Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 383/990/15-ц
Провадження № 2/391/138/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Червонописького В.С., при секретарі Степанової Л.Г., за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до агрофірми «Славутич» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що у вересні 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, на підставі якого він передав в оренду належну йому земельну ділянку в межах Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області строком на 1 рік. На думку позивача - договір автоматично продовжував свою дію, оскільки він регулярно отримував орендну платі з 2002 р. по 2015р. В квітні 2014р. позивач бажаючи розірвати договір звернувся до АФ «Славутич» про надання йому копії, так як, вважав, що його екземпляр втрачено. Після отримання договору позивачу стало відомо, що ним у 2005 році укладено договір оренди землі між ним та АФ «Славутич», строком на 15 років. Позивач просить суд розірвати договір оренди землі від 05.01.2005 року, укладений між ним та АФ «Славутич» Посилаючись на норми Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), Закону України «Про оренду землі», вважає, що є підстави для визнання вказаного договору недійсним, оскільки договір останній не підписував і про його існування дізнався випадково.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, надав суду письмові пояснення позивача ОСОБА_4, згідно з якими останній підтвердив обґрунтування викладені в позовній заяві та додав, що договір який він уклав у вересні 2002 року на 1 рік з АФ «Славутич» вважав свій екземпляр втраченим, але пізніше знайшов, натомість в книзі реєстрації Червонодолинської сільської ради цей же договір зареєстровано строком на 4 роки, цей факт підтверджує, що посадовими особами АФ «Славутич» підроблялись договори. Щодо оскаржуваного позивачем договору від 05.01.2005 р. ще раз зазначив, що договору не підписував і був ознайомлений з ним лише у квітні 2014р, вважає, що є всі підстави для визнання договору недійсним.

Повноважний представник відповідача в письмових запереченнях на позовну заяву та в судових засіданнях просив суд у задоволенні позову відмовитисуду пояснила, що ОСОБА_4 отримував від АФ «Славутич» орендну плату за землю з 2005р. по 2015р. згідно договору оренди з урахуванням індексу інфляції. За період дії договору від ОСОБА_4 не надходило жодних зауважень та вимоги щодо розірвання договору. Позивач по справі приймав орендну плату за вищезазначений період, що свідчить про обізнаність позивача щодо існування орендних відносин між сторонами. Отже право на звернення до суду у позивача виникло 23 вересня 2005 року, а до суду він звернувся лише 31 серпня 2015р. Тобто строк позовної давності у даній справі сплинув, а тому просила суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, який визначено ЦК України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 7,76га, яка розташована на території Червонодолинської сільської ради, що підтверджується Державним актом серії ІІ-КР № 040529 від 25.10.2001р.

ОСОБА_4 30.04.2014 р. звернувся до ПП АФ «Славутич» з заявою про надання йому копії договору оренди укладеного між ним та АФ в 2002 році, що підтверджується копією заяви яка знаходиться в матеріалах справи.

З договору оренди землі від 05.01.2005 року встановлено, що між позивачем ОСОБА_4В, як орендодавцем, та ПП «Агрофірма Славутич» в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі статуту, було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 7,76га /рілля/, яку орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, договір укладено на 15 років, що стверджується копією вказаного договору оренди, який зареєстровано у Бобринецькому районному відділенні Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр» ДЗК від 25.02.2005 року за № 130.

Земельна ділянка ОСОБА_4 площею 7,76га була передана ПП «Агрофірма Славутич» згідно акту приймання передачі від 05.01.2005р. Під час передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_4 05.01.2005р. було складено письмовий акт про визначення меж земельної ділянки, що відображається в наданих суду документах.

Згідно із п. 38 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.

Позивач просить суд розірвати договір оренди землі з підстав не підписання ним даного договору, тобто вважає що договір є недійсним, оскільки йому не було відомо про існування цього договору.

Орендна плата сплачувалася орендарем регулярно з 2005 року по 2015 рік, що не заперечується представником позивача в судовому засіданні, а також підтверджується копіями видаткових касових ордерів від 23.09.2005р., 05.09.2006р, 09.11.2006р., 29.05.2007р., 18.07.2007р., 07.08.2008р., 08.04.2009р., 03.08.2009р, 16.06.2010р., 16.10.2012р., 15.11.2012р., 06.09.2013р., 22.10.2013 р., 19.09.2014р., 14.09.2015р. та довідкою ПП АФ «Славутич» за період з 2005р. по 2015р. за якими ОСОБА_4 отримував орендну плату від відповідача.

Позивач зазначає, що був ознайомлений з договором оренди землі від 05.01.2005р. в квітні 2014р., водночас з заявою про порушення кримінальної справи за даним фактом звернувся до Бобринецького районного відділу УМВС України лише 24.03.2015р.

За постановою слідчого СВ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області проведено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_6 (Кіровоградське НДЕКЦ МВС України) № 178 від 23.06.2015 р. встановлено, що підпис розташований у графі «Орендодавець» у договорі оренди № 130 земельної ділянки № 58-1, № 58-2 від 05.01.2005р., виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис розташований у графі «Орендодавець» в акті про передачу та приймання земельної ділянки в натурі від 05.01.2005р.., виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис розташований у графі «Орендодавець» в акті про визначення меж земельної ділянки в натурі від 05.01.2005р., виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис розташований у розділі «Сторона 2»Замовни» у договорі на виконання земельно-кадастрових робіт та послуг від 03.02.2005р., виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Після наведених вище обставин позивач звернувся до Бобринецького районного суду з даним позовом.

Ухвалою Бобринецького районного суду по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_7 (Кіровоградське відділення ОНДІСЕ МЮІ) № 2079 від 28.12.2015 р. встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 05.01.2005р. укладеному між ОСОБА_4 та ПП «Агроірма Славутич», який міститься на другому аркуші у розділі «Підписи сторін» у графі «Орендодавець ОСОБА_4В.», виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

24.03.2016 року розпорядженням в.о. керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи №383/990/15-ц р. за позовною заявою ОСОБА_4 до ПП АФ «Славутич» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) недійсним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, перерозподіл не здійснено (не вистачає потрібної кількості суддів). Справу направлено для подальшого розгляду до Компаніївського районного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Червонописького В.С.

В судовому засіданні 27.04.2016р. представником відповідача заявлено клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено.

Відповідно до ст. 792 ЦК вказаного Кодексу, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України регламентує, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам . Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Отже, відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України «Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 05.01.2005р. укладено у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивач ОСОБА_4 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підсумовуючи висновки призначених судових почеркознавчих експертиз орендодавця ОСОБА_4 встановлено, що оскаржуваний договір оренди землі ділянки від 05.01.2005 р. останній не підписував.

Однак, як встановлено судом, позивач ОСОБА_4 регулярно отримував орендну плату від ПП «АФ Славутич», отже йому було відомо про існування договору.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Отже, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й обєктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Представник відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності оскільки вважає, що перебіг позовної давності починається за наступного для після укладання договору з 23.09.2005 р. Отже до суду сторона по Договору з вимогою про визнання його недійсним могла звернутись до 23.09.2008 р.

Суд критично оцінює пояснення позивача ОСОБА_4, що йому не було відомо про існування договору від 05.01.2005р, а отримання ним орендної плати щорічно до 2015р. за договором укладеним ним у вересні 2002р., дія якого закінчилась через рік, спростовує заявлений факт про ознайомлення ОСОБА_4 з договором від 05.01.2005р лише у квітні 2014р.

Крім того, зі змісту договору 2002 року, а саме пунктів 2.2. та розділу 4 не вбачаться автоматичного продовження на один рік. У договорі чітко зазначено: «початок дії договору вересень 2002 закінчення вересень 2003 р.». Позивач не вказав суду де саме у договорі передбачається автоматичне продовження на рік його дії.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском позивачами строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до агрофірми «Славутич» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2016 р.

Суддя В.С.Червонописький