Справа № 490/5550/16-ц
н/п 2/490/2354/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

07 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Головацькому О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проценти за користування коштами у розмірі 15 027 грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1 378 грн. та судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/5550/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив стягнути з нього 20 828 грн. 67 коп. процентів за користування коштами.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що рішенням суду від 25.04.2016 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти у розмірі 69 060 грн. Добровільно відповідач рішення суду не виконував, у звязку з чим воно було виконане лише 07 травня 2016 року в ході виконавчого провадження.

Наразі позивач вважає, що відповідач весь період примусового виконання рішення суду знав, що він безпідставно утримує у себе грошові кошти у вищезазначеному розмірі, у звязку з чим відповідач має відшкодувати проценти за користування чужими коштами у розмірі 20 828 грн. 67 коп.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився. При цьому, від його представника до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.

Суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки угоду про надання правової допомоги між відповідачем та його представником було укладено 30.08.2016 року, а клопотання про ознайомлення із матеріалами справи надійшло до суду 06 вересня 2016 року, що, на думку суду, свідчить про зловживання стороною відповідача своїми процесуальними правами.

За такого, ухвалою суду справу було розглянуто за відсутності відповідача та його представника, оскільки у матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємини сторін.

Дослідивши матеріали та обставини справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 06 травня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів: стягнуто з відповідача на користь позивача 69 060 грн. авансу (еквівалент 6 000 дол. США за курсом НБУ 11 грн. 51 коп. за 1 долар США).

Відповідач добровільно рішення суду не виконав, у звязку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, який було задоволено: заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 23.11.2015 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто проценти за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 10 920 грн. (еквівалент 480 дол. США за курсом НБУ 22 грн. 75 коп. за 1 долар США).

В той же час, відповідач рішення суду від 25.04.2014 року не виконував, у звязку з чим воно було виконане у примусовому порядку 07 травня 2016 року.

Враховуючи невиконання відповідачем рішення суду у добровільному порядку, позивач і звернувся до суду із даним позовом.

Судом встановлено, що відповідач добровільно не повернув позивачу грошові кошти у розмірі 69 060 грн., які були стягнуті з нього за рішенням суду. У звязку з цим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 02.03.2016 року у справі № 6-2491цс15, застосуванню підлягає стаття 1212 ЦК України, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги заочне рішення суду від 10 листопада 2015 року, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за користування коштами у розмірі 15 027 грн. 42 коп. (20 828 грн. 67 коп. - 5801 грн. 25 коп.)

Крім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Так, відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу.

Правила обчислення витрат на правову допомогу викладені у ст. 84 ЦПК України, відповідно до якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 вищезазначеного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

При цьому, згідно з абз. 2 п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним Законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2016 року становить 1378 гривень. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, становить 1 378 грн. х 40 % = 551 грн. 20 коп.

Враховуючи, що представник позивача брав участь у судових засіданнях, консультував позивача, а також готував позовну заяву, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 378 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проценти за користування коштами у розмірі 15 027 грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1 378 грн. та судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН