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням викладеного підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -