У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Мартинюка В.І., Попович О.В.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року,

,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із зазначеним позовом та просило для задоволення своїх вимог за кредитним договором № 380/305/07-ж від 30 березня 2007 року в сумі 328 295, 84 дол. США, що еквівалентно 4 305 308, 46 грн), та договором № 380/305/07-ж від 30 березня 2007 року в сумі 286 995, 23 дол. США, що еквівалентно 3 763 687, 56 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, нежилі приміщення (в літері «а») загальною площею 107,80 кв м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, нежилі приміщення (в літері «А») №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв м, місце спільного користування площею 35,80 кв м, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 30 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі правочинів 30 березня 2007 року за номером 2000480, зареєстроване в реєстрі права власності на об'єкти нерухомого майна відповідно до реєстраційного посвідчення № 038136 від 24 квітня 2007 року Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим номером 5-42 П та записано в реєстрову книгу за № 5-17-266, встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконує своїх зобов'язань за договорами кредиту № 380/305/07-Ж від 30 березня 2007 року та по Договору кредиту № 380/306/07-Ж від 30 березня 2007 року. На неодноразова ні звернення позивача до відповідачів з вимогою погасити заборгованість. Останні залишали звернення без відповіді.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері «а») загальною площею 107,80 кв м, в тому числі №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв м, місце спільного користування площею 35,80 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, включаючи всі чинні поліпшення. Переобладнання та реконструкції, яке належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 30 березня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1126д та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 24 квітня 2007 року в реєстровій книзі 3 5-17-266 за реєстровим номером № 5042П, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за зазвичай ціни на цей вид майна, на підставі оцінки. Проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та передачу справи до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 30 березня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кошти в сумі 208 тис. доларів США зі сплатою 12,50 % річних на строк до 29 березня 2017 року.

13 серпня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до кредитного договору - 2, за умовами якого було збільшено процентну ставку за користування кредитом до 14% річних, збільшено термін кредитування29 березня 2022 року, змінено графік погашення кредиту -2, а також передбачалася видача додаткової суми кредиту у розмірі 12 266,94 дол. США з цільовим призначенням - « на реконструкцію».

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами 30 березня2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно - нежилі приміщення (в літері «А») загальною площею 107,80 кв м, в тому числі №№1,2,3,4 площею 72 кв м, місце спільного користування площею 35,80 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Порушуючи умови кредитного договору, ОСОБА_4 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту, внаслідок чого станом на 01 вересня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 328 295, 84 дол. США, що еквівалентно 3 763 687, 56 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодились суди апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання та кредитними договорами, що підтверджується заявою на видачу готівки № 77 від 30 березня 2007 року, заявою на видачу готівки № 74 від 30 березня 2007 року виписками по особових рахунках відповідачів по Договору кредиту № 380/305/07-Ж від 30 березня 2007 року та по Договору кредиту № 380/306/07-Ж від 30 березня 2007 року. Проте ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитними договорами не виконала в частині своєчасної сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами, що підтверджено розрахунками банку від 01 вересня 2014 року. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою погасити заборгованість, вимоги були отримані відповідачами, що підтверджено зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також попереджав їх, що уразі невиконання законних вимог Банку, буде звернено стягнення на заставлене майно.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи є необґрунтованими, оскільки відповідачами не було надано будь-яких розрахунків, які б спростовували нарахований позивачем розмір заборгованості, порядок її нарахування, або доказів на спростування розрахунку заборгованості.

Висновки судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Суди попередніх інстанцій вірно визначилися з характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, надали їм належну правову оцінку, законного та обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позовних вимог. Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Мартинюк

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О. Савченко