Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Гончарук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2. Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Будинок АДРЕСА_1 є кооперативним. Його батько набув права володіння квартирою шляхом виплати всіх пайових внесків, був членом ЖБК «Виноградар-9» та на день смерті був зареєстрований за вказаною адресою.

Позивач зазначає, що з 26.03.1085 року він був зареєстрований і проживав в квартирі АДРЕСА_1 разом з батьком до смерті останнього та продовжує проживати в квартирі до цього часу.

За життя батько не оформив правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру.

Для оформлення свідоцтва про право власності на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори №12, але нотаріус відмовив в оформленні спадщини з причин відсутності правовстановлюючих документів.

Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив суду заяву, в якій просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу у відсутність представника.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 3- копія свідоцтва про смерть).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві померлий ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1.

Згідно довідки № 923 від 26.10.2015 року ЖБК «Виноградар-9» ОСОБА_2 є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі дванадцять тисяч сто двадцять сім карбованців 83 коп. сплачена 23 березня 1992 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. ОСОБА_2 є членом ЖБК «Виноградар-9» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10 січня 1983 року № 26.

З довідки ЖБК «Виноградар-9» вбачається, що ОСОБА_2 дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 з 26.03.1985 року по день смерті. Знятий з обліку реєстрації 19.09.2002 року.

Відповідно до довідки форми №3 від 26.10.2015 року, виданої ЖБК «Виноградар-9» відповідач ОСОБА_1 з 19.05.2006 року зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 право власності на вищевказану квартиру у встановленому законом порядку не зареєстрував.

30 жовтня 2015 року позивач звернувся до дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою № 6739 від 30.10.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 12 березня 2012 року ОСОБА_2 у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_2 помер у 2002 році, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (пп. 1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на момент сметрі ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, а тому в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позову.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 1980 року народження, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна