РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9071/16-ц

пр. № 2/759/4243/16

29 листопада 2016 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень-2», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Габріель Лідії Євгенівни про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з вимогами до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень-2» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Габріель Л.Є. якими просить визнати за нею право власності : на квартиру АДРЕСА_1; на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2; на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1288 га, що розташована на території Погребищенської міської Ради Погребищенського району Вінницької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд - 0,1000 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,0288 га; на грошові кошти, які зберігаються на рахунках в АТ «Ощадбанк» і відкриті на ім»я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Позовні вимоги обгрунтовує наступними обставинами: фактом свого народження ІНФОРМАЦІЯ_5. у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6; фактом свого одруження 16.09.2003 р. з ОСОБА_7 та зміною свого пррізвища з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5»; наявністю заповіту батька, який 15.02.2007 р. був складений на її ім»я, але за дошлюбним прізвищем і за яким вона ОСОБА_8 набуває право власності у разі смерті ОСОБА_5 на все його майно; смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 батька, а також своїм зверненням до нотаріуса 15.10.2015 р. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і відмовою приватного нотаріуса Габріель Л.Є. у видачі свідоцтв про право власності за заповітом з підстав сумнівів щодо того, чи є заявник ОСОБА_1 та вказаний у заповіті спадкоємець ОСОБА_8 однією і тією самою особою.

Доводить зазначені обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги, наступними доказами. Щодо факту родинних відносин: свідоцтвом про народження ОСОБА_8, свідоцтвом про одруження ОСОБА_8 з ОСОБА_7 Щодо права на спадкування: свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, його заповітом на ім»я ОСОБА_8 Щодо права на звернення до суду: постановою приватного нотаріуса Габріель Л.Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1: копією інвентаризаційної справи № 251/30266, що заводилось Київським міським бюро технічної інвентаризації 1993 року. Щодо права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 - оригіналом технічного паспорту на будинок виготовленого 29.12.2015 р. Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації». Щодо права власності на на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1288 га, що розташована на території Погребищенської міської Ради Погребищенського району Вінницької області -Державним актом на право приватної власності на землю та копією Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позовної заяви та просять її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник відповідача ЖБК «Жовтень-2» позов визнає з підстав відсутності у ЖБК інтересу до спірної квартири.

Приватний нотаріус Габріель Л.Є. до суду надіслала свої заперечення у яких зазначає, що видана нею 27.04.2016 р. постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 не оскаржувалась. Нотаріус , виконуючи покладені на нього державою нотаріальні функції не стає учасником цивільних правовідносин, щодо яких вчиняються нотаріальні дії, а відтак не може порушувати (оспорювати чи невизнавати) цивільні права, які є змістом цих відносин. Не маючи юридичної зацікавленості у результатах розгляду справи судом і реалізації прийнятого ним рішення, нотаріус не може бути відповідачем у цивільній справі, крім випадків оскарження його дій чи актів.

Суд, заслухавши пояснення щодо суті позову позивача, його представника, представника відповідача, з»ясувавши обставини, якими обгрунтовуються вимоги та заперечення, дослідивши докази на які є посилання в обгрунтування позовних вимог та заперечень, встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10).

Згідно свідоцва про одруження 16.09.2003 р., відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві було зроблено запис № 592 про одруження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 , прізвище якої після одруження стало «ОСОБА_5» (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві Управління державної реєстрації Головного ТУЮ у м.Києві, була зареєстрована смерть ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12). За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_8 і який був посвідчений державним нотаріусом П»ятої київської державної нотаріальної контори Колесниченко М.О. 15.02.2007 р. та зареєстровано в реєстрі за № 8-230 (а.с.13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габріель Л.Є. встановлено, що ОСОБА_1 наданий заповіт. ОСОБА_1 стверджує, що є спадкоємцем за цим заповітом, однак на дату його посвідчення (15.02.2007 р.) її прізвище, яке їй присвоєно з 16.09.2003 р. в результаті укладання шлюбу - «ОСОБА_5» не співпадає з прізвищем, зазначеним в тексту заповіту - «ОСОБА_5». Крім того в тексті заповіту спадкодавець не вказав родинних стосунків зі спадкоємцем. Окрім того нотаріусу не було надано правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності за заповітом за наявністю сумнівів щодо того, чи є заявник ОСОБА_1 та вказаний у заповіті спадкоємець ОСОБА_8 однією і тією ж особою (а.с.15).

Щодо вимоги про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1288 га, що розташована на території Погребищенської міської Ради Погребищенського району Вінницької області та грошові кошти, які є спадковим майном.

Позивач просить визнати за собою право власності на це спадкове майно (право власності спадкодавця на які, є підтвердженим) з підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтв на право власності за заповітом у зв»язку із недоведеностю особи, яка звернулась із відповідною заявою тій особі, якій заповідалось майно спадкодавця. З чого можна зробити висновок про те, що відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом не пов»язана із відсутністю доказів про право власності на спадкове майно, а пов»язана із недоведеністю особи, яка є спадкоємцем належності їй заповіту або недоведеністю факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем.

Позивач звернувся до суду обравши такий спосіб захисту своїх прав як визнання права власності, що встановлено пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, зазначивши відповідачем приватного нотаріуса. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Даний позов мотивований невизнанням нотаріусом такого права за позивачем.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (надалі по тексту - лист ВССУ), у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Позивачем не заявлялось клопотання про залучення у якості відповідачів інших осіб.

Слід зазначити по-перше, на відсутність між особою, щодо якої вчиняються нотаріальні дії та нотаріусом, який вчиняє нотаріальні дії цивільних правовідносин, а відтак нотаріус не може порушувати (оспорювати чи невизнавати) цивільні права, які є змістом цих відносин. По-друге, спадкоємець, який не може довести факту належності йому заповіту, може скористатись своїм правом на звернення до суду про встановлення такого факту. Отже, отримавши відмову нотаріуса у видачі свідоцтв на право власності за заповітом у зв»язку із недоведеностю особи, яка звернулась із відповідною заявою, що вона є тією особою, якій заповідалось майно спадкодавця, зокрема що вона є донькою спадкодавця, така особа може звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме як за встановленям факту родинних відносин між фізичними особами (ч.1 ст.256 ЦПК України), так і за встановленням факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайновий прав фізичних осіб (ч.2 ст.256 ЦПК України).

Щодо вимоги про визнання права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач просить визнати за собою право власності на це спадкове майно (право власності спадкодавця на який, не є підтвердженим) з підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтв на право власності за заповітом у зв»язку із недоведеностю особи, яка звернулась із відповідною заявою, що вона є тією особою, якій заповідалось майно спадкодавця, а також у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Суд відмовляє у задоволенні цієї вимоги із вищезазначених підстав: звернення не до того відповідача та відсутністю вимоги про встанвлення факту родинних відносин.

Щодо вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач просить визнати за собою право власності на це спадкове майно (право власності спадкодавця на яке, не є підтвердженим) з підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтв на право власності за заповітом у зв»язку із недоведеностю особи, яка звернулась із відповідною заявою, що вона є тією особою, якій заповідалось майно спадкодавця, а також у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Із цією ювимогою позивач звертається до належного відповідача - ЖБК «Жовтень-2».

Як пояснює у судовому засіданні позивач, нею була знайдена лише копія інвентаризаційної справи№ 251/30266, що заводилось Київським міським бюро технічної інвентаризації 1993 року, якою і доводить право власності спадкодавця ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1. В матеріалах інвентаризаційної справи (наданої лише в копії) міститься, крім іншого, довідка про сплату ОСОБА_5 пайового внеску та реєстраційне посвідчення з чого суд робить висновок про те, що спадкоємець набув право власності, але правовстановлюючий документ був втрачений.

Як зазначено у вищезазначеному листі ВССУ, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України.

Відмовляючи позивачу у вимозі про визнання права власності на квартиру, суд виходить із обов»язку сторони довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог, відсутністю такого права у суду у збиранні доказів, а також виходить із принципу диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також, ухвалюючи саме таке рішення, суд керується ст.58,59 ЦПК України, щодо належності та допустимості доказів. Суд вважає, що докази щодо вимоги про визнання права власності на квартиру є належними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, але є недопустимими, оскільки такі докази повинні бути підтверджені саме певними засобами доказування, а визнання позовних вимог у цій частині відповідачем не замінює собою наявності допустимих доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218, 292,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень-2», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Габріель Лідії Євгенівни про визнання права власності в порядку спадкування, відмвоити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дні отримання копії цього рішення.

.

Суддя: