АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4340/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/1289/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю апелянта та ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12 березня 2016 року, згідно судового рішення від 12 березня 2016 року, вона приступила до роботи, однак наказу про поновлення її на роботі відповідач не видав, тому просила стягнути середній заробіток за відпрацьований час з 12 березня 2016 року по 29 квітня 2016 року в розмірі 4298,04 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 4298 гривень 04 копійки, за вирахуванням із цієї суми податків та інших обов'язкових платежів.

Вирішено питання судових витрат.

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що рішення суду виконуються ВДВС на підставі виконавчого листа, однак позивач із заявою про поновлення її на роботі не зверталась та не подавала відповідні документи, необхідні для поновлення.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримала та зіслалась на обставини, викладені в ній. Пояснила, що була присутня в судовому засіданні при проголошенні рішення суду та повідомила керівництво про прийняте рішення.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що 12 березня 2016 року вона особисто передала і зареєструвала в завідувача сектором діловодства та у відділі кадрового адміністрування рішення суду про поновлення її на роботі. На виконання рішення суду вона негайно приступила до роботи і знаходилась на роботі щоденно, однак відповідач не допускає на робоче місце та не видав наказ про поновлення її на роботі контролером-касиром. Вона працювала в залі, допомагала клієнтам банку в оформленні документів, пенсіонерам в оплаті комунальних платежів через термінал, отриманні готівки через банкомат та інше, що зафіксовано встановленими в залі камерами.

Заслухавши доповідача, апелянта, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді старшого контролера-касира операційного сектору ТВБВ № 10019/025 ТВБВ № 10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», стягнуто з відповідача 11700, 22 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням податку з доходів фізичних осіб, та інших обов'язкових платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року рішення Тернопільського міськрайоного суду від 12 березня 2016 року залишено без змін.

04 травня 2016 року відповідно до наказу № 475-К ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді старшого контролера-касира операційного сектору ТВБВ № 10019/025 ТВБВ № 10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку із затримкою виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, яке підлягало негайному виконанню, відповідач повинен виплатити позивачці середній заробіток за час затримки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника суд допускає негайне виконання рішень.

Негайне виконання рішення передбачає його обов'язкове виконання, незалежно від набрання ним законної сили.

Невиконання рішення суду є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 14 ЦПК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як слідує з рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року, суд допустив його негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Встановивши, що рішення суду з 12 березня по 4 травня 2016 року, всупереч зазначеним вимогам закону, не виконувалось, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що цей період є вимушеним пргулом, який підлягає оплаті на підставі ст. 236 КзпП України з огляду на суму середнього заробітку 119 грн 39 коп., зазначену в довідці від 9 листопада 2015 року, яка надана ПАТ "Державний ощадний банк України" (за два останні місяці роботи).

Посилання апелянта на те, що рішення суду не виконувалось у звязку з тим, що він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної ДВС, та що позивач не зверталась із заявою про поновлення її на роботі та не надавала необхідні документи для поновлення її на роботі, не заслуговують уваги суду, оскільки представник відповідача був присутній в судовому засіданні при проголошенні резолютивної частини рішення і їм було відомо про рішення суду, в тому числі і в частині негайного виконання, однак відповідач не вчинив жодних дій для поновлення позивача на роботі добровільно. Крім цього, резолютивну частину рішення ОСОБА_1 надавала відповідачу, про що свідчить його реєстрація 12 березня 2016 року під №555-ВХ (а.с. 2) Останній отримував повний текст рішення для подальшого його апеляційного оскарження, однак і після цього наказ про поновлення позивачки на роботі знову ж не був виданий.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Таким чином, рішення суду є законним і обґрунтованим та підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2