Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1000/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

17.05.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді: Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М.,Чельник О.І.

секретар - Постоєнко А.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кіровограда цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від10 березня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та упущеної вигоди.

Просив суд стягнути з відповідача реальні збитки в наслідок загибелі бичка в розмірі 8750 грн., упущену вигоду в розмірі 3750 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що є сусідом відповідача та проживає з ним по одній вулиці. На території свого домогосподарства відповідач тримає стаціонарну пасіку (до 50 вуликів), яка знаходиться близько 150 метрів на відстані його домогосподарства.

31.07.2015р. близько14.00години дня, йому повідомили, що його бичка, який випасався на пасовищі, покусали бджоли, рій яких вилетів з пасіки відповідача.

В ніч з 02.08.20145 на 03.08.2015 стан бичка погіршився, у зв'язку з чим було рекомендовано його зарізати.

Згідно висновку Олександрівського ДВМ, смерть тварини викликана алергічною реакцією від покусів бджіл. М'ясо було не рекомендоване до вживання людям та рекомендовано утилізувати до біотермічної ями.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суму 8700 грн. - збитків внаслідок смерті бичка.

Вирішено питання судових витрат. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначив, зокрема, що у позивача не було паспорта на худобу, тому він не довів що це саме його бичка покусали бджоли , також без паспорта на худобу позивач не міг здати худобу на м'ясо. З актів від 31.07.2015 та від 03.08.2015 року не вбачається, про яку тварину взагалі іде мова. Суд послався на покази свідка ОСОБА_6 про смерть бичка саме від укусу бджіл, однак ОСОБА_6 є експертом, а суд його як експерта не допитав. Також немає доказів, що бичка покусали саме бджоли з пасіки відповідача, так як на території Олександрівської сільради розташовано 8 бджолиних пасік загальною кількістю 849 бджолосімей, які розташовані в 5-ти кілометровій зоні.

В засіданні Апеляційного суду відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_7 зокрема зазначив, що акти та довідка, складені про стан та забій бичка, не відповідають вимогам ,встановленим для складання цих документів, є сумнівними. Доказів, того,що бичка покусали саме бджоли відповідача немає. Відповідача ніхто не попереджав за цей випадок, не запрошували до позивача і все робилось без його участі. До того ж у відповідача є декілька бичків і не відомо чи цей бичок також одужав та бігає по пасовищі, а тому суд безпідставно частково задовольнив позов.

Позивач та його представник ОСОБА_8 з доводами апеляційної скарги не погодились та просили її відхилити. Позивач ОСОБА_5 зазначав, що у нього було два бички різного віку, розміром та вагою. Про те, що його бичка покусали саме бджоли відповідача, так як летіли з двору відповідача йому говорили сусіди, які намагались врятувати бичка. Намагався рятувати бичка і чоловік в спецодязі, який знаходився на пасіці відповідача Стосовно складання актів та довідки пояснив, що вет лікарь обслуговує три села, а тому його доводилось чекати. Покусаний бичок був у тяжкому стані і весь час ревів до загибелі, що було тяжко психологічно сприймати. Приїжджаючи, лікар робив капельниці та уколи бичку і далі їхав на визови. До того голова сільської ради телефонував до відповідача та поставив до відома про цей випадок і запрошував прибути, проте відповідач у грубій формі відмовся бути присутнім при огляді бичка.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є сусідами, проживають довгий час по АДРЕСА_1. Позивач- в домоволодінні НОМЕР_1, а відповідач- в домоволодінні НОМЕР_2.

В день 31 липня 2015 року на пасовищі, поблизу домоволодінь сторін, бичка позивача, який був вагою 350 кг., покусали бджоли, який загинув внаслідок алергічної реакції, що підтверджується актами за участю завідуючого Олександрівського ДВМ ОСОБА_6, фельдшера ОДВМ ОСОБА_10,в присутності голови Олександрівської сільради ОСОБА_11. та власника бичка ОСОБА_5, та довідкою ветеринарного лікаря.(а.с.8-10).

Посилаючись на показання свідка ОСОБА_12, яка намагалась рятувати бичка , але її саму почали кусати бджоли, які летіли з пасіки відповідача, суд дійшов висновку, що саме бджоли відповідача покусали бичка.

Вбачається, що раніше були скарги від жителів села щодо пасіки ОСОБА_2

Так, з листа управління ветеринарної медицини в Олександрйському районі від 12.05.2015 року за №01-40/103/147 встановлено, що в управління було колективне звернення щодо пасічника ОСОБА_2, яке надійшло від Олександрійського міжрайонного управління ГУ ДСЕС у Кіровоградській області від 27.04.2015 року . Були вжиті заходи.

При розгляді питання було встановлено, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 розміщена стаціонарна пасіка, яка належить ОСОБА_2, де утримуються бджоли. Пасіка паспортизована - ветеринарно-санітарний паспорт №11-01/172 виданий 10.06.2014 року.

Згідно п. 1.3 «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл» від 30.01.2001 року №9 , територію стаціонарної пасіки огороджують огорожею заввишки не менше 2,5 м для підвищення льоту бджіл.

При обстеженні пасіки гр.. ОСОБА_2 встановлено, що територія пасіки частково огорожена і висота огорожі не відповідає вимогам Інструкції. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.(а.с.7).

З листа департаменту агропромислового розвитку Кіровоградської обласної державної адміністрації вд 12.02.2016 року №141/01-42/11-4 вбачається, що Пасіка ОСОБА_2 огорожена двома парканами , висота яких становить близько 2 м. Головою Олександрівської сільської ради була проведена бесіда з гр.. ОСОБА_2 щодо приведення огорожі пасіки ( не менше 2,5 м) до початку медоносу у відповідність ветеринарно-санітарним нормам. (а.с58).

Відповідно до змісту ч.1 ст. 103, ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про бджільництво" фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил, згідно з якими при розміщенні пасіки на присадибній ділянці /подвір'ї/ огорожа повинна бути не менш 2, 5 м заввишки для підвищення рівня льоту бджіл.

Згідно Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів № 173 від 19.06.1996 року (додаток №5) та Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл №9 від 30.01.2001 року, які є обов"язковими для дотримання всіма державними органами, а також підприємствами, установами, організаціями незалежно від відомчої підпорядкованості і форм власності, посадовими особами та громадянами, пасіка повинна бути огороджена суцільним парканом висотою 2,5 метрів.

Із вищевказаних доказів вбачається, що пасіка відповідача розміщена по сусідству із господарством позивача з порушенням ветеринарно-санітарних норм, зокрема відсутня огорожа заввишки не менше 2,5 метра

Отже наявність пасіки поруч з домоволодінням позивача, порушує права останнього, як власника домоволодіння, а тому немає підстав щоб прийти до висновку, що бджолині сім"ї не заважають життєдіяльності позивача.

При цьому, як вбачається з показів свідка ОСОБА_13, що ОСОБА_2 в своєму домоволодінні тримає «грузинських « бджіл, які раніше загризли її собаку.

В судовому засіданні відповідач підтвердив ту обставину, що дійсно тримає бджіл кавказьської породи проте вважає, що дозволу на тримання бджіл цієї породи не треба було брати та його від нього ніхто і не вимагав.

Відповідно до довідки управління аграрно-промислового розвитку Олександрійської районної державної адміністрації середня вартість 1 кг. Великої рогатої худоби становить 25 грн. (а.с.6)

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку , з чим погоджується і колегія суддів, про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування відповідачем реальних збитків від загибелі бичка який був вагою 350 кг в сумі 8 750 грн. (25*350).

При цьому суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що позицію відповідача, який не визнає що бичка покусали дійсно його бджоли, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем до суду не було надано відомостей щодо інших пасік, які було розташовано поруч.

Посилання на ту обставину, що на території Олександрівської сільської ради розташовано 8 бджолиних пасік загальною кількістю 849 бджолосімей, які розташовані в 5-ти кілометровій зоні від місця пригоди на думку колегія суддів є безпідставне, оскільки судом було встановлено, що в 31 липня 2015 року в час, коли було покусано бичка, бджоли летіли з пасіки ОСОБА_2. Довідка про те, що на території Олександрівської сільської ради розташовано 8 бджолиних пасік загальною кількістю 849 бджолосімей надана тільки в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про бджільництво» на пасіках утримуються бджоли лише районованих у тій чи іншій місцевості порід згідно з планом їх породного районування в Україні, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Відповідно до ч.2 ст..23 Закону України «Про бджільництво» не районовані породи бджіл ввозяться в Україну лише в наукових цілях з дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики, за погодженням з Українською академією аграрних наук.

Як вище вже було зазначено, відповідач ввозив бджоли на свою пасіку без будь-якого дозволу

Виходячи із наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуюча суддя : В.А. Франко

Судді : І.М. Белінська

О.І. Чельник