Єдиний унікальний номер 235/6463/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1017/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Канурної О.Д.,

суддів: Краснощокової Н.С., Санікової О.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача, представника відповідача, третю особу - ОСОБА_3, представника третьої особи - Комунального підприємства «Красноармійський центр єдиного замовника», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 25.07.1981 року по 28.10.2002 року, проживали в АДРЕСА_1.

У спірній квартирі значаться зареєстрованими ОСОБА_2 як основний квартиронаймач , його колишня дружина ОСОБА_1, та їх син ОСОБА_3

Згідно акту, складеного ТОВ «Стройінвест-сервіс» від 20.07.2015 року ОСОБА_2 не проживає в квартирі з 2003 року.

Відповідач ОСОБА_2 з 06.12.2005 року по 12.05.2014 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4.

Статтею 107 ЖК України передбачено, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» передбачено, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не мешкає у спірній квартирі з 2003 року, з 2003 по 2005 рік проживав по зйомним квартирам, з 06.12.2005 року по 12.05.2014 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4, та проживав у неї за адресою : мкр-н Южний, 28/13, проте своїм постійним місцем проживання вважав спірну квартиру, оскільки не знимався з реєстрації, а з 2014 року після смерті своєї матері проживає АДРЕСА_2.

Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Частиною першою статті 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до частини другої вищевказаної статті, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з частиною третьою статті 64 ЖК України, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до довідки «Красноармійського центру єдиного замовника» від 26.11.2015 року, ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем з 03.05.1982 року АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстровані члени сім'ї основного квартиронаймача: ОСОБА_3 - син ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований з 02.04.1982 року; ОСОБА_1 - колишня дружина ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована з 24.08.1984 року (а.с. 38).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі ст. 107 ЖК України, у зв'язку з виїздом відповідача на інше постійне місце проживання.

Частиною 4 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона вимушена нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг, оскільки відповідач на протязі дванадцяти років жодного разу не цікавився сплатою таких послуг та участі в їх оплаті не приймав, є безпідставними, оскільки із копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2012 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-1577, виданого 03.11.2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 4411,45 грн. солідарно на користь КП «Красноармійськтепломережа» закінчено.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що вона перешкод для проживання відповідача у спірній квартирі не чинила, є безпідставними, оскільки із акту обстеження від 11 березня 2016 року вбачається, що на момент обстеження в квартирі АДРЕСА_1 знаходяться дружина ОСОБА_2 та його син, доступ в квартиру ОСОБА_2 надати відмовилися, мотивуючи тим, що він не мешкає в квартирі більш ніж 13 років (а.с. 123). Крім того, в матеріалах справи є копія позовної заяви ОСОБА_2 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.12.2015 року до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника» про усунення перешкоди у користуванні жилим приміщенням (а.с. 45).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: