Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє від імені військової частини НОМЕР_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.
Зазначав, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08 вересня 2014 року № 200 ОСОБА_1 який працював на посаді артиста другої категорії другого взводу оркестру почесної варти Збройних Сил України звільнено з роботи за згодою сторін згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України з 08 вересня 2014 року.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 050 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1 428 грн 80 коп., вихідну допомогу у розмірі 2 158 грн 24 коп., моральну шкоду у розмірі 2 158 грн 24 коп.
З урахуванням того, що на час звернення до суду з позовом позивачу не видано трудову книжку, просив суд задовольнити позовні вимоги, визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині неповернення трудової книжки позивачу, стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2014 року та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року, позов задоволено частково.
Визнано незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо затримки у видачі трудової книжки ОСОБА_3 .
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 920 грн 56 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 300 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє від імені військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що з вини відповідача позивачу не повернуто належним чином оформлену трудову книжку, у зв`язку із чим з останнього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У результаті несвоєчасної видачі позивачу трудової книжки, останній зазнав душевних страждань, що є підставою для відшкодування завданої йому моральної шкоди.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08 вересня 2014 року № 200 ОСОБА_1 який працював на посаді артиста другої категорії другого взводу оркестру почесної варти Збройних Сил України звільнено з роботи за згодою сторін згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України з 08 вересня 2014 року.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 050 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1 428 грн 80 коп., вихідну допомогу у розмірі 2 158 грн 24 коп., моральну шкоду у розмірі 2 158 грн 24 коп.
Згідно із листа відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України від 20 травня 2015 року вбачається, що 30 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 12 795 грн 28 коп. та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку.
29 квітня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 вимогу про виконання у семиденний строк рішення суду, однак станом на 20 травня 2015 року у добровільному порядку рішення суду не виконано.
Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу .

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Згідно із ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 235, 237-1 КЗпП України, обґрунтовано виходив із наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні та не спростовують висновків судів.
Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені військової частини НОМЕР_1 , відхилити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: В.П. Гончар
О.П. Касьян
Д.О. Остапчук