РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10112/16-ц

пр. № 2/759/4513/16

20 вересня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація,

встановив :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в липні завили позов про визнання ОСОБА_4 та її малолітню дочку ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що відповідачі понад рік без поважних на те причин не проживають за місцем своєї реєстрації.

Ухвалою суду, на задоволення клопотання відповідача, до участі у справі було залучено орган опіки і піклування - Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6 вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити за підстав наведених в позовній заяві.

ОСОБА_4 надала письмові заперечення до позову, за якими просила в задоволенні позову відмовити за підстав необґрунтованості, судове засідання провести без її участі.

Представник третьої особи в суд не з'явився, позицію щодо позову не довів.

Судом встановлено таке.

Квартира АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності, що видане 30.03.1995р. керівником Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі міста Києва, на праві власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках.

За довідкою Комунального концерну «Центр Комунального Сервісу» м. Києва» від 03.06.2016р., в квартирі АДРЕСА_1, разом з власниками, проживають на правах членів сім'ї власників ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідно ОСОБА_5 онукою ОСОБА_3 та правнучкою ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Відповідач в своїх запереченнях визнає, що за винятком «деякого» часу ніколи не проживала за місцем своєї реєстрації, а постійно проживає в квартирі бабусі по лінії матері, разом з нею проживає і дочка.

Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Причини не можливості проживання за місцем реєстрації, що повідомлені відповідачем, суд в сенсі наведених норм закону не може визнати поважними, а розцінює їх як такі, що вказують лише на факт розпаду сім'ї ОСОБА_3, в наслідок чого члени сім'ї стали проживати окремо, і це їх свідомий вибір.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та членів його сім'ї додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, створює перешкоди в розпорядженні майном, тощо.

Доводи відповідача про те, що наявність реєстрації в квартирі осіб які в ній не проживають не створює перешкод для її власників є надуманими.

Це ж стосується і заяви відповідача про те, що відсутність реєстрації за адресою спірного житла, позбавить її та дочку на належне медичне, соціальне забезпечення, права спадкування, тощо, оскільки це суперечить приписам відповідного законодавства.

Інші доводи відповідача на свій захист не стосуються суті спору.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_1.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Питання перерозподілу судових витрат позивачами не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.