У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Хилевича С.В.;

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства „Сарненський комбінат хлібопродуктів в особі ліквідатора Тихончук Лесі Хотіївни до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 про витребування трудових книжок та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Сарненський комбінат хлібопродуктів в особі ліквідатора Тихончук Лесі Хотіївни про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, про зобов`язання внести записи у трудові книжки та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и л а :
У липні 2015 року ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 про витребування трудових книжок (а. с. 1-2 т. 1).

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 звернулися до ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. із зустрічним позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, про зобов`язання внести записи у трудові книжки та відшкодування моральної шкоди (а. с. 124-131 т. 1).

Ухвалою Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 до ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року позовні вимоги ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 про витребування трудових книжок та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 до ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» про зобов`язання внести записи у трудові книжки задоволено.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 зобов`язано надати ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. трудову книжку для внесення запису про їх звільнення з роботи на підставі відповідних наказів ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» протягом строку, встановленого законом для внесення запису у трудову книжку.

ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. зобов`язано здійснити записи в трудові книжки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_1 про звільнення з роботи на підставі наказу № 2-К від 8 червня 2015 року, а в трудову книжку ОСОБА_7 про звільнення з роботи на підставі наказу № 8/к від 18 серпня 2014 року протягом строку, що встановлений законом для внесення запису у трудову книжку.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилалася на те, що наказом ліквідатора ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів № 2-К від 8 червня 2015 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були звільнені з посад інспекторів служби з екологічної безпеки у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При цьому ліквідатор підприємства не врахував того, що ОСОБА_3 обіймав посаду не інспектора служби з екологічної безпеки, а був завідуючим матеріальним складом ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів.

Крім того, ОСОБА_1 з 28 травня 2015 року був призваний на військову службу у зв`язку з частковою мобілізацією. Таким чином, його звільнення з роботи відбулося вже під час проходження військової служби внаслідок мобілізації.

Статтею 119 КЗпП України та Законом України „Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.

Проте вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені обставини та вимоги закону належної уваги не звернув та зобов`язав ОСОБА_1 (який до цього часу перебуває в зоні АТО) надати ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів свою трудову книжку для внесення запису про його звільнення з роботи на підставі наказу ліквідатора ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів № 2-К від 8 червня 2015 року.

Як вбачається зі справи, ОСОБА_7 був звільнений з роботи на підставі наказу № 8/к від 18 серпня 2014 року. Проте після цього всупереч нормам КЗпП України ліквідатор ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів 19 серпня 2014 року видала наказ № 9/к, яким накази № 4/к від 3 травня 2014 року про прийняття ОСОБА_7 на роботу та № 8/к від 18 серпня 2014 року про його звільнення з роботи скасувала, чого також не врахував місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення.

Зі звітів ліквідатора ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів Тихончук Л.Х., вбачається, що підставою припинення трудових відносин з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є п. 1 ст. 36 КЗпП України, проте це не відповідає дійсності.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2014 року у справі № 5019/2076/12 ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів визнано банкрутом, у зв`язку з чим судом було відкрито ліквідаційну процедуру боржника, а ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.

Таким чином до липня 2014 року ліквідатор Тихончук Л.Х. зобов`язана була звільнити всіх працівників у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з наказом ліквідатора ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів № 2-К від 8 червня 2015 року відбулося вивільнення працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_1 . Проте з травня 2014 року по червень 2015 року, тобто за період здійснення ліквідаційної процедури банкрута, ліквідатором розрахунків по заробітній платі з працівниками не проведено, відповідних внесків не сплачено.

Отже, через порушення чинного законодавства ліквідатором та грубого порушення термінів вивільнення працівників, у банкрута виникли нові зобов`язання.

Вимоги працівників по заробітній платі за період здійснення ліквідаційної процедури не є поточними, оскільки виникли вже після ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що працівники неодноразово усно та письмово зверталися до ліквідатора Тихончук Л.Х. з проханням провести необхідні записи в їх трудових книжках, проте ліквідатор безпідставно їм у цьому відмовив.

Покликаючись на ці обставини, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 рішення місцевого суду вважала незаконним та необґрунтованим і просила апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів.

ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 рішення Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів з 1 липня 2013 року, де працював на посаді спеціаліста служби економічної безпеки (а. с. 95 том 2).

Наказом ліквідатора ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів № 2-к від 8 червня 2015 року ОСОБА_1 з посади інспектора служби з економічної безпеки був звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 10-11 т. 1).

З довідки Сарненського районного військового комісаріату № 713 від 8 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 28 травня 2015 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України № 15 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» (а. с. 176 т. 1).

Згідно з довідкою Міністерства оборони України № 701 від 13 серпня 2015 року ОСОБА_1 з 15 липня 2015 року залучений та приймає участь в Антитерористичній операції, яка проводиться на території Донецької та Луганської областей (а. с. 175 т. 1).

Викладене вище свідчить про те, що ліквідатором ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів ОСОБА_1 був звільнений з роботи вже після його призову на військову службу до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України № 15 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію».

Статтею 119 КЗпП України в редакції, яка була чинною на час звільнення ОСОБА_1 з роботи, було передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу","Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік.
Гарантії, визначені у частинах третій та четвертій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 наказ ліквідатора ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів № 2-к від 8 червня 2015 року про звільнення з посади інспектора служби з економічної безпеки в судовому порядку не оскаржив.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів вбачається, що ОСОБА_1 та інші колишні працівники хлібозаводу самі просили суд зобов`язати відповідача внести необхідні записи в їхні трудові книжки про їх звільнення з роботи (а. с. 124-131 т. 1). ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів у своєму позові до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_1 також просило суд витребувати від колишніх працівників їх трудові книжки для внесення записів про їх звільнення (а. с. 1-2 т. 1).

Відповідно до ч. 1 і ч. 4 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п. 1.3., 2.4., 2.5., 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Підставою для внесення запису у трудову книжку є відповідний наказ власника або уповноваженого ним органу. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Частиною 1 ст. 47 КЗпП визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного рішення Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 надати ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. трудову книжку для внесення запису про його звільнення з роботи на підставі наказу ліквідатора ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» № 2-К від 8 червня 2015 року та зобов`язання ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. здійснити записи у трудову книжку ОСОБА_1 про звільнення його з роботи на підставі наказу № 2-К від 8 червня 2015 року відповідає пред`явленим позовним вимогам обидвох сторін у справі, є законним та обґрунтованим.

Що ж стосується рішення місцевого суду щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , то зазначеними особами особисто або через свого представника, який ними відповідно до закону був би наділений відповідними повноваженнями, а також ВАТ „Сарненський комбінат хлібопродуктів рішення Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року в апеляційному порядку не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: