Справа №584/290/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 22-ц/788/1520/16 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 липня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа: Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області,

про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

15 березня 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом та, уточнивши його 14 липня 2016 року, обґрунтовували тим, що є власниками квартири № 1, а відповідачка - власницею квартири АДРЕСА_1, за яким закріплена спірна земля, у тому числі двір загального користування. Оскільки в добровільному порядку відповідачка не бажає встановлювати порядок користування землею, просили встановити порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за будинком між власниками квартир № 1 та № 2 по варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи, який є найбільш прийнятним порядком користування землею, виділивши заявникам, які є співвласниками квартири № 1, для індивідуального користування земельну ділянку, площею 1073 кв. м., позначену у додатку № 6 до висновку експертизи жовтим кольором та виділити відповідачці - власниці квартири № 2 для індивідуального користування земельну ділянку площею 1073 кв. м., позначену у додатку № 6 до висновку експертизи блакитним кольором. Також просили встановити постійний та безоплатний сервітут земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 7 кв.м. згідно з додатком № 6 висновку експертизи для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд для здійснення обслуговування належної їм будівлі гаражу «Г».

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 липня 2016 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, по варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13.06.2016 (додаток № 6 до висновку експертизи), виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (співвласники квартири № 1) для індивідуального користування земельну ділянку площею 1073 кв. м., позначену у додатку № 6 до висновку експертизи жовтим кольором та виділено ОСОБА_3 (власник квартири № 2) для індивідуального користування земельну ділянку площею 1073 кв. м., позначену у додатку № 6 до висновку експертизи блакитним кольором.

Встановлено постійний та безоплатний сервітут земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, площею 7 кв. м. (зазначено штрих-пунктирною лінією в додатку № 6 до висновку судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13.06.2016), на користь співвласників квартири № 1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд для здійснення обслуговування належної їм будівлі гаражу «Г».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, 625 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 4404 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи та 2000 грн. витрат, пов'язаних з виготовленням кадастрового плану земельної ділянки та обмінного файлу, а всього стягнуто - 7166 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, 125 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього стягнуто - 262 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, 125 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього стягнуто - 262 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, 125 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього стягнуто - 262 грн. 80 коп.

ОСОБА_3 з цим рішенням не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на необґрунтованість і передчасність оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що позивачі є власниками квартири, а не земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності Путивльської міської ради, яка у свою чергу у власність чи в користування цю землю заявникам не виділяла, а відповідна землевпорядна документація з визначеними межами спірної ділянки в натурі не виготовлялася. Крім того, спірна земля не є сформованою, а тому не є об'єктом цивільного права. Вказує на відсутність будь-яких доказів порушення прав позивачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_9, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, представника позивача ОСОБА_5- ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи й перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частках кожному належить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15).

ОСОБА_3 є власницею квартири № 2 у тому ж будинку (а.с. 49, 50, 70).

Зазначені квартири знаходяться в двоквартирному житловому будинку, є відокремленими одна від одної, мають окремі входи і були приватизовані окремо (а.с. 128).

Земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений будинок, є комунальною власністю та належить Путивльській міській раді, є не сформованою, сторонами спору не приватизована і рішень про її передачу у власність чи користування сторонам Путивльська міська рада не приймала. Суміжні з нею земельні ділянки є сформованими, їх користувачі у встановленому законом порядку оформили свої речові права на них, що підтверджується копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ -016 від 04.04.2016 та № НВ-016 від 04.04.2016 (а.с. 61-66).

Спірні питання використання земельної ділянки, на якій знаходиться двоквартирний будинок, сторонами спору вже були предметом розгляду як Путивльською міською радою, так і судом.

Зокрема, 28 вересня 2015 року Путивльська міська рада рекомендувала ОСОБА_4 прибрати сітку, яка перегороджує двір загального користування (а.с.67).

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 01 березня 2016 року, зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою загального користування (двором) домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом демонтування самочинно виготовленої у дворі огорожі із сітки-рабиці (а.с. 16,17).

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції вважав, що сторони є володільцями чужого майна, оскільки фактично його тримають у себе, а відтак володіють ним правомірно і мають право на захист своїх прав відносно цього майна, а тому дійшов висновку про наявність у позивачів фактичного права правомірного володіння комунальною землею Путивльської міської ради, яка, з огляду на неможливість добровільного узгодження між сторонами спору порядку користування спірною землею, не заперечувала проти встановлення такого порядку у суді. Взявши до уваги висновки судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13 червня 2016 року, за якими визначено два варіанти встановлення порядку роздільного користування сторонами спірною земельною ділянкою (а.с. 97-116), задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного, кожна особа має конституційне право на судовий засіб захисту, зокрема право на пред'явлення позову. Відсутність же права на позов у матеріально-правовому розумінні, зокрема в зв'язку з тим, що позивач права на предмет спору не має, є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Отже, при відкритті провадження у справі та її вирішенні суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен був визначити зміст позовних вимог, предмет позову та його підставу з метою з'ясування наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, виявлення заінтересованих осіб у справі, правильного застосування матеріальної норми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів, необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Проте, суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону не дотримався.

Відповідно до п. а) ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зі змісту ст. 126 ЗК України вбачається, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Всупереч цим вимогам позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження набуття ними у встановленому законом порядку прав на спірну земельну ділянку, чим не довели наявність у них права (володіння, користування, власності, ін.) на предмет спору.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як зазначалося вище, земельна ділянка за адресою розташування будинку сторін є несформованою, а відтак не може бути об'єктом цивільних прав.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для висновку про порушення прав заявників відповідачкою ОСОБА_3, яка також, як і вони, жодних прав на спірну земельну ділянку не має.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ухвалено рішення, яке ґрунтується на невірному застосуванні норм матеріального та процесуального права та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які він вважав встановленими, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з кожного на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені заявницею апеляційної скарги та документально підтверджені судові витрати, а саме: по 151,58 грн. судового збору при зверненні до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з кожного по 151 грн. 58 коп. на користь ОСОБА_3 у рахунок компенсації судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: