Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/226/16-ц
Провадження № 2/499/217/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"11" квітня 2016 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), Відділу державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції (далі відповідач 2) про зняття арешту з будинку 161 по вулиці Радянської Армії, села Благоєве, Іванівського району Одеської області (далі будинок) належного відповідачу 1, була залишена без руху (далі ухвала від 09 березня 2016 року), оскільки подана з порушенням ст.ст.119,120 ЦПК України.

З ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається, що у випадках якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

04 квітня 2016 року до суду від представника позивача на виконання ухвали від 09 березня 2016 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви в якій представник позивача зазначив, що отримала ухвалу від 09 березня 2016 року, 25 березня 2016 року, отже строк встановлений для усунення недоліків закінчився 30 березня 2016 року.

Однак представник позивача, частково виконала вимоги ухвали від 09 березня 2016 року.

Так, представник позивача у зміненій позовній заяві вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Пенсійного фонду України в Одеській області в порушення вимог п.2 ч.2 ст. 119 ЦПК України, не зазначила про наявні засоби звязку, або їх відсутність у третьої особи.

Представник позивача направила змінену позовну заяву, в якій змінила склад третіх осіб, які приймають участь у справі, відповідно не надавши загалом до позовної заяви документів до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вимоги про надання всіх копій документів доданих до позовної заяви в тому числі копії квитанції про сплату судового збору відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, також виконані не були.

Таким чином, представник позивача надавши позовну заяву не виконала вимоги ч.1 ст.120 ЦПК України недодавши позовну заяву з відповідною кількістю копій позовної заяви та доданими до неї документами по числу відповідачів та третіх осіб, чим позбавила суд можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі та виконати вимоги ст. 127 ЦПК України.

Представник позивача в порушення п. 3, 5 ч. 2 ст.119 ЦПК України не зазначила змісту позовних вимог до кожного відповідача з обґрунтуванням й викладом обставин таких вимог, та в чому полягають неправомірні дії кожного відповідача.

Необхідність відокремлення вимог до кожного відповідача ґрунтується на тому, що у вказаній категорії справ органи державної виконавчої служби здійснюється виконання судових рішень, у звязку з чим описувалось майно та накладалися арешти, тому позивач мав би конкретно зазначити зміст, і обґрунтування позовних вимог з посиланням на докази до відповідача 2 або визначити у позовній заяві статус державної виконавчої служби, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог.

В цьому контексті слід звернути увагу позивача, що належними відповідачами у справах за позовом про звільнення майна з-під арешту є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особа, котрій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В позовній заяві не зазначено докази на підтвердження обставин: відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Іванівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року (далі рішення від 29 листопада 2013 року) та здійснення опису і заборони відчуження будинку по іншій справі; неможливість виконання саме рішення від 29 листопада 2013 року (постанова державного виконавця, інші документи виконавчого провадження, тощо).

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) повинен перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22).

При цьому, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Платіжне доручення від 29 лютого 2016 року додане до позовної заяви таким вимогам не відповідає й тому не може бути належним доказом сплати судового збору.

Слід звернути увагу представника позивача, що в ухвалі від 09 березня 2016 року не вимагалось надання позивачем доказів, а лише зазначення в позові в порядку визначеному п. 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України доказів, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування, що представником позивачів враховано не було.

Враховуючи, що представником позивача вимоги ухвали від 09 березня 2016 року в повному обсязі виконано не було, позовна заява підлягає поверненню позивачу, що не позбавляє позивача права звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна - визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, позивач має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3