Справа № 202/8934/15-ц
Провадження 2/202/660/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 19 лютого 2003 року. Від цього шлюбу у сторін народилась дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 1998 року було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач припинив сплату аліментів у звязку з досягненням дитиною повноліття. 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 була зарахована до державного університету внутрішніх справ на перший курс денної форми навчання юридичного факультету за напрямком підготовки «Правознавство» освітньо - кваліфікованого рівня «Бакалавр» на контрактну форму навчання з 01.09.2015 року і оплатою навчання 14 100 грн. щорічно. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаю із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною 23 років.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила пред'явлену позовну заяву задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення у яких зазначено, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини з наступних підстав. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 з 16.11.1998 року по 30.08.2015 рік відповідач сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 З 25.08.2001 року по 04.11.2010 року він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого у відповідача є троє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_9 за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2010 року з відповідача було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 1000 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття на користь матері ОСОБА_9 06 березня 2015 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_10. Від цього шлюбу народився син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5. З квітня 2010 року ОСОБА_6 мешкає з відповідачем. Крім того на його утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка потребує стороннього догляду. Зазначив, що він є єдиним годувальником своєї сімї. Згідно довідки про доходи заробітна плата відповідача складає до 5 000 грн., а тому просив відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог про стягнення аліментів.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 1995 року, який було розірвано 31 липня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ №239558 від 19 лютого 2003 року.

Від зазначеного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №444630 виданого 29 вересня 1997 року.

Рішенням Індустріального райнарсуду м. Дніпропетровська від 26 листопада 1998 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму в місяць починаючи з 16 листопада 1998 року до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, дитина сторін ОСОБА_4 була зарахована до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на перший курс денної форми навчання юридичного факультету на контрактну форму навчання з 01.09.2015 року.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

На даний час відповідач припинив сплату аліментів у звязку з досягненням дитиною повноліття.

Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Доказів того, що відповідач систематично щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання дочки в судовому засіданні надано не було.

Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Іншого в судовому засіданні доведено не було.

Згідно довідки ПАТ «ЄВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» № 217 від 20 січня 2016 року та розрахунковим відомостям ОСОБА_3 працює на посаді оператора поста управління станом гарячого прокату та має стабільний дохід.

В судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має мінливий (нестабільний та нерегулярний) заробіток, у зв'язку з чим, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач, згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2010 року, сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі 1000 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття на користь матері ОСОБА_9 та має на своєму утриманні непрацездатну матір.

Враховуючи встановлені обставини, майновий стан відповідача, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на утриманні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у розмірі 1/9 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, оскільки відповідач є батьком дитини, працездатний, працює та має регулярний і стабільний заробіток, і зобов'язаний матеріально утримувати дочку. Таку допомогу він має можливість надавати.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 198-201 Сімейного кодексу України ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_14 Петрівни до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, (ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_3), яка продовжує навчання у розмірі 1/9 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 листопада 2015 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення буде виготовлений до 29 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин