Справа № 646/2754/16-ц
№ провадження 2/646/787/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, до територіальної громади міста Харкова, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2015 в провадження Червонозаводського районного суду надійшла позовна заява до територіальної громади міста Харкова про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті , мотивуючи свої вимоги неможливістю іншим чином прийняти спадщину.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивачів ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких пояснили, що 10 липня 1998 року ОСОБА_4 та її рідна сестра ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу придбали у спільну часткову власність 38/100 частин (в рівних частках по 38/200 кожна) комунальної квартири №21 і 22, загальною площею 87,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2014 року ОСОБА_3 придбала у власність квартиру № 22 у будинку готельного типу АДРЕСА_1 (частка складає - 1). Таким чином, наявні невідповідності між правовстановлюючими документами на квартири АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла, і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини зазначеної двокімнатної квартири №21. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину спадкодавця є: її мати - ОСОБА_1, та її діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які проживали разом з нею. Проте нотаріусом винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі наявності у правовстановлюючому документі протиріччя. Таким чином позивачі у встановленому законом порядку не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини.

Посилаючись на наведені обставини позивачка і представник позивачів ОСОБА_2 просять суд:

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1;

- визнати за кожним: ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 право власності по 1/6 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача - територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь в судовому засіданні, надавши суду та відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну, представник Харківської міської ради просив суд розглянути на свій розсуд позовні вимоги.

Третя особа ОСОБА_3 вважала, що є законні підстави для задоволення позову, оскільки вона є власником окремої квартири №22, в той час як за документами позивачів вона входить до комунальної квартири №21 і 22.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне.

10 липня 1998 року ОСОБА_4 та її рідна сестра ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом 5-ї Харківської державної нотаріальної контори Чепигою Т.В., реєстровий №1-516, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14 липня 1998 року за реєстровим № П-9-4433, придбали у спільну часткову власність 38/100 частин (в рівних частках по 38/200 кожна) комунальної квартири №21, загальною площею 87,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2014 року №921, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Добриніною Ю.М., зареєстрованому у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 грудня 2014 року за № 7939556, ОСОБА_3 придбала у власність квартиру № 22 у будинку готельного типу АДРЕСА_1 (частка складає - 1).

Відповідно до листа КП «ХМБТІ» від 12 січня 2015 року № 11002095 колишні 38/100 частин квартири АДРЕСА_2, зареєстровані за станом на 31.12.2012 за ОСОБА_8, ОСОБА_4 в рівних частках за кожним на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.1998, фактично є двокімнатна квартира №21 у будинку готельного типу по АДРЕСА_1, так як сумісна з нею квартира №22 (яка складала 62/100 частин квартир № 21 і 22) згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 зареєстрована за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2003 реєстровий № 6835, як окрема квартира у будинку готельного типу в цілому.

Таким чином, наявні невідповідності між правовстановлюючими документами на квартири №21 та №22 у будинку АДРЕСА_1, що виникли у зв'язку з невірними відомостями, які надали житлово-комунальні служби під час приватизації цих квартир, внаслідок чого квартиру №21 було приватизовано як 38/100 часток комунальної квартири, яка складалась з квартир №21 та №22 загальною площею 87,8 м2, а не як окрему квартиру. Тобто у власників 38/100 частин комунальної квартири не існує співвласників (власників інших 62/100 частин), оскільки квартира №22 належить особі в цілому як окрема квартира у будинку готельного типу.

Приписами статті 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що за договором купівлі-продажу від 10 липня 1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 придбали у власність кожна: по 1/2 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1.

ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року в родині ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим 12 листопада 1970 року Жовтневим районним РАГС міста Харкова, актовий запис № 294.

23 лютого 1990 року ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14, змінивши прізвище на "ОСОБА_5", від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_5. Шлюб розірвано 24 лютого 1998 року.

08 вересня 2000 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, змінивши прізвище на "ОСОБА_7", від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась дочка ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 23 лютого 2006 року міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №3147. За життя спадкодавець заповіт не складала.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину спадкодавця є: її мати - ОСОБА_1, та її діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Приписами частини 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який фактично проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спадщину прийняли відповідно до положень статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того, на час смерті спадкодавця її діти були неповнолітніми.

Спадкоємці майна померлої ОСОБА_9: мати - ОСОБА_1, та діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_7, 1990 року народження, в інтересах якої діяв її батько - ОСОБА_6, звернулись до 1-ї Харківської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, на підставі чого було відкрито спадкову справу №143/2015.

Як вбачається з постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії 1-ї Харківської державної нотаріальної контори від 24.04.2015 №1771/02-31, від 28.01.2016 №228/02-11 та від 01.02.2016 №279/02-31, у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі (договір купівлі-продажу від 10.07.1998) нерухоме майно зазначено як частку комунальної квартири №21 і 22, в той час як за відомостями КП «ХМБТІ» двокімнатна квартира №22 є окремою у будинку готельного типу.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених позивачами і їхнім представником, оскільки викладені ними обставини про взаємини між сторонами підтверджуються об'єктивними доказами.

Таким чином спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 не мають можливості оформити свої спадкові права у органах нотаріату, оскільки має місце невизначеність спадкового майна.

За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_7, які є спадкоємцями за законом, не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка складається з 1/2 частини двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд дійшов висновку, що визнання за кожним: ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 право власності по 1/6 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 391, 392, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1.

Визнати за кожним: ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 право власності по 1/6 частині двокімнатної квартири №21, житловою площею 22,8 м2, загальною площею 33,8 м2, у будинку готельного типу АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.А. Єжов.