АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1238/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Соколишина Л. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Корнієнко Н. В.
при секретаріГончар Л. В.

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.08.2009 року відповідач позичив у нього 3840 дол. США і зобов'язався повернути їх до 31.12.2009 року, що підтверджується розпискою від 22.08.2009 року. Кошти надавалися на розвиток родинного бізнесу відповідача. Проте вз'яті на себе зобов'язання ОСОБА_8 не виконав, кошти не повернув.

Позивач стверджує, що не час складання позовної заяви, згідно курсу НБУ України сума 3840 дол. США становила 90060 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 суму боргу в розмірі 3840 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 90060 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено за пропуском строків позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року та прийняти нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач пропустив свій строк позовної давності тривалістю у три роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 22.08.2009 року ОСОБА_8 позичив у ОСОБА_7 3840 дол. США та зобов'язався повернути борг до 31.12.2009 року, що підтверджується розпискою від 22.08.2009 року. Форма договору позики є письмовою та відповідає вимогам статті 1047 ЦК України.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність факту отримання відповідачем коштів по борговій розписці та не повернення їх до цього часу позивачу. Також вірним є висновок щодо пропуску позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Таку заяву про застосування позовної давності зроблена відповідачем у справі до винесення судом першої інстанції рішення, частини 3 статті 267 ЦК України (а.с. 38).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України)

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У позивача таке право виникло 01.01.2010 року проте до суду звернувся лише в січні 2016 року.

В період з 01.01.2010 року по 01.01.2013 року ОСОБА_9 не сплачував жодного разу боргу за договором позики в будь-якому розмірі, таким чином не перервавши строк позовної давності.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таку заяву в письмовій формі відповідач ОСОБА_8 подав суду першої інстанції до винесення ним рішення 07.04.2016 року (а.с. 38).

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що в період 2009-2015 років договір позики за погодженням сторін було декілька разів змінено в частині строків його виконання є безпідставним, оскільки в матеріалах справи є лише розписка від 22.08.2009 року про отримання відповідачем коштів. За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. На обґрунтування своїх доводів ОСОБА_7 суду не надано зміни чи доповнення до договору позики, викладені в письмовій формі як і основний договір, про перенесення строків виконання зобов'язання за договором позики на іншу дату.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Тому вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким відмовив ОСОБА_7 в задоволенні позову за пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року відхилити, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :