АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2613/16
Справа № 641/7334/15ц Головуючий 1 інст. - Курганнікова О.А.
Категорія: кредитні Доповідач - Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області про визнання договору кредиту та іпотеки недійсними,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач звернулася у суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі по тексту ПАТ «Креді Агріколь Банк») про визнання договору кредиту та іпотеки недійсними.

В обґрунтування позову зазначала, що 18.05.2007 року між нею та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 2082/2007, предметом якого було надання грошових коштів в розмірі 22 000 дол. США на купівлю житла строком до 17.05.2017 року.

18.05.2007 року між нею та відповідачем з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 2082/2007-3, відповідно до якого позивач передала в іпотеку відповідачу належне їй нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Перед підписанням кредитного договору, відповідач не повідомив її належним чином про особу кредитодавця, як того вимагає п.п.1 п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»: ні в кредитному договорі, ні окремим документом їй не було надано інформацію про суб'єктну дієздатність відповідача, як кредитодавця, тобто не було надано для ознайомлення примірників письмового дозволу НБУ з переліком операцій, право на проведення яких було отримано відповідачем на час укладення кредитного договору. Таким чином, її було введено в оману щодо права відповідача на проведення операцій з готівковою іноземною валютою на умовах, вказаних в договорі.

Оскільки вказаний вище кредит носить споживчий характер та іноземна валюта була видана їй для споживчих цілей, вона вважає, що в даному випадку істотна умова договору (порядок погашення кредиту) - не відповідає вимогам Генеральної ліцензії відповідача на право здійснення валютних операцій та вимогам Інструкції про касові операції в банках України, та просила суд визнати кредитний та іпотечний договір недійсними та виключити запис № 491 з реєстру іпотек та заборон відчуження предмету іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача після надання пояснень та письмових заперечень в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник 3-ї особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області до судового засідання не з'явився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до необ'єктивного розгляду справи, невірних висновків суду, які не відповідають дійсним обставинам справи, за наслідками чого прийнято незаконне рішення, просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, рішення районного суду залишити без змін, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 цього Кодексу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По справі встановлено, що 18.05.2007 року між ОСОБА_3 та АТ «Індекс банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 2082/2007, предметом якого було надання грошових коштів в розмірі 22 000 дол. США на купівлю житла строком до 17.05.2017 року (а. с. 12-17).

В цей же день 18.05.2007 року між ОСОБА_3 та АТ «Індекс банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 2082/2007-3, відповідно до якого позивач передала в іпотеку відповідачу належне їй нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 18-20).

Підставою недійсності правочину за нормою ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог встановлених ст..203 цього Кодексу про те, що зміст правочину не може суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Крім того, в п. 11 даної Постанови вказано, що у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» п. 4 ст. 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

За таких обставин відмовляючи у позові ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, з урахуванням використання іноземної валюти на території України у випадках, порядку та на умовах встановлених законодавством, а також те, що позивач при отриманні кредиту в доларах США діяла вільно, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 215 та інших норм цього Кодексу, на які вона посилалась, про визнання правочинів недійсними.

Колегія не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд при ухвалення рішення не врахував те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у АТ «Індустріально-експортний банк» станом на 18.05.2007 року права на здійснення операцій з валютними цінностями, в т.ч. і надання фізичним особам кредитних коштів в доларах США.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Індекс банк» мав право на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до банківської ліцензії № 99 від 16 січня 2003 року та додатків до неї від 28 лютого 2001 року, та від 16 січня 2003 року за № 99-3 (т. 2 а.с. 6-11).

Таким чином, з огляду на зазначені норми спеціального законодавства України, перелічені вище, надання АТ «Індекс Банк» кредиту в іноземній валюті, а також сплата позичальником процентів та інших платежів за таким кредитом в іноземній валюті та одержання їх ПАТ «Креді Агріколь Банк» як правонаступника АТ «Індекс банк» від позичальника не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України жодною із сторін кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія вважає, що судом рішення ухвалено з додержанням норм і вимог матеріального, процесуального права, підстави до його скасування, задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ ,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук