АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- ГаращенкаД.Р.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» 426 993,57 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 3 654 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що п.2.4 договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року встановлено, що позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом або внесення коштів до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок НОМЕР_1, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив Банк». 02.04.2015 року ним на рахунок НОМЕР_1 було внесено грошові кошти в розмірі 8000 грн. На вказаному рахунку вже обліковувалися його грошові кошти в розмірі 13808,50 грн. Отже, станом на 08.04.2015 року на рахунку НОМЕР_1 знаходились грошові кошти в розмірі 21 808,50 грн., які, у відповідності до п.2 договору, позивач зобов'язаний був спрямувати на погашення кредиту та відсотків. Проте, вказані грошові кошти банк не спрямував на погашення кредиту та відсотків, а тому, в силу вимог ст.613 ЦК України, вважається таким, що прострочив, оскільки він відмовився врахувати належне виконання боргових зобов'язань, запропоноване боржником. Більше того, виходячи з умов Закону України «Про захист прав споживачів» та умов договору,банк наділений правом на дострокове стягнення кредиту лише за умови: затримання сплати відсотків за іпотечним кредитом на три місяці; перевищення суми заборгованості більш як на 10 відсотків, що складає 50 000 грн.; несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту та складає 25 000 грн. З урахуванням матеріалів справи та того, що станом на 08.04.2015 року на рахунку НОМЕР_1 знаходились грошові кошти в розмірі 21 808,50 грн., які позивач не зарахував на погашення кредиту та відсотків, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк» не мало жодних правових підстав для звернення до суду з позовом про дострокове стягнення з нього заборговані за кредитом. Також, зазначає, що, в порушення норм матеріального права, суд 1-ї інстанції не задовольнив його клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви, у зв'язку з необхідністю отримання правової допомоги, та не задовольнив клопотання про витребування інформації щодо належного позивача у справі, оскільки Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк» мало намір реалізувати активи банку шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами іншим фінансовим установам.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1, яким кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах даного договору грошові кошти в сумі 500 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,7% річних, на строк по 19 травня 2038 року.

28.05.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20.05.2008 року, яким встановлено, що кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах даного договору грошові кошти в сумі 500 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних, на строк по 19 травня 2038 року.

23 квітня 2015 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив Банк» на ім'я ОСОБА_3 було направлено вимоги про дострокове повернення кредиту за договором про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20.05.2008 року в розмірі 426 993,57 грн., у зв'язку з прострочення сплати чергових платежів більше як на два місяці.

Оскільки відповідач свої обов'язки за договором про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20.05.2008 року належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, то позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості по договору в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та, стягуючи з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» 426 993,57 грн., суд 1-ї інстанції посилався на те, що з досліджених судом доказів достовірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20.05.2008 року належним чином не виконував, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 2.4договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року встановлено, що позичальник зобов'язується щомісячно до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 1388,89 грн. та сплачувати відсотки нараховані на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом або внесення коштів до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок НОМЕР_1, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив Банк».

ОСОБА_3 свої обов'язки за договором про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості.

Станом на 08.04.2015 року заборгованість за договором про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року становить 426 993,57 грн., в тому числі: 9722,23 грн. заборгованість по простроченому кредиту за період з 20.09.2014 року по 20.03.2015 року, 28346,47 грн. заборгованість за простроченими відсотками за період з 20.08.2014 року по 07.04.2015 року, 386 111,62 грн. поточна заборгованість по кредиту, 2813,85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Оскільки факт не виконання відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року достовірно встановлений, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму 426 993,57 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк» не мало жодних правових підстав для звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборговані за кредитом, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

У силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Так, пунктом 2.4договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року встановлено, що позичальник зобов'язується щомісячно до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 1388,89 грн. та сплачувати відсотки нараховані на кредитором на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом або внесення коштів до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок НОМЕР_1, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив Банк».

Згідно з п.п.5.2.4 п.5.2 договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором, у випадку не виконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором, в тому числі, але не виключно: прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотками за користування кредитом понад два місяці.

З розрахунку заборгованості, чітко вбачається, що ОСОБА_3 прострочено сплату чергового платежу за кредитом за період з 20.09.2014 року по 20.03.2015 року, а сплату відсотків за користування кредитом за період з 20.08.2014 року по 07.04.2015 року.

Отже, має місце прострочення сплати чергових платежів за кредитом та відсотками за користування кредитом понад два місяці, а тому в Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» були наявні всі правові підстави вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту та відсотків за його користування.

Твердження апелянта про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлено право кредитора на дострокове стягнення відсотків за іпотечним кредитом лише в разі прострочення сплати платежів на три місяці, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, в силу вимог закону, якщо цивільні відносини між сторонами не врегульовані договором, то вони регулюються положеннями ЦК України та іншими актів цивільного законодавства.

В даному випадку, між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив Банк» та ОСОБА_3 підстави, за наявності яких у кредитора настає право на звернення до суду з вимогами про дострокове стягнення кредиту, врегульовані умовами договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року, а тому правових підстав в даній частині керуватися положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» у банку не було.

Крім того, з матеріалів справи чітко вбачається, що відповідачем прострочено виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит більше ніж на три місяці.

Доводи апеляційної скарги про те, що лише за наявності заборгованості за кредитом в розмірі 18000 грн., банк матиме право на звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборговані за кредитом, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

З умов договору про іпотечний кредит №110.1.08/Д (С)-1 від 20 травня 2008 року чітко вбачається, що щомісячний платіж за кредитним договором становить 1388,89 грн., а підставою для дострокового стягнення кредиту є прострочення сплати понад два місяці. Тобто, за наявності заборгованості за кредитом в розмірі більше ніж 2777,78 грн., а не 18000 грн., як стверджує відповідач, банк має право на звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборговані за кредитом. Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 прострочено сплату чергових платежів за кредитом за період з 20.09.2014 року по 20.03.2015 року на загальну суму 9722,23 грн.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду, твердження апелянта про те, що в силу вимог ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, оскільки він відмовився врахувати належне виконання боргових зобов'язань, запропоноване боржником, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням його умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що банком стягується з відповідача 9722,23 грн. заборгованість по простроченому кредиту за період з 20.09.2014 року по 20.03.2015 року 28346,47 грн. та заборгованість за простроченими відсотками за період з 20.08.2014 року по 07.04.2015 року та 2813,85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

З виписок по особовому рахунку відповідача вбачається, що 02.04.2015 року відповідачем було внесено на погашення платежів по кредиту грошові кошти в сумі 8000,00 грн., які були розподілені у черговості відповідно до умов п.2.6 договору, а саме: 1040,90 грн. на погашення пені по 02.04.2015 року на прострочені платежі по кредитному договору; 3 453,45 грн. на погашення пені, нарахованої по 02.04.2015 року на прострочені відсотки за користування кредитом; 3 505,65 грн. на погашення прострочених відсотків відповідно до кредитного договору за період з 20.08.2014 року по 19.09.2014 року.

За наведених обставин, правових підстав вважати, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк» відмовилося прийняти належне виконання в розмірі 8000,00 грн., запропоноване боржником, немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк відмовився прийняти належне виконання у боржника в розмірі 13 808,50 грн., так як ці гроші були на рахунку і не були направлені позивачем на погашення заборгованості, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та досліджених в судовому засіданні доказів. Так, з досліджених доказів вбачається, що 22.01.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ « КБ « Актив-Банк» з заявою про визнання його кредитором та просив включити його до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів з рахунку № 82, так як в банку було введено тимчасову адміністрацію. На виконання заяви ОСОБА_3 від 22.01.2015 року ПАТ « КБ « Актив-Банк» було перенесено залишок коштів у розмірі 13 808,50 грн. та віднесено дану суму до кредиторської заборгованості шостої черги. В подальшому ОСОБА_3 не звертався до позивача з заявами про виключення його з реєстру кредиторів та проведення зарахування вказаних коштів на погашення його заборгованості по договору кредиту.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення твердження апеляційної скарги про те, що суд 1-ї інстанції не задовольнив клопотання відповідача про оголошення в судовому засіданні перерви та для ознайомлення з матеріалами справи, у зв'язку з необхідністю отримання правової допомоги, з огляду на таке.

Частиною 3 статті 159 ЦПК України встановлено, що у судовому засіданні можуть бути оголошені перерви, тривалість яких визначається відповідно до обставин розгляду справи, що їх викликали.

З матеріалів справи вбачається, що 31 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

17 липня 2015 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27 жовтня 2015 року.

У зв'язку з неотриманням відповідачем судової повістки, яка повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання, в судовому засіданні 27 жовтня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва розгляд справи було відкладено на 03 грудня 2015 року.

З повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення вбачається, що судову повістку ОСОБА_3 отримав 11.11.2015 року

03 грудня 2015 року ОСОБА_3 було подано клопотання про перенесення розгляду справи для ознайомленням з матеріалами справи.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 03 грудня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва розгляд справи було відкладено на 19 січня 2015 року. Цього ж дня, ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, про наявність в Дарницькому районному суді міста Києва цивільної справи про стягнення з нього заборгованості в сумі 426 993,57 грн. відповідач був обізнаний з 03 грудня 2015 року. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в період з 03 грудня 2015 року по 19 січня 2016 року відповідач ОСОБА_3 не міг звернутись до адвоката для надання йому правої допомоги матеріали справи не містять. Крім того, в апеляційній скарзі відповідач не зазначив будь-яких важливих для вирішення спору по суті обставин, які він не зміг подати до суду першої інстанції та не надав доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що суд 1-ї інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд 1-ї інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого, суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 відсутні.

Витрати по сплаті судового збору судом стягнуті з відповідачів на користь позивача у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :