Справа № 175/3642/16-ц
Провадження № 2/175/1507/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 жовтня 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю:

секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням позовних вимог, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Австрійської Республіки, Федеративної Республіки Німеччина, ОСОБА_4 Герцогства Люксембург та інших країн-учасниць Шенгенської без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04 червня 2015 року позивач уклала шлюб із громадянином ОСОБА_4 Герцогства Люксембург ОСОБА_5 Йозеф, про що в Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №246. Після розлучення дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний це робити. Відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоровя дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, ОСОБА_2 без мотивованих пояснень відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3 за кордон, що сприятиме розширенню світогляду дитини, позитивно позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, однак відповідач хоча не заперечує проти таких поїздок, але дозвіл на виїзд дитини не надає. На підставі зазначеного, позивач звернулася з позовом до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримавши позовні вимоги та просивши їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Представник третьої особи у судове засідання також не зявився надавши суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань (а.с.23,28). Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач з 12 листопада 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано (а.с.11, 12).

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Дитина проживає з позивачем.

З пояснень позивача наведених в позовній заяві слідує, що позивач має намір виїхати з дитиною за кордон, відповідач заперечує проти цього, не надаючи вагомих аргументів та нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон не надає. Маючи намір та можливості виїхати тимчасово за межі України, позивач не може це зробити, оскільки відповідач чинить перешкоди.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 Сімейного кодексу України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.150 та ч. 1 ст.155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Оскільки у позивача є труднощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, позивач зверталася до відповідача по цьому питанню, однак відповідач відмовився надавати такий дозвіл, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а виїзд в такий проміжок часу та в такі країни зумовлений необхідністю забезпечення інтересів дитини, та її потреб у реалізації соціального та духовного розвитку, оздоровленні, відмова батька у наданні дозволу у виїзді дітей за кордон є безпідставною та неаргументованою, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

При винесенні рішення суд також враховує вік дитини, в зв'язку з цим право на виїзд дитини за кордон має бути надано матері тимчасово, що в подальшому не позбавлятиме можливості батька виконувати свої батьківські обов'язки, та не порушуватиме його батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі території України до Австрійської Республіки, Федеративної Республіки Німеччина, ОСОБА_4 Герцогства Люксембург та інших країн-учасниць Шенгенської угоди малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: А.М. Шабанов