Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про визнання недієздатним ОСОБА_4 та встановлення над ним опіки, заінтересовані особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, ОСОБА_5, Вишгородська міська рада як орган опіки та піклування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним ОСОБА_4 Заява обґрунтована тим, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не розуміє значення своїх дій, має хронічні соматичні та неврологічні захворювання, є інвалідом 2 групи та потребує опіки. ОСОБА_4 власних дітей не має. Враховуючи зазначене, позивач бажає стати його опікуном.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним. Установлено над ОСОБА_4 опіку, призначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, його опікуном.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рішення апеляційного суду в частині закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 не оскаржувалось, тому відповідно до ст. 335 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі про відмову в задоволенні заяви, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 не довів належними доказами факту родинних відносин із ОСОБА_4

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1

ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи.

Загальні положення про фізичну особу, зокрема положення щодо визнання фізичної особи недієздатною та обмеження цивільної дієздатності особи визначені главою 4 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Натомість, окремо від вказаних вище положень, у ст. 39 ЦК України визначені підстави визнання фізичної особи недієздатною, згідно з якими фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 05 травня 2015 року № 375, призначеної за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, ОСОБА_4 за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Звертаючись із заявою про призначення його опікуном, ОСОБА_3 вказував на те, що є племінником ОСОБА_4, та додав до заяви копію доручення на право представництва інтересів від імені останнього від 03 грудня 2014 року строком до 03 грудня 2017 року.

За правилом ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

В матеріалах справи докази родинних зв'язків ОСОБА_4 із ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки заявник не довів того, що відноситься до кола осіб, які за законом мають право звертатись з заявою про визнання ОСОБА_4 недієздатним (ч. 3 ст. 237 ЦПК України).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська