АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Савчук М.В.

за участю секретарів Окармус О.М., Тодоряка Г.Д.

за участю: прокурора Романюка В.І.

за участю представника виконавчого комітету Чернівецької міської ради Осовської М.А., представника Департаменту ЖКГ Зимовець А.О., відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника ОСОБА_5, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м.Чернівці в інтересах виконавчого комітету Чернівецької міської ради до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах виконавчого комітету Чернівецької міської ради на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року прокурор м.Чернівці в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації ДЖКГ Чернівецької міської ради №49247 від 18.01.2012 року щодо передання в особисту власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право приватної власності НОМЕР_1 від 18.01.2012 року на квартиру АДРЕСА_1, видане ОСОБА_4, витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_3 вказану квартиру та передати її у власність територіальної громади м.Чернівці в особі виконавчого комітету Чернівецької ради.

Посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_7 (продавець), виконавчим комітетом Чернівецької міської ради

№22ц-546/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Скуляк І.А.

Категорія 2 Доповідач Чупікова В.В.

(покупець), ДЖКГ Чернівецької міської ради (замовник) позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 грудня 2011 року №8/2 ОСОБА_6 як учаснику бойових дій та особі, яка потребує поліпшення житлових умов, видано ордер на вказану квартиру.

16 січня 2012 року ОСОБА_6 відмовився від приватизації отриманої ним у користування квартири, оскільки вже використав своє право на безоплатну приватизацію квартир, проте спірна квартира не була повернута у власність територіальної громади м.Чернівці та у вказаній квартирі продовжував проживати син ОСОБА_6 - ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_4 18.01.2012 року приватизував зазначену квартиру відповідно до розпорядження ДЖКГ Чернівецької міської ради №49247 від 18.01.2012 року. Цього ж дня на підставі вказаного розпорядження ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на дану квартиру НОМЕР_1.

Отримавши у власність спірне нерухоме майно, ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд та продав приватизовану ним квартиру ОСОБА_3 на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу від 08.02.2012 року.

Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.01.2014 року було визнано незаконним п.10.1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 лютого 2008 року № 92/3 про постановку на квартирний облік ОСОБА_6, а також визнано незаконним рішення виконкому Чернівецької міської ради від 27 грудня 2011 року № 846/22 про видачу йому ордера на спірну квартиру.

Вказує, що ДЖКГ Чернівецької міської ради безпідставно видав розпорядження про передачу в особисту приватну власність ОСОБА_4 вказану вище квартиру та свідоцтво про право власності на неї. Оскільки ОСОБА_4 на момент приватизації не мав права на користування спірним нерухомим майном та як наслідок він не мав права на відчуження зазначеної квартири, а отже остання за правилами ст.388 ЦК України підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння в порядку віндикації.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах виконавчого комітету Чернівецької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації ДЖКГ Чернівецької міської ради №49247 від 18.01.2012 року та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на вказану квартиру у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Однак, судом першої інстанції не правильно встановлено перебіг строку позовної давності та не надано оцінки наявним у справі доказам, а саме рішенню Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23.01.2014 року та ухвалі Апеляційного суду Чернівецької області від 22.10.2014 року.

Прокурор Романюк В.І., представник позивача Осовська М.А. в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.cт.257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи у позові про скасування розпорядження органу приватизації ДЖКГ Чернівецької міської ради №49247 від 18.01.2012 року щодо передання в особисту власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, про визнання недійсним та скасування свідоцтво про право приватної власності НОМЕР_1 від 18.01.2012 року на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження органу приватизації було прийняте - 18.01.2012 року та цього ж дня на його підставі було видане свідоцтво про право власності, проте. з позовом до суду прокурор в інтересах позивача звернувся лише 28.01.2015 року, тобто поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Такий висновок суду першої інстанції порушує норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

За матеріалами справи встановлено наступне.

Відповідно до п.10.1 рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.02.2008 року №92/3 ОСОБА_6 разом з сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_8 на пільгових умовах зарахований на квартирний облік у виконкомі Чернівецької міської ради.

В подальшому виконавчим комітетом Чернівецької міської ради від 27.12.2011 року №826/22 ОСОБА_6 видано ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_1 із членами його сім'ї - сином та донькою(а.с.23, т.1).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22.10.2014 року, визнано незаконними пункт 10.1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 лютого 2008 року № 92/3 про постановку на квартирний облік ОСОБА_6 та рішення виконкому міської ради від 27 грудня 2011 року № 846/22 про видачу йому ордера на спірну квартиру (а.с.10-12, 21-23, т.1).

З огляду на викладене доводи прокурора про те, що позивач дізнався про порушення свого права 22.10.2014 року і за захистом порушеного права звернувся в межах строку позовної давності є обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ст.59 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер.

30.12.2011 року третій особі ОСОБА_6 на склад сім'ї : син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_9 видано ордер №50 серія МВК на квартиру АДРЕСА_1, який в установленому в законі порядку не визнаний недійсним(а.с.38 в т.1).

На підставі зазначеного ордеру відповідач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 вселилися у квартиру АДРЕСА_1 стали там постійно проживати на умовах найму, зареєструвалися в ній своє місце проживання, про що свідчить довідка КЖРЕП -12 на (а.с.33 в т.1).

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Порядок передачі квартири, яка використовується на умовах найму, у власність, перелік документів, які надаються органу приватизації для передчі квартири у власність, визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене наказом Міністерства з питань житлво - комунального госпдарства України від 16.12.2009 року №396 та Додатками до нього, в редакції на час виникнення спріних відносин (п.п.4,5,18,19).

Відповідно до п.18 Положення громадянин, який бажає приватизувати квартиру подає до органу приватизації наступні документи:

встановленого зразка заяву на приватизацію квартири,

довідку про склад сім»ї та займані приміщення, яку видає підприємство, що обслуговує будинок,

копію ордера,

документ, що підтверджує невикористання житлових чеків, тощо.

Представник Департаменту ЖКГ Зимовець А.О. в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснювала, що відповідач ОСОБА_4 органу приватизації надав всі документи, які передбачені вищенаведеним Положенням і відповідно до наданих документів не було підстав для відмови у задоволенні його заяви про передачу у власність йому спірної квартири в порядку приватизації.

Наведене представником відповідача Зимовець А.О. підтверджується документами на а.с.31-36 в т.1

18.01.2012 року ДЖКГ Чернівецької міської ради було видано розпорядження №49247, у відповідності до якого було задоволено прохання наймача ОСОБА_4 та вирішено передати йому в особисту власність квартиру, в якій він мешкає, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, суму в розмірі 248 грн. 23 коп. за надлишок загальної площі ОСОБА_4 сплатив готівкою на відповідний рахунок. В цей же день було видане свідоцтво про право власності, яке посвідчила право власності відповідача ОСОБА_4 на вказану квартиру(а.с.29,30 в т.1).

Вказані документи за формою та змістом відповідають Додаткам до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», видані з урахуванням вимог даного Положення.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації ДЖКГ Чернівецької міської ради №49247 від 18.01.2012 року та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати майно від набувача за відплатним договором, яке придбане у особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав та не міг знати, у випадках, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідач ОСОБА_4, як власник спірної квартири, мав право розпорядитися нею на свій розсуд (ст.319 ЦК України).

08.02.2012 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу право власності на квартиру № АДРЕСА_1 набув відповідач ОСОБА_3 (а.с.72,73 в т.1). Даний договір ніким не оспорений та не визнаний в установленому в законі порядку недійсним.

Крім цього, відповідач ОСОБА_3 пояснював в судовому засіданні апеляційної інстанції, що на придбання квартири йому не вистачало коштів, і він вимушений був звернутися до банку за отриманням кредиту.

Викладені обставини підтверджуються договором про іпотечний кредит №01-12/КФ від 08.02.2012 року та іпотечним договором№01-12/КФ від 08.02.2012 року, які долучені до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції на заперечення проти апеляційної скарги (а.с.25-30 в т.2). З даних документів убачається, що відповідачу ОСОБА_3 надано кредит строком до 08.02.2037 року в розмірі 160 000 грн. зі сплатою 15% річних для придбання у власність квартири № АДРЕСА_1. Належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором забезпечено передачею в іпотеку вказаної квартири на підставі іпотечного договору. Дане обтяження зареєстроване у Державному реєстрі іпотек 08.02.2012 року (а.с.24 в т.2)

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави, передбачені ст.388 ЦК України, для задоволення позову прокурора м.Чернівці про витребування у відповідача ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та передачі її територіальній громаді в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

За таких обставин рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах виконавчого комітету Чернівецької міської ради задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2016 року скасувати.

У задоволенні позову прокурора м.Чернівці в інтересах виконавчого комітету Чернівецької міської ради до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Перепелюк І.Б.

Савчук М.В.