Справа № 463/1115/16 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/4915/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурсів» - Когута Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «Бурки В.В.» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року у справі за позовом фермерського господарства «Бурки В.В.» до Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурсів», держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05.05.2016 року позовну заяву фермерського господарства «Бурки В.В.» повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням ухвали цього суду від 14.03.2016 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалу суду оскаржило фермерське господарство «Бурки В.В.», просить її скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурсів», як органу державної влади, а тому позивач звільнений від сплати судового збору за подання такої позовної заяви на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», про що було зазначено як у позовній заяві, так і в заяві, поданій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, однак, суд першої інстанції цим обставинам належної правової оцінки не дав, що призвело до постановлення незаконної ухвали про повернення позовної заяви позивачу та позбавлення його в такий спосіб права на звернення до суду за захистом порушеного права, гарантованого Конституцією України.

В судове засідання апеляційного суду сторона позивача та відповідача Державної казначейської служби України не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.50, 51), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурсів» в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частиною 2 статті 121 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.03.2016 року позовну заяву фермерського господарства «Бурки В.В.» залишено без руху на тій підставі, що позивачем не сплачено судового збору в розмірі, визначеному підпунктом 5 пункту 1 частини 2 Закону України «Про судовий збір» за ставкою, яка встановлена за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На виконання вказаної ухвали позивачем надіслано лист, в якому він покликається на необхідність застосування судом норми пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», на підставі якої позивач звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 05.05.2016 року позовну заяву фермерського господарства «Бурки В.В.» повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням ухвали цього суду від 14.03.2016 року про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому, й повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, а тому норма пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» не підлягає застосуванню до цієї категорії справ.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви до суду), судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди,завданої протиправними діями в.о. начальника Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурсів» ОСОБА_4, якпосадової особи органу державної влади, а не про захист честі, гідності та ділової репутації, як визначив районний суд.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та предмет позову, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі і, відповідно, до порушення порядку, встановленого процесуальним законом, для вирішення даного питання, що є підставою для скасування оскаржуваної апелянтом ухвали суду з передачею питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.3, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу фермерського господарства «Бурки В.В.»задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 рокускасувати і передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.