Справа № 456/4980/15-ц
Провадження № 2/456/512/2016
РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення відсотків за банківськими вкладами,

встановив:

позивач звернувся до відповідача з позовом про захист прав споживача, та, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з останнього проценти за користування його вкладами в розмірі 1143,79 доларів США та компенсувати 10,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування покликався на те, що між ним та відповідачем було укладено ряд договорів про заощадження , зокрема:

- договір про заощадження № SAMDN7276 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 20.07.2011 року (далі - Договір 1);

- договір про заощадження № SAMDN7303 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 20.07.2011 року (далі - Договір 2):

- договір про заощадження № SAMDN250007І8197323 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 20.07.2011 року (далі - Договір 3);

- договір про заощадження № SAMDN3312 (Вклад «Стандарт, 12 мес.» від 06.07.2012 року (далі-Договір 4);

- договір про заощадження № SAMDN4612 (Вклад «Стандарт, 12 мес.» від 06.07.2012 року (далі - Договір 5);

- договір про заощадження № SAMDN4696 (Вклад «Стандарт, 12 мес.» від 06.07.2012 року (далі - Договір 6).

Відповідно до п.1 цих Договорів позивач передав, а відповідач прийняв відповідні суми грошових коштів на відповідні особові рахунки, які відповідач відкрив позивачу для внесення сум вкладів, зокрема:

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 4999 згідно умов Договору 1;

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 5125 згідно умов Договору 2;

- 5123,00 доларів США на особовий рахунок № 5299, згідно умов Договору 3;

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 3207, згідно умов Договору 4;

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 0241, згідно умов Договору 5;

- 26530,00 доларів США на особовий рахунок № 0995, згідно умов Договору 6.

Договори 1, 2, 3 були укладені на термін 12 місяців, тобто по 20.07.2012 р. включно, а Договори 4, 5, 6 укладені на термін 366 днів, тобто по 06.07.2012р. включно. Термін укладених Договорів (вкладів) неодноразово продовжувався автоматично відповідно до умов пунктів 6 Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6, якими передбачено, що у разі, якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у пунктах 1 Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому обчислення нового терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу.

Враховуючи передбачені п.7 Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6 умови повернення вкладів, капіталізованих внаслідок пролонгації, він (позивач) ініціював припинення цих Договорів. Зокрема, 10.07.2015р. припинено Договори 4, 5, 6, відповідно до Заяви 078916 про розірвання Договору 4, Заяви 078805 про розірвання Договору 5 та Заяви 078871 про розірвання Договору 6.

24.07.2015р. ним припинено Договори № 1, 2, 3, відповідно до Заяви 823162 про розірвання Договору 1, Заяви 823004 про розірвання Договору 2 та Заяви 823099 про розірвання Договору 3.

Пунктом 12 Договорів 1, 2, 3 та пункюм 11 Договорів 4, 5, 6 передбачено, що договори набувають чинності з дня його підписання. Дія договорів припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов цього договору.

Відповідно до поданих ним заяв про припинення Договорів та умов п.12 Договорів 1, 2, 3 та пункту 11 Договорів 4, 5, 6, відповідач зобов'язаний був повернути йому:

- 10.07.2015р. всю суму вкладів 4, 5, 6, разом з процентами, що належать відповідно до умов цих договорів, нарахованими на суму вкладів, по 10.07.2015р. включно, що становить 127 457,83 доларів США;

- 24.07.2015 р. - всю суму вкладів 1, 2, 3 разом з процентами, що належать відповідно до умов цих договорів, нарахованими на суму вкладів, по 24.07.2015р. включно, що становить 148 340,66 доларів США.

Однак, як вбачається з виписки по картці/рахунку позивача № 067293 від 16.10.2015р., виданій Заступником керівника напряму «Кредитні картки та зарплатні проекти» ГО ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 01.03.2015р. по 16.10.2015р. виплату всієї суми вкладів відповідачем здійснено несвоєчасно та без усіх процентів, що належать йому відповідно до умов Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6.

Зокрема: всю суму вкладів за Договорами 4, 5, 6, разом з процентами, нарахованими по 10.07.2015р. включно, виплачено йому відповідачем 21.07.2015р.; суму вкладів за Договорами 1, 2, 3, разом з процентами по 24.07.2015р. включно, виплачено відповідачем 03.08.2015р.

Таким чином, відповідач фактично користувався його вкладами без нарахування та виплати процентів, що належать йому відповідно до умов Договорів 4, 5, 6, у період з 10.07.2015р. по 20.07.2015р. включно, що налічує 11 днів, та вкладами без нарахування та виплати процентів, що належать йому відповідно до умов Договорів 1, 2, 3, у період з 24.07.2015р. по 02.08.2015р. включно, що налічує 10 днів.

Керуючись умовами п.16 Договорів 1, 2, 3 та п.15 Договорів 4, 5, 6, у порядку досудового врегулювання спору, на вирішення якого заявлено даний позов, він вручив відповідачу письмові звернення про виплату йому всієї суми вкладів разом з процентами, що належать відповідно до умов відповідних договорів, зокрема:

- 15.07.2015р. відповідачу вручено заяву від 10.07.2015р.;

- 30.07.2015р. відповідачу вручено заяву від 24.07.201 5р.;

- 13.08.2015р. відповідачу вручено вимогу від 10.08.2015р.

Однак, всупереч умов п.16 Договорів 1, 2, 3, п.15 Договорів 4, 5, 6 та Закону він не отримав відповіді на письмову вимогу від 10.08.2015р. та не отримав всього розміру процентів за фактичну кількість днів користування відповідачем його вкладами.

Згідно з п.1 Договорів 1, 2, 3 процентна ставка по цих вкладах складає 8% річних, а за п.1 Договорів 4, 5, 6 процентна ставка по цих вкладах складає 10% річних.

Відповідно до умов пункту 6 Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6, термін неодноразово продовжувався автоматично, при продовженні терміну вкладу розрахунок процентів на кожен новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування і терміну на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цих Договорів (вкладів).

Згідно з наданою відповідачем довідкою від 11.01.2016 р. станом на момент припинення Договорів (Вкладів) 1, 2, 3, 4, 5, 6 розмір процентної ставки, за якою здійснювався розрахунок процентів по цих договорах (вкладах), становив 11,5%.

Тому з відповідача на його користь необхідно стягнути:

-проценти за користування відповідачем вкладами 1, 2, 3 в загальній сумі 148 340,66 доларів США, у період з 24.07.2015р. по 02.08.2015р. включно, що налічує 10 днів 466,10 доларів США;

-проценти за користування відповідачем вкладами 4, 5, 6 в загальній сумі 127 457,83 доларів США, у період з 10.07.2015р. по 20.07.2015р. включно, що налічує 11 днів 440,53 доларів США.

Також, вважає, що на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача на його користь слід стягнути 3% річних від суми вкладів за період користування вкладами без нарахування та виплати відсотків за вкладами 1,2,3, що становить 121,92 доларів США, а за вкладами 4,5,6 115,24 доларів США.

Окрім цього вважає, що діями відповідача, які виразилися в незаконній відмові виконувати умови укладених з ним договорів, йому завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні його планів в частині розпорядження грошовими коштами; ці дії відповідача шокували його нахабством і беззаконністю по відношенню до нього; ним витрачалися додатковий час, кошти, нерви та здоров'я для захисту своїх порушених прав. Завдану моральну шкоду оцінює в 10 грн.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, окрім наведеного позивач пояснив, що вважає безпідставними мотиви для відмови у позові, наведені представником відповідача у запереченні на позов, оскільки, маючи намір припинити дію зазначених Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6, він змушений був подати 10.07.2015р. та 24.07.2015р. заяви про розірвання цих договорів, які за формою і змістом суворо визначені самим відповідачем, так як заяви іншого змісту, які він мав намір подати, а саме - про відмову від автоматичного продовження строку дії договорів, працівник відділення банку відмовився приймати. Отже, враховуючи, що Договори 1, 2, 3, 4, 5, 6 припинені ним в порядку, передбаченому п.6 цих Договорів, а не достроково розірвані, як стверджує відповідач, останній зобовязаний був негайно виплатити йому всю суму вкладів разом з процентами. Натомість відповідач всупереч умовам Договорів розмістив належні до виплати суми на рахунках, відкритих ним без його на це згоди, внаслідок чого він був позбавлений можливості розпоряджатись своїми коштами на власний розсуд. В результаті суму вкладів за Договорами 4, 5, 6 разом з процентами, нарахованими по 10.07.2015р. включно, перераховано відповідачем на його поточний/картковий рахунок тільки 21.07.2015р., а всю суму вкладів за Договорами 1, 2, 3 разом з процентами, нарахованими по 24.07.2015р. включно, перераховано відповідачем на його поточний/картковий рахунок лише 03.08.2015р. відповідно до надісланих ним на адресу відповідача заяв, в яких він зазначив номер рахунку у відділенні Ощадбанку, на який слід перерахувати кошти. Не заперечив того, що у відділенні «Приватбанку», де були розміщені вклади за зазначеними Договорами, ним відкритий інший рахунок і в період з 10.07.2015р. по 03.08.2015р. він користувався цим рахунком, знімаючи з нього кошти.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що в позовній заяві та в додатках до неї відсутні докази, які б давали підстави стверджувати, що саме ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" як банківська установа порушила права чи охоронювані законом інтересів позивача. Адже останній визнає, що 10.07.2015р. ним були подані відповідачу заяви про розірвання вкладних договорів № SAMDN3312; SAMDN4612; SAMDN4696, укладених 06.07.2012р. та 24.07.2015р. подані заяви про розірвання вкладних договорів № SAMDN7276, SAMDN303, SAMDN7323, укладених 20.07.2012р. Правові наслідки розірвання договору встановлені ст.653 ЦК України і передбачають, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, а тому у відповідача відсутній обовязок нараховувати відсотки по розірваних з ініціативи позивача вкладних договорах. Суми вкладів з нарахованими відсотками (надалі-кошти) банк повернув позивачу на відповідні банківських рахунки, відкриті останньому по розірваних вище вкладних договорах, що відповідає умовам договору та диспозиції норми права п.3.2 глави 3 «Положення про порядок виконання банками документів на переказ»», згідно якого «грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок». Однак, позивач не вимагав виплату в готівковій формі суми вкладів з нарахованими відсотками, які знаходились на відповідних рахунках позивача по розірванню вкладних договорів. Позивач знав та усвідомлював, що вкладні договори розірвані, а кошти знаходяться на його рахунках та є у вільному доступі, що підтверджується текстами заяв позивача від 10.07.2015р. та від 24.07.2015р., долучених останнім як додатки №5 до позовної заяви. Отже, твердження позивача, про несвоєчасну виплату йому коштів по вкладах є надуманим, в вимога до банку нараховувати відсотки по розірваних депозитних договорах суперечить ч.2 ст.653 ЦК України, якою встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Посилання позивача на ч.2 ст.625 ЦК України є безпідставним, оскільки останній не довів в чому полягає прострочення виконання грошового зобов'язання банком. Як зазначалось вище позивач 10.07.2015р. та 24.07.2015р. розірвав переліченні в позові депозитні договори, але суми вкладів з нарахованими відсотками знаходились на відповідних банківських рахунках до запитання. Також позивач безпідставно посилається на норму права ч.1 ст.612 ЦК України, при цьому не доводячи жодним доказом наявність тієї обставини, що банк є таким, що не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому позивач не вказує яке зобов'язання на його думку не виконав банк, у які строки і чим такі строки встановлені, договором чи законом. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Посилання позивача на те, що лише 21.07.2015р. та 03.08.2015р. йому були здійснені виплати суми вкладів та нарахованих по них відсотків по спірних вкладних договорах, не відповідає дійсності, оскільки в зазначенні дати з кредитної картки позивача імітованої відповідачем за № 067293 було здійснено міжбанківський переказ коштів (іноземної валюти) згідно платіжного доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) дата ОДБ: 2015-07-21 N:(MUR) та платіжного доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) дата ОДБ: 2015-08-03 N:(MUR).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їй завдала, за наявності її вини. Позивачем не доведено факту завдання йому будь-яких збитків, не надано доказів, що підтверджують наявність реальних збитків, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відповідача моральної шкоди у зв'язку з їх необґрунтованістю. Окрім цього, задоволення такої вимоги можливе лише з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 ЗУ "Про захист прав споживачів", що передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товаром, роботою або послугою, що виробляється, виконується чи надається для суспільних потреб) у випадках, передбачених законодавством. В даному випадку мають місце договірні правовідносини між сторонами і укладеним договором не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди. Отже, враховуючи договірний характер правовідносин, що виникли між сторонами, та відсутність такого виду відповідальності в умовам договору, правових підстав, передбачених законодавством для задоволення позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди не вбачається. Крім того, всупереч вимогам п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" позивачем не доведено та не надано доказів, що підтверджують наявність такої шкоди, протиправність діяння, що її спричинила, наявність причинного зв'язку між моральною шкодою та протиправними діями, що її спричинили, та вини ПриватБанку в спричиненні вказаної шкоди. Тому така вимога задоволенню не підлягає.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3,11,15,59,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено ряд договорів про заощадження (а.с.12-17), зокрема:

- договір про заощадження № SAMDN7276 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 20.07.2011 року (далі - Договір 1);

- договір про заощадження № SAMDN7303 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 20.07.2011 року (далі - Договір 2):

- договір про заощадження № SAMDN250007І8197323 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 20.07.2011 року (далі - Договір 3);

- договір про заощадження № SAMDN3312 (Вклад «Стандарт, 12 мес.» від 06.07.2012 року (далі-Договір 4);

- договір про заощадження № SAMDN4612 (Вклад «Стандарт, 12 мес.» від 06.07.2012 року (далі - Договір 5);

- договір про заощадження № SAMDN4696 (Вклад «Стандарт, 12 мес.» від 06.07.2012 року (далі - Договір 6).

Відповідно до п. зазначених Договорів позивач передав, а відповідач прийняв відповідні суми грошових коштів на відповідні особові рахунки, які відповідач відкрив позивачу для внесення сум вкладів, зокрема:

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 4999 згідно умов Договору 1;

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 5125 згідно умов Договору 2;

- 5123,00 доларів США на особовий рахунок № 5299, згідно умов Договору 3;

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 3207, згідно умов Договору 4;

- 50000,00 доларів США на особовий рахунок № 0241, згідно умов Договору 5;

- 26530,00 доларів США на особовий рахунок № 0995, згідно умов Договору 6.

Договори 1, 2, 3 були укладені на термін 12 місяців, тобто по 20.07.2012 р. включно, а Договори 4, 5, 6 укладені на термін 366 днів, тобто по 06.07.2012р. включно. Строк укладених Договорів (вкладів) неодноразово продовжувався автоматично відповідно до умов п.6 цих Договорів, яким передбачено, що у разі, якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п.1 Договорів 1, 2, 3, 4, 5, 6. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому обчислення нового терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу.

10.07.2015р. позивач подав Заяву № 078916 про розірвання Договору 4, Заяву № 078805 про розірвання Договору 5 та Заяву № 078871 про розірвання Договору 6 (а.с.18).

24.07.2015р. позивач подав Заяву 823162 про розірвання Договору 1, Заяви 823004 про розірвання Договору 2 та Заяви 823099 про розірвання Договору 3 (а.с.19).

Згідно із ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч.1 ст.1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

10.07.2015р. та 24.07.2015р. позивачем надіслані на адресу відповідача заяви про розірвання зазначених Договорів, в яких позивач просив перерахувати суми вкладів за цими Договорами на рахунок № 66813840 в Ощадбанку. Ці заяви отримані відповідачем 15.07.2015р. та 30.07.2015р. відповідно (а.с.22-25).

Згідно з п.3.1 «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (надалі Положення), затвердженого Постановою НБУ від 28.07.2008р. за №216, уповноважений банк приймає до виконання платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах протягом 30 календарних днів, починаючи з дня його оформлення.

Як стверджував сам позивач всю суму вкладів за Договорами 4, 5, 6, разом з процентами, нарахованими по 10.07.2015р. включно, виплачено йому відповідачем 21.07.2015р.; суму вкладів за Договорами 1, 2, 3 разом з процентами по 24.07.2015р. включно виплачено відповідачем 03.08.2015р., а саме: в зазначенні дати з кредитної картки позивача імітованої відповідачем за № 067293 було здійснено міжбанківський переказ коштів (іноземної валюти) згідно платіжного доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) дата ОДБ: 2015-07-21 N:(MUR) та платіжного доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) дата ОДБ: 2015-08-03 N:(MUR) (а.с.52,53).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач у визначений п.3.1 Положення строк виплатив позивачу на підставі поданих ним заяв суми вкладів з нарахованими відсотками шляхом міжбанківського переказу коштів на зазначений позивачем рахунок в Ощадбанку, тому позовні вимоги є безпідставними.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.16,653 ЦК України, суд

вирішив:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення відсотків за банківськими вкладами.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області позивачем - протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем в той самий строк з моменту отримання його копії через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_3