Справа №2/359/1457/2016

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Саган В.М.,

при секретарі Степаненко А.О.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ,-

встановив:

27.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина ОСОБА_2, який помер 03.04.2015 року в м. Алушта АР Крим Україна.

В обґрунтування вказаних вимог зазначила, що 03.04.2015 року у м. Алушта АРК Крим в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер її син - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. За життя померлим заповіт не складався. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом. В установлений законом строк вона звернулась до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, надавши свідоцтво про смерть сина, яке видане Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації. Однак нотаріусом їй було повідомлено, що згідно законодавства України її син не вважається померлим, а свідоцтво про смерть є недійсними, оскільки видано на тимчасово окупованій території України. Враховуючи окупацію АР Крим, отримати документи встановленої форми про смерть українського зразка не представлялось можливим. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25.01.2016 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 12.03.2016 року відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області було складено актовий запис №2 про смерть її сина та видане відповідне свідоцтво. 16.03.2016 року вона знову звернулась до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини де їй надали відповідь, що вона фактично пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини і рекомендовано звернутись до суду з позовом про вставлення додаткового строку.

В судове засідання позивач не зявилась, проте надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

Від представника відповідача ОСОБА_3 також надійшла заява, з проханням розглянути справу без його участі, при винесенні рішення покладаються на думку суду.

Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ОК №006850, виданого повторно 30.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.8).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2016 року встановлено, що син позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м.Бориспіль Київської області, помер 03.04.2015 року в м.Алушта Автономної Республіки Крим (а.с.10).

12.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, на підставі вищевказаного рішення суду, було складено актовий запис №2 про смерть 03.04.2015 року ОСОБА_2 та видане відповідне свідоцтво про смерть серії І-ОК № 365764 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №6344 від 11.11.1999 року (а.с.14), виданого Бориспільським міськвиконкомом Київської області позивач ОСОБА_1, її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 є співвласниками квартири в рівних долях, тобто по ? частині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що за своє життя ОСОБА_2 заповіт не складав.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнані у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 ЦКУ.

Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином позивач являється спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Судом встановлено, що позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті сина, однак отримала відповідь вих. №346/01-16 (а.с.13), з якої слідує, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, не може підтвердити факт прийняття спадщини і вважається такою, що спадщину не прийняла. Додатково позивачу рекомендовано звернутись з цього питання до суду.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В згаданій постанові Верховний Суд звернув увагу на те, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути визнані: як хвороба, відїзд, відрядження; необізнаність особи з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно; необізнаність особи про наявність спадкового майна; юридичне не освідчення.

Суд вважає, що позивачем пропущено строк з обєктивних причин, виходячи з наступного.

З даних рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2016 року слідує, що в звязку з смертю 03.04.2015 року у м. Алушта АРК Крим сина позивачки ОСОБА_2, 07.04.2015 року Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації було складено запис акту про смерть №226 та видано відповідне свідоцтво про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.2 та 3 вказаної статті будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, таким чином вищевказаний актовий запис та свідоцтво про смерть сина позивачки є недійсним і не створює правових наслідків на території України.

У звязку з припиненням функціонування будь-яких державних органів України на території тимчасово окупованого Криму, у позивача була відсутня можливість отримати будь-які інші належні документи необхідні для здійснення державної реєстрації смерті свого сина. Тому остання вимушена була звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті сина, рішення суду було прийнято вже після 6 місяців після смерті сина позивача.

З викладеного вбачається, що дійсно причинами для пропуску вказаного строку слугували істотні труднощі для отримання належних документів для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Суд враховуючи викладені обставини, вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина ОСОБА_2 поважними та обґрунтованими, тому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України ст. ст. 3,10,11,60,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина ОСОБА_2, який помер 03.04.2015 року в м. Алушта АР Крим Україна, який рахувати з дня набрання чинності рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Саган В.М.