Справа № 496/5224/14-ц
Провадження № 4-с/496/17/16
У Х В А Л А

Іменем України

"07" вересня 2016 р. місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Мельничук Н.І.,

при секретарі Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Біляївка ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність відділу ДВС Біляївського МРУЮ в Одеській області щодо примусового виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22.12.2014 року.

При цьому посилається на те, що 13.04.2016 року він направив до відділу ДВС Біляївського МРУЮ рекомендованою поштою три виконавчих листа з заявами про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь заборгованості в сумі 49 950 грн. Вказане поштове відправлення було отримано відділом ДВС 16.04.2016 року, але до цього часу він не отримав відомостей щодо розгляду його заяв, хоча державний виконавець повинен був розглянути його заяви та прийняти рішення протягом трьох днів. У звязку з цим просить суд зобовязати відділ ДВС Біляївського МРУЮ надіслати йому копію постанови про відкриття виконавчого провадження, надати можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження №496/5224/14-ц та забезпечити проведення всіх необхідних виконавчих дій для примусового виконання рішення суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання представник відділу ДВС Біляївського МРУЮ не зявився, але подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції, які є нормами прямої дії.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що виконання судового рішення є невідємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами (ст. ст. 2, 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 6 Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Положення ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуються зі ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний виконувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області залишено без змін з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованості в сумі 49 950 грн. (а.с. 75-77,133-136 т. 1).

На підставі рішення суду 14 травня 2015 року Біляївським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист № 496/5224/14-ц, відповідно до якого на користь ОСОБА_1 підлягає солідарному стягненню сума у розмірі 49 950 грн. з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 243 т. 1).

02 липня 2015 року постановою державного виконавця виконавче провадження було відкрито (а.с. 199 т. 1).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово оскаржував дії виконавця, з приводу виконання рішення, що підтверджується скаргами, та ухвалами Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 145-146, , 148-149, 157-158, 161, 172-174, 182-183, 187-188, 212-214, 240-241, 247-248, 265-267).

В судовому засіданні державним виконавцем були надані копії відповідних виконавчих проваджень, з яких вбачається, що останнім проводяться всі необхідні виконавчі дії, у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження».

Твердження скаржника, що йому не надали можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, не ґрунтуються на законі та спростовані матеріалами справи. Будь-яких доказів в підтвердження того, що державним виконавцем або іншими співробітниками відділому ДВС Біляївського МРУЮ в Одеській області створювались перешкоди ОСОБА_1 в ознайомленні з матеріалами провадження суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факт порушення його прав чи свобод відділом ДВС Біляївського МРУЮ в Одеській області, а тому законних підстав для задоволення скарги суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 383, 386-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_5