Справа № 145/1006/16-ц
Провадження №2/145/578/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"08" вересня 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачів - відповідачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника позивачів - відповідачів ОСОБА_4,

відповідача - позивача ОСОБА_5,

представника відповідача-позивача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Ворошилівської сільської ради, ОСОБА_10 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до Ворошилівської сільської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та визнання права власності на 3/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 звернулись до суду із заявою, в якій вказують ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Воршилівка Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_11.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1. Даний будинок належав померлому на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від 15 вересня 1989 року про право особистої власності на домоволодіння.

За життя ОСОБА_11 своїм майном не розпорядився.

На день смерті ОСОБА_11 разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_12, вона фактично в шестимісячний строк вступила у володіння спадковим майном.

Однак не встигла оформити спадщину, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Ворошилівка.

На день смерті ОСОБА_12 з нею проживав та був зареєстрований її син - ОСОБА_13, в шестимісячний термін він вступив у володіння спадковим майном.

Але він теж не встиг належним чином оформити спадщину, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області. Він постійно проживав і був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_12 і який розташований АДРЕСА_1.

Вони, як дружина та діти померлого, є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_13. Вони були зареєстровані та проживали разом з ним до дня його смерті, є такими, що прийняли спадщину після його смерті, так як не відмовились від неї протягом встановленого законом шестимісячного терміну.

Але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, їм відмовлено, так як свідоцтво НОМЕР_1 від 15 вересня 1989 року про право особистої власності на жилий будинок видане колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_11. Дана форма власності була передбачена Цивільним кодексом УРСР редакції 1963 року, а в Цивільному кодексі редакції 2004 року, який діє на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_13 відсутня така форма власності.

Просять визнати за ними право власності в рівних частках (по 1/3 частці за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, 1957 року забудови, позначений на плані БТІ літерою „А" вартістю 49284 грн., з верандою „а ", вартістю 5436 грн., загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площі) 62,4 кв. м., загальною площею 56,3 кв. м., житловою 40,4 кв. м., допоміжною 15,9 кв. м., площею літніх приміщень 6,1 кв. м., ґанку, вартістю 503 грн., тераси „а 1", вартістю 3584 грн., ґанку, вартістю 486 грн., погріба з шийкою „В", вартістю 6102 грн., убиральні „З", вартістю 3602 грн., колодязя „ № 4 ", вартістю 6597 грн., огорожі „ № 5 ", вартістю 7736 грн., воріт „ № 6 ", вартістю 7736 грн., хвіртки „ № 7 ", вартістю 698 грн., вигрібної ями „ № 8 ", вартістю 1535 грн., загальною вартістю 87413 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Ворошилівка, Тиврівського району, Вінницької області.

Залучений як співвідповідач ОСОБА_10 подав зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 від 15 вересня 1989 року про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, видане колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_11, в частині приналежності даного домоволодіння колгоспному двору.

Визнати за ним право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими спорудами позначений на плані «ВООБТІ» літерою «А», загальною площею приміщень (підрахованою за формулами розрахунку площ) 92,6 кв.м., загальною площею 86,5 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., допоміжною площею 36,7 кв.м., площею літніх приміщень 6,1 кв.м.. (який складається з кухні 1 площею 12,2 кв.м., ванни 2 площею 4,8 кв.м., житлової кімнати 3 площею 9,4 кв.м., коридору 4 площею 3,8 кв.м., житлової кімнати 5, площею 23,5 кв.м., передпокою 6 площею 9,6 кв.м., коридору 7 площею 6,3 кв.м., житлової кімнати 8 площею 16,9 кв.м., веранди І площею 6,1 кв.м.,), 1957 року забудови, з ганком, вартістю 503,00 грн., терасою «а1», вартістю 3584,00 гри., ганком, вартістю 486,00 грн., погребом з шиєю «В», вартістю 6102,00 грн., убиральнею «З», вартістю 3602 гр., колодязем № 4, вартістю 6597,00 грн., огорожею №5, вартістю 7736,00 грн.. воротами, вартістю 7736,00 грн., хвірткою № 7, вартістю 698,00 грн., вигрібною ямою № 8, вартість 1535,00 грн., загальною вартістю 87413, 00 грн., які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області і набула це право в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ворошилівка Тиврівського району.

На обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про власності від 15.09.1989 року, виданого Ворошилівською сільською радою за НОМЕР_1, його батьки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були власниками житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_14 відкрилась спадщина на ? частку даного житлового будинку з господарськими спорудами.

Оскільки на час відкриття спадщини спадковим майном заволоділи його мати та брат - ОСОБА_13, вони є такими, що прийняли спадщину після смерті батька.

Таким чином частки в домоволодінні становили: ОСОБА_12 - ? ОСОБА_13 - ? .

Після смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина на ? частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Він прийняв спадщину після смерті матері в силу положень ст. 549 ЦК Української РСР, оскільки заволодів правовстановлюючим документом на спадкове майно, яким підтверджувалось право власності померлої на земельну частку (пай) в землях КСП «Ворошилівське» с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

Іншим спадкоємцем першої черги спадкування, який прийняв спадщину після смерті матері є брат - ОСОБА_13

Відтак він має право на 1/3 частку вказаного житлового будинку.

Відповідно до записів погосподарської книги № 7 Ворошилівської сільської ради за 1971-1973 роки суспільна група господарства його батька зазначена як «колгоспник»; записи погосподарської книги № 3 за 1989-1990 роки та погосподарської книги № 7 за 1991-1995 року свідчать про те, що суспільна група господарства батька була визначена як «робітник».

Крім того відповідно до архівної довідки 66-01/14 від 22.07.2016 року рішенням загальне зборів колгоспників колгоспу ім. Свердлова с. Ворошилівка від 16 листопада 1967 року його батьків було виключено з членів колгоспу.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Виходячи з викладеного, віднесення домоволодіння батька до суспільної групи господарства «колгоспний двір» при видачі йому свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння є помилкою, оскільки на час видачі вказаного правовстановлюючого документа ні його батько, ні його мати членами колгоспу не були.

В ході судового розгляду справи позивач за зустрічним позовом ОСОБА_10 подав заяву про уточнення позовних вимог, просить визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 від 15 вересня 1989 року про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, видане колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_11, в частині приналежності даного домоволодіння колгоспному двору.

Визнати за ним право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими спорудами, позначеного на плані «ВООБТІ» літерою «А», загальною площею приміщень (підрахованою за формулами розрахунку площ) 92,6 кв.м., загальною площею 86,5 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., допоміжною площею 36,7 кв.м., площею літніх приміщень 6,1 кв.м., який складається з кухні 1 площею 12,2 кв.м., ванни 2 площею 4,8 кв.м., житлової кімнати 3 площею 9,4 кв.м., коридору 4 площею 3,8 кв.м., житлової кімнати 5, площею 23,5 кв.м., передпокою 6 площею 9,6 кв.м., коридору 7 площею 6,3 кв.м.., житлової кімнати 8 площею 16,9 кв.м., веранди І площею 6,1 кв.м.,), 1957 року забудови, з ганком вартістю 503,00 грн., терасою «а1» вартістю 3584,00 гри., ганком вартістю 486,00 грн., погребом з шиєю «В» вартістю 6102,00 грн., убиральнею «З» вартістю 3602 грн., колодязем № 4 вартістю 6597,00 грн., огорожею №5 вартістю 7736,00 грн.. воротами, вартістю 7736,00 грн., хвірткою № 7 вартістю 698,00 грн., вигрібною ямою № 8 вартість 1535,00 грн., загальною вартістю 87413, 00 грн., які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області і набула це право в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ворошилівка Тиврівського району.

Зазначив, що ? частини від ? частин, право на які мала мати ОСОБА_12, становить 3/8 частин.

В судовому засіданні позивачі - відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 та їх представник ОСОБА_4 первісний позов підтримали, зустрічний не визнали з підстав викладених у заяві. ОСОБА_1 пояснила, що сертифікат на земельну частку (пай) вона віддала ОСОБА_10 через три роки після смерті ОСОБА_12

ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_10 спадщину після смерті ОСОБА_12 не прийняв, так як заволодів сертифікатом на право на земельну частку (пай) не в шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_12 і на момент її смерті з нею не проживав. Підстав для визнання свідоцтва про право власності в частині приналежності його до колгоспного двору не має.

Відповідач -позивач ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_6 зустрічний позов підтримали, первісний не визнали з підстав викладених у заяві.

ОСОБА_10 пояснив, що сертифікатом на земельну частку (пай) матері він заволодів в січні 1999року, його йому віддала ОСОБА_1 Проживав окремо від батьків з 1976 року.

ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_10 рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім.. Свердлова були виключені з членів колгоспу 16.11.1967року, а отже, згідно з Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів господарство, в якому вони проживали відносилось до суспільної групи господарств робітників, зазначення в свідоцтві про право власності приналежності даного житлового будинку колгоспному двору є помилковим, а тому спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_12, спадкуванняна на даний будинок має здійснюватись на загальних підставах.

Представник Ворошилівської сільської ради ОСОБА_7 зустрічний позов щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок в частині приналежності даного домоволодіння колгоспному двору не визнала, при вирішенні зустрічного та первісного позову в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями покладається на розсуд суду. Зазначила, що свідоцтво про право власності видано правомірно, оскільки даний будинок відносився до колгоспних дворів, так як в ньому проживала ОСОБА_12, яка була членом колгоспу. Дана обставина стверджується записами погосподарських книг. Крім того, згідно по господарського обліку за дворами робітників рахувалось земельні ділянки до 0,15 га, тоді як за двором ОСОБА_11 рахувалось 0,30га, що також свідчить, що даний двір був колгоспним.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов необхідно задоволити повністю, зустрічний позов - частково, виходячи з такого.

15.09.1989року виконком Ворошилівської сільської ради видано свідоцтво про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, в якому зазначено, що даний будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_11 Свідоцтво зареєстровано ВООБТІ 15.09.1989року за НОМЕР_2.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною статті 123 ЦК УРСР ( у редакції , що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз"яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 15 січня 2014 року (справа № № 6-145цс13) застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без з'ясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір, є помилковим.

Відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд вважає, що приналежність даного домоволодіння колгоспному двору свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшла.

Так, на час видання свідоцтва про права власності порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно записів по господарської книги Ворошилівської сільської ради на час видання даного свідоцтва ( за 1986-1990рр) (а.с. 91-92) дане господарство було віднесено суспільної групи робітників, голова двору - ОСОБА_11, його дружина - ОСОБА_12 - пенсіонери. Аналогічні записи містяться в по господарській книзі за 1991-1995р.р. ( а.с. 94).

Крім того, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було виключено з членів колгоспу на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім.. Свердлова від 16.11.1967року ( протокол загальних зборів колгоспників колгоспу ім.. Свердлова від 16.11.1967року №6), що стверджується архівною довідкою від 22.07.2016року №66-01/14 (а.с. 95).

Доводи представника відповідача ОСОБА_7, що ймовірно ОСОБА_12 було знову прийнято в члени колгоспу нічим не підтверджені.

Відповідно до ч.4 ст.. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до довідки правонаступника КСП «Ворошилівське», яке було правонаступником колгоспу ім Свердлова- ПСП «Ворошилівське» від 03.08.2016р. (а.с.111, 112) ОСОБА_12 працювала в колгоспі ім.. Свердлова з 20.10.1959року по 1985рік.

Проте дана довідка не підтверджує членства ОСОБА_12 в даному підприємстві.

Так само не доводять таких обставин і записи по господарської книги Ворошилівської сільської ради за 1986-1990р.р., згідно яких, за господарством ОСОБА_12 рахувалось 0,30 га. в господарстві утримувалась корова. Дані обставини не свідчать про приналежність вказаного господарства колгоспному двору.

З огляду на викладене, суд вважає, що і записи в по господарські книзі Ворошилівської сільської ради за 1971-1973р.р. (а.с. 90), згідно яких господарство ОСОБА_12 є колгоспним двором, є неправильними.

Як зазначила представник відповідача ОСОБА_7 записи щодо приналежності господарства до суспільної групи здійснювався зі слів членів господарства.

Отже, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, НОМЕР_1 від 15 вересня 1989 року в частині приналежності даного домоволодіння колгоспному двору слід визнати недійсним.

25.10.1953року виконавчим комітетом було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_17, актовий запис №13, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 23.06.2016р. (а.с. 18).

Згідно чинної на час придбання майна ч.1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною

сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки, на час видання свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та його реєстрації ОСОБА_11 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12, відповідно до чинної на той час ст.. 22 КпШС УРСР даний житловий будинок є їх спільною сумісною власністю.

Згідно чинної на час виникнення права спільної сумісної власності подружжя ст. 28 КпШС України частки кожного із подружжя у спільній сумісній власності є рівними.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_11, який постійно проживав і був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про смерть, довідкою Ворошилівської сільської ражи від 07.06.2016року №373 (а.с.15,20).

Отже, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку в АДРЕСА_1. 1/2 чатина даного домоволодіння належала ОСОБА_12

Відповідно до чинної на час відкриття спадщини ст.. ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_12 - його дружина, ОСОБА_13 - його син, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 24) - спадкоємці за законом першої черги. Відповідно до чинної на час відкриття спадщини ст.. 549 ЦК УРСР, п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 спадщину після його смерті прийняли, так як в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступила у володіння спадковим майном, на час смерті ОСОБА_11 проживала з ним та була зареєстрована, що стверджується довідкою Ворошилівської сільської ради від 07.06.2016року №373 (а.с.20); витягом з по господарської книги Ворошилівської сільської ради №7 за 19991-1995р.р. (а.с. 14).

Відповідно до ст.. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_10 - син ОСОБА_13 та ОСОБА_12, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 87), спадщину після смерті ОСОБА_1 не прийняв, що ним не заперечується.

Відповідно до листа державного нотаріального архіву Вінницької області від 02.07.2016року №11790/01-18 (а.с. 69) спадкової справи на майно померлого ОСОБА_11 не виявлено.

Отже, частка ОСОБА_12 становить ? частини домоволодіння, ОСОБА_13 - ? частини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_12 На день смерті вона проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_12 своїм майном не розпорядилась.

Після її смерті відкрилась спадщина на ? частини даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_13 та ОСОБА_10 - її діти, спадкоємці за законом першої черги (ст.. 529 ЦК УРСР). Проте, відповідно до чинної на той час спадщини ст.. 549 ЦК УРСР, п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 спадщину після її смерті прийняв лише ОСОБА_13, оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини він вступив у володіння спадковим майном, проживав та був зареєстрований з ОСОБА_12 на момент її смерті, що стверджується довідкою Ворошилівської сільської ради від 07.06.2016року №373 (а.с.20).

Доказів про прийняття спадщини ОСОБА_10 суду не надано.

Так, згідно ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до чинної на час відкриття спадщини ст.. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Проте, доказів про те, що сертифікатом на земельну частку (пай), виданим ОСОБА_12 (а.с.88) ОСОБА_10 заволодів в шестимісячний строк з дня її смерті не надано.

Крім того, його доводи в частині, що даний сертифікат йому надала ОСОБА_1 в січні 1999року спростовуються показаннями ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитаних в судовому засіданні як свідків.

Так, свідок ОСОБА_1 показав, що його мати - ОСОБА_1 віддала сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_10 в 2001р. в його присутності в їх будинку.

Свідок ОСОБА_9 показав, що сертифікат на земельну частку (пай) мати передала ОСОБА_10 навесні 2001року вдома. Про це йому відомо зі слів матері.

На час смерті ОСОБА_12 ОСОБА_10 з нею не проживав та зареєстрований не був, що ним не заперечується, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав.

Згідно листа державного нотаріального архіву Вінницької області від 02.07.2016року №1180/01-18 (а.с. 68) спадкової справи на майно померлої ОСОБА_12 не виявлено.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 помер (а.с. 17). Таким чином 3/4 частки спірного будинку з господарськими будівлями після смерті ОСОБА_12 успадковано ОСОБА_9 На час смерті він проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1, що стверджується витягом з по господарської книги Ворошилівської сільської ради за 2001-2005р.р. (а.с. 13); довідкою Ворошилівської сільської ради №366 від 07.06.2016року (а.с. 21).

ОСОБА_1 - його дружина (а.с. 25), ОСОБА_8 та ОСОБА_8 - його діти (а.с. 26,27 ), спадкоємці за законом першої черги ( ст.. 1261 ЦК України ).

Постановою державного нотаріуса Тиврівської держнотконтори від 09.06.2016року №927/02-31 (а.с. 34-35) ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_13 в зв»язку з тим, що із свідоцтва про право особисто власності на домоволодіння НОМЕР_1 від 15 вересня 1989року не можливо встановити яка частка належала спадкодавцю.

Однак, виходячи з вищевикладеного, після смерті ОСОБА_13 відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Відповідно до чинної на час відкриття спадщини ст.. 1268 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 прийняли, так як на час відкриття спадщини постійно проживали та були зареєстровані з ним в АДРЕСА_1, що стверджується витягом з по господарської книги Ворошилівської сільської ради за 2001-2005р.р. (а.с. 13); довідкою Ворошилівської сільської ради №366 від 07.06.2016року (а.с. 21).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Отже, частки кожного із спадкоємців становлять 1/3 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

На земельній ділянці розташовані самочинно збудовані будівлі, позначені на плані КП „ ВООБТТ' літерою «А 1»- прибудова, в яку входять самочинно збудовані приміщення: кухня 1-1 площею 12,2 кв.м, ванна 1-2 площею 4,8 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 9,4 кв., коридор 1-4 площею 3,8 кв.м., загальною площею 30,2 кв.м., вартістю 111298 гривень, сарай позначений літерою «Ж», вартістю 6287 гривень, сарай позначений літерою «ж», вартістю 2231 гривня, загальною вартістю 119816 гривень, до спадщини не входить, так як самочинно збудовані, що стверджується технічним паспортом на дане домоволодіння, виданим КП «ВООБТІ» 02.06.2016року (а.с. 7-10). Питання про визнання права власності на них позивачі не ставлять.

Керуючись ст. ст.. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , ст.. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.. 22, 28 КпШС України, ст..ст. 319, 328, 1217, 1218, 1261, 1267, 1268 ЦК України від 16.01.2003р. -

вирішив:

Позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Ворошилівської сільської ради, ОСОБА_10 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності в рівних частках (по 1/3 частці за кожним) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, 1957 року забудови, позначений на плані БТІ літерою „А", вартістю 49284 грн. з верандою „а ", вартістю 5436 грн., загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площі) 62,4 кв. м., загальною площею 56,3 кв. м., житловою 40,4 кв. м., допоміжною 15,9 кв. м., площею літніх приміщень 6,1 кв. м., ґанку, вартістю 503 грн., тераси «а 1», вартістю 3584 грн., ґанку, вартістю 486 грн., погріба з шийкою «В», вартістю 6102 грн., убиральні «З» , вартістю 3602 грн., колодязя № 4 , вартістю 6597 грн., огорожі № 5, вартістю 7736 грн., ворота № 6, вартістю 7736 грн., хвіртку № 7, вартістю 698 грн., вигрібну яму № 8, вартістю 1535 грн., загальною вартістю 87413 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

Позов ОСОБА_10 до Ворошилівської сільської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним та визнання права власності на 3/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом задоволити частково.

Визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 від 15 вересня 1989 року про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, видане колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_11, в частині приналежності даного домоволодіння колгоспному двору.

В задоволенні позову ОСОБА_10 до Ворошилівської сільської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання права власності на 3/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення - з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. О. Кіосак