печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8857/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :
У березні 2015 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву ПАТ «КиївЗНДІЕП» (далі ПАТ «КиївЗНДІЕП») про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи тим, що з 1 листопада 2011 року позивач працював у ПАТ «КиївЗНДІЕП» на посаді завідуючого б/в «Роднічок». Починаючи з вересня 2014 року відповідач перестав виплачувати заробітну плату, у зв`язку з чим станом на 3 грудня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 15 523 грн. 10 коп. У зв`язку з оголошенням в Україні часткової мобілізації, позивач був призваний на військову службу. Тому, позивач з 24 жовтня 2014 року був відсутній на роботі у зв`язку з безпосередньою участю в антитерористичній операції. З урахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість в розмірі 15 523 грн. 10 коп. заробітної плати за період з 1 грудня 2014 року по 28 лютого 2015 року, а також 8 703 грн. 39 коп. за вказаний період на підставі ч. 2 ст. 21 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що разом складає 24 226 грн. 49 коп. та 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу не виплати заробітної плати.

Під час судового розгляду представником позивача неодноразово збільшувались та зменшувались позовні вимоги. Востаннє, просив стягнути заборгованість по заробітній платі станом на 31 липня 2015 року у розмірі 47 057 грн. 20 коп., що складається із заборгованості по заробітній платі за період з квітня по серпень 2014 року у розмірі 16 257 грн. 20 коп., 30 800 грн. за період перебування на військовій службі з 1 вересня 2014 року по 31 липня 2015 року на підставі ч. 2 ст. 21 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Пров військовий обов`язок і військову службу», від позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовляється (а.с. 110-113).

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що первинна бухгалтерська документація за період з 2013-2014 років у ПАТ «КиївЗНДІЕП» відсутня, у зв`язку з чим правоохоронні органи здійснюють перевірку та встановлюють причетних до цього осіб. Тому надати відомості про нарахування та виплату заробітної плати позивачу неможливо.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що з 1 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді завідуючого б/в «Роднічок» ПАТ «КиївЗНДІЕП».

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно з даними Пенсійного фонду України вбачається, що заробітна плата позивача у період з квітня по серпень 2014 року нараховувалась та з неї сплачувались страхові внески (а.с. 135).

Крім того, із виписки від 26 квітня 2016 року по рахунку ОСОБА_1 , відкритого в ПАТ «Креді Агріколь», також вбачається отримання позивачем заробітної плати за вказаний період.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з квітня по серпень 2014 року, оскільки відсутня така заборгвоаність.

При цьому,суд бере до уваги, що довідка від 3 грудня 2014 року, відповідно до котрої заборгованість ПАТ «КиївЗНДІЕП» по заробітній платі ОСОБА_1 становить 15 523 грн. 10 коп. (а.с. 8) не є належним та допустимим доказом вказаної заборгованості, оскільки представник позивача в судовому засідання просив її не враховувати, так як вона видана генеральним директором ОСОБА_4 в період, коли він таким не був та не перебував у трудових відносинах з товариством (а.с. 137-139).

Крім того, судом встановлено, що позивач з 5 вересня 2014 року призваний на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента від 21.07.2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію». Згідно зі ст. 119 КЗпП України за позивачем зберігається місце роботи, посада та середній заробіток (а.с. 98).

З 3 вересня 2014 року позивач був прийнятий на військовий облік до Запорізького ОМВК та 4 вересня 2014 року знятий з військового обліку в зв`язку з призовом по частковій мобілізації для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 65-67, 118-119).

Звільнений позивач з військової служби у серпні 2015 року на підставі Указу Президента № 328/2015 від 12.07.2015 року (а.с. 65).

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту» (ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Оскільки позивач з 3 вересня 2014 року по 31 липня 2015 року був призваний на військову службу, що визнається сторонами в судовому засідання, у зв`язку з оголошенням мобілізації, то за вказаний період позивачу повинна бути нарахована та виплачена середня заробітна плата.

Згідно з даними Пенсійного фонду України заробітна плата позивача у період з вересня 2014 року по 31 липня 2015 року не нараховувалась та з неї не сплачувались страхові внески (а.с. 135).

Крім того, із виписки від 26 квітня 2016 року по рахунку ОСОБА_1 , відкритого в ПАТ «Креді Агріколь», також не вбачається отримання позивачем заробітної плати за вказаний період.

Відповідачем не надано інших доказів щодо нарахування та виплати позивачу середньої заробітної плати за період проходження військової служби.

Враховуючи дані Пенсійного фонду України, те, що до призову позивача на військову службу йому нараховувалась заробітна плата щомісячно у розмірі 2 800 грн., інших доказів про розмір заробітної плати позивача суду не надано, то суд дійшов висновку про стягнення за період з вересня 2014 року по 31 липня 2015 року середньої заробітної плати на підставі ч. 2 ст. 21 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що становить 38 000 грн. (2 800 грн. х 11 місяців невиплати заробітної плати).

Оскільки при пред`явленні позову до суду позивач був звільнений від сплати судового забору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час подання позову до суду 17 березня 2015 року), суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 380 грн., що становить 1 % від суми задоволених вимог.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 115, 119 КЗпП України, ч. 2 ст. 21 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 38 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь на користь держави судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 1 378 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин