Є. у. н. с. 512/123/16-ц
Провадження № 2/512/101/16
17 травня 2016 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого - судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Шаповал Н.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Савранська районна державна адміністрація Одеської області, Відділ Держгеокадастру в Савранському районі Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,
22.02.2016 року до суду надійшов зазначений цивільний позов.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4.
Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із : житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та права на земельну частку ( пай ) КСП «ЗОРЯ», розташованого в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області, розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах.
Позивач є сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження. Та відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року ) є спадкоємцем першої черги.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_5 (нині покійна) прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Савранської державної нотаріальної контори, Одеської області на підставі якої відкрито спадкову справу № 100/1996 року.
13 лютого 2002 року за реєстровими № 240, 241, Федоровим Є.А. зав. Савранської районної державної нотаріальної контори, Одеської області позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? ( одну другу ) частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та ? (одну другу) частку земельних ділянок 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і 0,25 га. для ведення особистого підсобного господарства.
Після отримання даного свідоцтва ОСОБА_1 більше не звертався до нотаріальної контори, оскільки вважав, що іншого майна у спадкодавиці ОСОБА_4, не має.
В 2012 році сестра позивача ОСОБА_2, звернулася до Савранського районного суду, щодо визначення додаткового строку для подачі до Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини. Однак позовну заяву було залишено без розгляду.
Таким чином ОСОБА_1 стало відомо про наявність сертифіката на право на земельну частку ( пай ) серія НОМЕР_2 виданого на ім'я покійної матері ОСОБА_4.
Позивач вказує на те, що ОСОБА_2 стверджує, що оригінал вищевказаного сертифіката знаходиться у неї, однак немає жодних підтверджень даного факту, крім її звернень до усіх організацій, які унеможливлюють оформлення даного спадкового майна.
Позивач звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про повернення за винагороду сертифіката за номером НОМЕР_2, який виданий на ім'я ОСОБА_4. Однак ніхто не відкликнувся.
Після чого ОСОБА_1 звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про визнання недійсним сертифіката за номером НОМЕР_2, який виданий на ім'я ОСОБА_4.
27 серпня 2015 року позивач звернувся до Савранської районної адміністрації, Одеської області із заявою, щодо надання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_4, однак у зв'язку зі зверненням ОСОБА_2, жительки м. Енергодар, Запорізької області із заявою, щодо наявності у неї оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_4, дублікат видати не має можливості.
Як свідчить копія заяви № 32 від 13 вересня 1996 року, ОСОБА_2 відмовилась від спадщини після смерті матері, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Савранської державної нотаріально контори, Одеської області.
Враховуючи те, що позивач в будь-який спосіб позбавлений можливості отримати документ, який посвідчує право померлої на земельну частку (пай), звернутися до суду для визнання такого права в судовому порядку.
17.05.2016 року в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначивши, що він позбавлений можливості в інший спосіб оформити спадщину після смерті матері. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися повторно, що підтверджується поштовими повідомленнями (а. с. 23; 24; 37; 38; 39; 46; 48; 52; 65; 70; 71). Від відповідача надійшла письмова заява в якій відповідач-1 не висловила своєї позиції щодо позовних вимог та не було заявлено клопотань щодо відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності (а. с. 57). Від ОСОБА_3, яка є донькою померлої сестри позивача ОСОБА_5, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представники третіх осіб в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Суд прийнявши до уваги думку позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено.
Оскільки зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.
У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 28 червня 1995 року зроблено запис за № 18, місце реєстрації відділ реєстрації актів громадського стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про смерть повторне серія НОМЕР_3) (а. с. 4).
Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із : житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та права на земельну частку ( пай ) КСП «ЗОРЯ», розташованого в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області, розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 14).
Позивач є сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження (а. с. 7). Та відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року ) є спадкоємцем першої черги.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_5 (нині покійна) прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Савранської державної нотаріальної контори, Одеської області на підставі якої відкрито спадкову справу № 100/1996 року.
13 лютого 2002 року за реєстровими № 240, 241, Федоровим Є.А. зав. Савранської районної державної нотаріальної контори, Одеської області позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? ( одну другу ) частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Слюсареве, Савранського району, Одеської області та ? (одну другу) частку земельних ділянок 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і 0,25 га. для ведення особистого підсобного господарства (а. с. 8; 9; 10).
Після отримання даного свідоцтва ОСОБА_1 більше не звертався до нотаріальної контори, оскільки вважав, що іншого майна у спадкодавиці ОСОБА_4, не має.
В 2012 році сестра позивача ОСОБА_2, звернулася до Савранського районного суду, щодо визначення додаткового строку для подачі до Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини. Однак позовну заяву було залишено без розгляду (а. с. 16).
Таким чином ОСОБА_1 стало відомо про наявність сертифіката на право на земельну частку ( пай ) серія НОМЕР_2 виданого на ім'я покійної матері ОСОБА_4.
Позивач звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про повернення за винагороду сертифіката за номером НОМЕР_2, який виданий на ім'я ОСОБА_4. Однак ніхто не відкликнувся (а. с. 11).
Після чого ОСОБА_1 звернувся до газети «СІЛЬСЬКІ НОВИНИ» з заміткою про визнання недійсним сертифіката за номером НОМЕР_2, який виданий на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 12).
27 серпня 2015 року позивач звернувся до Савранської районної адміністрації, Одеської області із заявою, щодо надання дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_4, однак у зв'язку зі зверненням ОСОБА_2, жительки м. Енергодар, Запорізької області із заявою, щодо наявності у неї оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ЗОРЯ» серія НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_4, дублікат видати не має можливості (а. с. 13).
Згідно заяви № 32 від 13 вересня 1996 року, ОСОБА_2 відмовилась від спадщини, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Савранської державної нотаріально контори, Одеської області (а. с. 15).
Статтею 553 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.
Сестра позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8), спадщина після її смерті не приймалась (а. с. 73-74).
Таким чином судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері.
У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про спадкування на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай).
Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Враховуючи те, що позивач в будь-який спосіб позбавлений можливості отримати документ, який посвідчує право померлої на земельну частку (пай), суд дійшов висновку про те, що позов про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню, оскільки в такому разі рішення суду буде правовстановлюючим документом для належного оформлення ним свого права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
На підставі наведеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 529, ч. 2 ст. 549, ст. 553 ЦК України (1963 року), ст. 328, 1261, 1270 ЦК України, ст. 213-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_4 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 11.09.1997 року - у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «ЗОРЯ» розміром 2,92 га в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення подати заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (ч.1 ст.294, ч.1 ст.296 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Суддя В. А. Лепеха