Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/120/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 41 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Косигіної Л.М., Микитюк О.Ю.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства Коростишівської районної спілки споживчих товариств «Кооперативний ринок» про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив визнати недостовірною та такою, що ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію інформацію, поширену ПР «Кооперативний ринок» відносно нього в офіційному листі без номеру та дати за підписом керівника ОСОБА_2 наступного змісту «давайте не слухати Остапів Бендерів, в особі міського голови та злодія Вориводи та їх посібників, яких він призначив самовільно збирати кошти - Папірник. Ті гроші, які Ви їм сплатите не дійдуть до міської ради, а вони за це понесуть відповідальність, за шахрайство, згідно чинного законодавства» та стягнути з відповідача 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди. При цьому посилалась на те, що вищевказана інформація була поширена підприємством 31.12.2015 року у м'ясному павільйоні, що розташований по вул. Шевченко, 40 в м. Коростишеві, шляхом вручення кожній фізичній особі-підприємцю, які працюють у павільйоні, офіційного листа з вимогою сплатити послуги ринку за період з 25.12.2015 року по 31.12.2015 року включно. Вважає, що поширена інформація подана у формі чітких тверджень про дії певної групи осіб, визначено характер їх діянь та надано їм правову кваліфікацію. Крім того, відповідач асоціює його з художнім персонажем Остапом Бендером, головним героєм шахрайських романів Іллі Ільфа та Євгена Петрова «Дванадцять стільців», «Золоте теля», який зображений авторами пройдисвітом-авантюристом, великим комбінатором, ідейним «борцем» з грошовими знаками, що не має визначеного типу занять, проте знає 400 порівняно чесних способів відбирання грошей та використовує свої організаторські таланти для досягнення індивідуалістських цілей, мірилом яких слугує багатство. Поняття «Остап Бендер» на практиці широко використовується для характеризування людей як дрібних авантюристів-невдах. Відповідач свідомо допускає помилку у прізвищі, ймовірно щоб з його кореня формувалося слово «Вор», що додатково вказує на крайню ступінь зневаги до особистості позивача. Окрім того, відповідач прямо та безапеляційно вказує, що він є злодієм та членом організованої шахрайської групи, впевнено кваліфікує його дії як шахрайство у складі організованої групи та запевняє, що він понесе відповідальність за свої ганебні вчинки. В очах пересічних громадян про нього формується негативна думка. Позивач акцентує увагу на тому, що негативний характер інформації, поширеної у такий спосіб, порушує особисті немайнові права позивача, а саме: порочить честь, гідність та ділову репутацію, оскільки він є досить відома у місті особистість, бере активну участь у громадському житті міста та району, є керівником громадської організації «Народний вибір», балотувався в народні депутати України від 66 округу Житомирської області на виборах народних депутатів, що відбулися 2014 року, є помічником-консультантом народного депутата, самовисувався на посаду міського голови міста Коростишева на місцевих виборах, що відбулися у жовтні 2015 року, також є власником готельно-ресторанного та каменеобробного бізнесу, роботодавцем, волонтером, тобто є досить пізнаваною людиною в місті. Також позивач вказує, що порушення його прав носить триваючий характер, відвідуючи публічні місця йому постійно доводиться виправдовуватися перед третіми особами за свої дії, доводити, що він не є злодієм та не є шахраєм, що він не має спільників та відношення до можливих незаконних дій на ринку та в м'ясному павільйону зокрема, тощо. З міським головою його пов'язує лише спільна громадська діяльність та наміри відновити права територіальної громади на територію ринку та права суб'єктів колективної власності - пайовиків Коростишівського районного споживчого товариства на майновий комплекс, розміщений по вулиці Шевченко, 40 в місті Коростишеві. Як представник громадської організації позивач займається волонтерською діяльністю, досить часто батьки військовослужбовців передавали через позивача гроші своїм близьким, які він доправляв на так званий фронт. На час подання позову дана важлива громадська місія через тяжкі звинувачення та, як наслідок недовіру до позивача, фактичного припинена. Позивач має намір балотуватися та бути обраним народним депутатом України на наступних виборах до Верховної Ради України. Його результати на політичному просторі напряму залежать від результатів проведеної роботи, а також бездоганної репутації та позитивно сформованого образу. Позивач вказує, що його репутація, престиж, позитивний обрах починаючого політика безнадійно зруйновані поширеною про нього недостовірною інформацією, їх відновлення потребує багато часу та зусиль. Від поширеної інформації зазнала негативних наслідків і його професійна діяльність. На сьогодні його досягнення в даних галузях пов'язуються з нібито паралельною злочинною діяльністю, а не з багаторічною та виснажливою працею, спостерігається значна втрата клієнтів в належному йому готелі та ресторані. Позивач вказує, що намагається не відвідувати публічні місця та уникає публічних заходів, в яких раніше обов'язково брав участь, через небажання вкотре виправдовуватися за дії, яких ніколи не вчиняв. Розмір завданої позивачу моральної шкоди, зважаючи на спосіб розповсюдження інформації, її характер, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, ступінь зниження престижу та ділової репутації в очах людей, час та зусилля, необхідні для відновлення його попереднього стану та виходячи із засад розумності та справедливості, позивач оцінює в 100000 гривень.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги. Зокрема, зазначив, що судом не надано належної оцінки тому, що поширена інформація подана відповідачем у формі чітких тверджень про дії групи осіб, визначено характер цих діянь та надано їм відповідну правову кваліфікацію. Крім того, вказана інформація дозволяє його (позивача) ідентифікувати. При цьому, спосіб поширення інформації та її різко негативний зміст призвів до істотних і вимушених змін у життєвих та робочих стосунках з оточуючими, членами сім'ї, фактично знищено престиж та її ділову репутацію в очах колег і ділових партнерів.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є керівником громадської організації Народний вибір» у Коростишівському районі Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію громадського об'єднання, як громадської організації чи громадської спілки №1419199 від 13 травня 2014 року.

Відповідно до копії посвідчення №2, виданого Коростишівською МТВК 25 вересня 2015 року, ОСОБА_1 є кандидатом на посаду міського голови Коростишівської міської ради.

ОСОБА_1 є помічником-консультантом на громадських засадах народного депутата ОСОБА_6, що підтверджується копією посвідчення №270/06.

Зі справи вбачається, що серед підприємців, які здійснюють торгівлю на кооперативному ринку, було поширено звернення без номеру та дати, за підписом директора ПР «Кооперативний ринок» ОСОБА_2, у якому вимагалося від приватних підприємців сплатити у касу ринку кошти за надані послуги за період з 25.12.2015 року по 31.12.2015 року включно. У абзаці п'ятому даного звернення вказано наступне: «Ми протягом багатьох років співпрацюємо разом і давайте не слухати Остапів Бендерів в особі міського голови та злодія Вориводи та їх посібників, яких він призначив самовільно збирати кошти - Папірник. Ті гроші, що Ви їм сплатили та сплатите не дійдуть до міської ради, а вони за це понесуть відповідальність, за шахрайство, згідно чинного законодавства» (а.с. 7-14).

Вищевказані обставини сторонами не заперечуються.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що інформація, висловлена відповідачем у листі, є оціночним судженням та не містить фактичних даних. При цьому, критика, оцінка дій, а також висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Відтак, вказані оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що активна громадська діяльність позивача свідчить про готовність його до надмірної уваги та критики його дій. Відповідачем же у своєму зверненні порівняно поведінку позивача з літературним героєм та його діями, що свідчить про застосування сатири та алегорії.

Також, суд правильно відмовив і у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною від визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію.

Доводи апеляційної скарги про те, що інформація щодо позивача подана у листі у формі чітких тверджень та з правовою кваліфікацією його дій, є безпідставними та спростовуються змістом листа. Висловлювання у зверненні щодо інших осіб не є предметом розгляду даної справи.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи про те, що вказана інформація дозволяє ідентифікувати ОСОБА_1, оскільки у листі вказане тільки прізвище «Воривода» без зазначення ім'я, по батькові та будь-яких інших даних про особу (місця роботи, проживання тощо).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення ухвалено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді