Номер провадження: 22-ц/785/4010/16
Головуючий у першій інстанції: Поліщук І. О.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 29 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю третіх осіб - Служби по справах дітей Одеської міської Ради про зобов'язання надати доступ до газового обладнання в квартирі АДРЕСА_1; про зобов'язання надати доступ в приміщення санвузлу (туалету) у вказаній квартирі, про зобов'язання звільнити жилі та підсобні приміщення вказаної квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю третіх осіб - Служби по справах дітей Одеської міської Ради, в якому просив суд зобов'язати відповідачів надати доступ до газового обладнання (плита) в квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_6., ОСОБА_5 надати доступ в приміщення кухні у квартирі АДРЕСА_1 для перевірки водомірів гарячої та холодної води, для відключення від водопостачання, надати доступ в приміщення санвузлу (туалету) у вказаній квартирі,для перевірки водомірів гарячої та холодної води, для відключення від водопостачання, зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10 звільнити жилі приміщення - 17,1 кв.м, 12,8 кв.м, та підсобні приміщення - балкон, лоджія, вбудовану шафу в коридорі, приміщення загального користування, коридор, кухню від особистих речей та меблі, а також речей, що належать дітям у квартирі АДРЕСА_1,для виконання ремонтних робіт у зазначених вище приміщеннях для подальшого проживання в них власника квартири ОСОБА_3 та членів його сім*ї - ОСОБА_11, ОСОБА_12. Свій позов обгрунтовує тим, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.08.2010 року. 29.01.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси прийнято рішення про вселення ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в квартиру АДРЕСА_1. 08.08.2014 року після проведення виконавчих дій по примусовому вселенню він з дочкою знаходився у квартирі у кімнаті площею -17, 1 кв.м, в якій прибирав, щоб в подальшому мати можливість проживати в цієї кімнаті. Через деякий час у кімнату увійшов ОСОБА_4 наніс йому декілька ударів по голові, також була травмована його дочка. Далі позивач вказує, що з 2010 року відповідачі не оплачуюють рахунки о комунальних платежах, 10 лютого 2014 року Малиновським судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 7416 гривень. 08.10.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси був прийнятий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «Теплопостачання» заборгованості за використану теплову енергію у сумі - 6842, 17 гривень.

11.09.2014 року позивачем було отримана відповідь на його заяву з ПАТ «Одесагаз» в якому повідомлено про борги за газопостачання, тобто відповідачі оплату за газ проводять один раз у три роки. При неодноразових намаганнях працівників газової служби потрапити до квартири для відключення газових приладів, відповідачі чинили перешкоди для доступу до квартири. Згідно довідки виданої ЖБК «Іллічівський-20» від 31 березня 2015 року заборгованість по квартплаті, прибудинкової території, холодної води склала - 6430 гривень. Далі позивач вказує, що згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат - 9,1 кв.м, 12,8 кв.м, 17,1 кв.м, кухні, туалету, ванної, коридору, балкону, лоджії та вбудованої шафи, загальною площею - 65, кв.м, житловою - 39 кв.м, а з 2010 року він несе значні матеріальні витрати із-за небажання відповідачів сплачувати рахунки за комунальних платежах, а також не виконує взяті на себе зобов'язання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та додатково пояснив, що незважаючи на те, що є власником вказаної квартири, не має можливості проживати в квартирі разом зі своєю сім'єю, тому що квартира знаходиться у занедбаному стані, і взагалі є непридатною для проживання. Позивач зазначав, що в квартирі проживають відповідачі разом з малолітніми дітьми, які не слідкують за чистотою у квартирі, не оплачують вартість спожитих житлово-комунальних послуг, і тому він як власник вимушений нести додаткові витрати пов'язані з утриманням належного йому майна. Позивач також вказує, що відповідачі не впускають його до власної квартири, він позбавлений можливості як користуватися належним йому майном так і доглядати за житлом, проводити там ремонті роботи.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, подавши до суду письмові заперечення, в яких вказує, що з вказаних правовідносин на які посилається позивач вбачається наявність спору між газовою службою та відповідачами по справі. Відповідач наполягав, що вселення позивача особисто в спірну квартиру не може бути підставою для надання доступу до приладів обліку, тому відповідачі як споживачі повинні допускати до приладів обліку тільки представників обслуговуючих організацій. Відповідач вважає, що він як споживач послуг зобов'язаний надати доступ до приладів обліку комунальних послуг тільки представникам обслуговуючих організацій але ніяк не позивачу. Несплата комунальних послуг споживачем може бути підставою тільки для стягнення в судовому порядку зі споживача послуг заборгованості на користь організації, яка надає вказані послуги. В даному випадку позивачем по справі може бути тільки організація яка надає відповідні послуги, а ніяк не Позивач по справі. Щодо відсутності доступу газової служби до спірної квартири відповідач зазначив, що жодного разу, представник газової служби ніколи не намагався увійти до квартири та жодного повідомлення по вказані обставини від газової служби він не отримував. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідачів по справі'звільнити житлові приміщення спірної квартири для здійснення Позивачем ремонтних робіт, відповідач зазначив, що відповідно до вказаного в позові рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29 січня 2014 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.04.2014року, у задоволенні позовних позивача до нього та його родини щодо їхнього виселення - відмовлено, а тому відповідач вважає, що має право проживати у всій спірній квартирі, а не в будь- якій її частині як того хоче позивач по справі.

На рішення суду позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити його позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Спірна квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у будинку ЖБК «Іллічівський-20» виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 29.06.1998р. за НОМЕР_1 та зареєстрованому в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі №31к, на сторінці №182, за №261, реєстраційний №18476081. 21.08.2010р. ОСОБА_13 оформила на ім'я свого сина ОСОБА_3 договір дарування, відповідно до якого остання подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,3 кв.м, у тому числі житловою 39,0 кв.м. Право власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27158582 від 30.08.2010р.

Наданий час єдиним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який разом зі своєю матір'ю ОСОБА_13 та донькою ОСОБА_12 зареєстровані за вказаною адресою. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 також з 23.11.1988р. зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1. У вказану квартиру ОСОБА_4 вселився як член сім'ї колишнього власника - ОСОБА_13 Також з 1996р. у спірній квартирі без реєстрації мешкає ОСОБА_6, яка перебуває з 04.03.2000 р. у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 Від шлюбу у подружжя відповідачів є четверо неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, які також мешкають у спірній квартирі та з 24.11.2010р. були там зареєстровані.

Як вбачається з позовної заяви позивач має намір провести відключення від газопостачання квартири, перевірити водомірі гарячої та холодної води для відключення від водопостачання у приміщеннях кухні та санвузлу. Про те будь-які дії пов'язанні як з наданням послуг з газопостачання так і надання послуг з водопостачання регульовані відповідними нормативно-правовими актами, які не можуть залишатися поза уваги як споживача цих послуг, так і організацій що надають ці послуги, а тому обов'язково враховуються судом при розгляді даної категорії справ.

Згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476) постачання природного, а також скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно відповідно до Правил безпеки систем постачання, що затверджується Держ нагляд охорон праці та цих Правил. Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним та газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємством та споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач повинен пред'явити документ, що підтверджує право власності на квартиру та інші документи, передбачені Правилами. У відповідності до п. 6 вищезазначених Правил, припинення газопостачання допускається у разі подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання. Проаналізувавши вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що позивач як власник квартири мав би укласти або переоформити на своє ім'я договір з газопостачальною організацією, а потім якщо прийде до рішення, що газопостачання належного йому нерухомого майна є недоцільним, має право подати заяву про припинення газопостачання. Оскільки зазначені дії позивачем не виконані, газопостачальна організація, яка має право відключати об'єкти від газопостачання до участі у справі не залучена, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідачів надати доступ до газового обладнання в квартирі АДРЕСА_1 для подальшого відключення від послуг з газопостачання. Суд також відмовляє у задоволенні позовних про зобов'язання надати доступ в приміщення санвузлу (туалету) у вказаній квартирі для відключення від водопостачання, з огляду на наступне.

Відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затвердженими Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27 червня 2008 року № 190 (у редакції Наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.10.2012 року №541), договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Згідно до ст. 13 ЗУ «Про жилого- комунальні послуги», 1. залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових. систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 2. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про жилого-комунальні послуги», 1. споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення: 1) для ліквідації аварій - цілодобово; 2) для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. 2. Працівники виконавця/виробника повинні поважати права споживачів, перебувати (відвідувати) тільки в тих приміщеннях, де розташоване обладнання, перевірка, ремонт, огляд якого відбувається. 3. У невідкладних випадках, пов'язаних з урятуванням життя людей та майна, може бути здійснене проникнення до житла та іншого володіння особи для проведення в них огляду та ліквідації аварій без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ) у порядку, встановленому цією статтею. 4. Якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ). 5. Представник виконавця/виробника попереджає споживача, який присутній, але відмовляється допустити до житла та іншого володіння, про здійснення несанкціонованого доступу. 6.

Під час здійснення несанкціонованого доступу і до повного завершення робіт, визначених частиною сьомою цієї статті, повинні бути присутні: представник виконавця/виробника, представник балансоутримувача/управителя, Національної поліції, аварійно-ремонтної бригади та споживач з будь-якого із суміжних приміщень. 7. Під час несанкціонованого доступу на аварійно-ремонтну бригаду покладаються такі обов'язки: 1) забезпечення доступу в приміщення шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей або вікон у приміщенні після погодження своїх дій з іншими учасниками несанкціонованого доступу; 2) здійснення огляду місця аварії, неполадки, що унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам; 3) проведення ремонтних та відновлювальних робіт; 4) термінове відновлення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон приміщення, що були пошкоджені під час несанкціонованого доступу, і проведення ремонтних та відновлювальних робіт, але не більше ніж протягом доби з часу проведення несанкціонованого доступу; 5) дотримання прав громадян, які проживають у цих приміщеннях, мінімізація негативних наслідків несанкціонованого доступу, зокрема щодо їх майна та обмеження доступу лише приміщеннями, необхідними для проведення робіт. 8. Представник виконавця/ виробника складає акти про проведення несанкціонованого доступу та про проведення ремонтних та відновлювальних робіт, які підписуються всіма учасниками несанкціонованого доступу. В актах обов'язково зазначаються: підстави для несанкціонованого доступу, відмітка про попередження споживача із зазначенням часу та осіб, які вели переговори із споживачем, у разі, якщо вони були проведені, причина та місце виникнення аварії, неполадки, перелік виконаних робіт, прізвище, ім'я, по батькові та посади учасників несанкціонованого доступу. Оригінали складених актів зберігаються у виконавця/виробника, іншим учасникам несанкціонованого доступу видаються копії, завірені печаткою виконавця. 9. Представник виконавця/виробника опечатує відновлені двері, вікна власною печаткою та ставить підпис, час і дату опечатування. Згідно до ст. 19 ЗУ «Про жилого-комунальні послуги», 1. відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 2. Учасниками відносин у сфері житлово - комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. 3. Виробник послуг може бути їх виконавцем. 4. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). 5. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. 6. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Проаналізувавши вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що позивач як власник квартири мав би укласти або переоформити на своє ім'я договір з організацією, яка надає відповідні послуги щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення,а потім має право подати заяву про припинення водопостачання. Оскільки зазначені дії позивачем не виконані, організація, яка має право відключати об'єкти від водопостачання до участі у справі не залучена, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідачів надати доступ в приміщення санвузлу (туалету) у вказаній квартирі для відключення від водопостачання.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_11. звільнити жилі приміщення - 17,1 кв.м, 12,8 кв.м, та підсобні приміщення - балкон, лоджію, вбудовану шафу в коридорі, приміщення загального користування, коридор, кухню від особистих речей та меблі, а також речей, що належать дітям у квартирі АДРЕСА_1, для виконання ремонтних робіт у зазначених вище приміщеннях для подальшого проживання в них власника квартири ОСОБА_3 та членів його сім'ї - ОСОБА_11., ОСОБА_12, суд обгрунтовано дійшов наступних висновків.

Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року, справа №1519/23876/2012, номер провадження №2/521/1907/14, позовні вимоги ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах, в інтересах ОСОБА_15 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12- до ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей:ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, Малиновського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, вселення та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Вселено ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_15 в квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2010 року. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей:ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, не чинити ОСОБА_3, ОСОБА_13 ОСОБА_12 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2010 року. Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 із квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.04.2014 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року в частині задоволення вимог про виселення без надання іншого житлового приміщення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду про вселення позивача та ОСОБА_12, ОСОБА_15 в квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2010 року та про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, не чинити ОСОБА_3, ОСОБА_13 ОСОБА_12 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 належної на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2010 року виконувалося другим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції. В ході виконання рішення суду державний виконавець звернувся до суду з поданням якому просив суд роз'яснити державному виконавцю та сторонам виконавчого провадження, які саме умови повинні бути враховані державним виконавцем при здійснення вселення стягувачів до даної квартири, а сам - у якому (яких) саме приміщеннях повинні мешкати боржники та їх четверо дітей та у яких саме приміщеннях квартири боржники мають зберігати свої речі та меблі. Роз'яснити державному виконавцю та сторонам виконавчого провадження, яких саме умов повинні дотримуватися боржники щоб вважатимуся, що перешкоди у користуванні усунені.

Встановити для сторін виконавчого провадження - окремо для боржників та окремо для стягувачів режим користування кухнею, враховуюче кухонне обладнання, ванною кімнатою та туалетом. Роз'яснити державному виконавцю та сторонам виконавчого провадження можливо лі у даному випадку блокування стягувачем газопостачання у квартиру. У вищезазначеному поданні державним виконавцем вказується, що постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені 21.05.2014 року, отримані боржником ОСОБА_4 особисто 22.05.2014 року. 22.05.2014 року до відділу з'явився боржник ОСОБА_4 та зобов'язався виконати рішення суду самостійно у добровільному порядку. Датою проведення виконавчих дій по виконанню судового рішення, за згодою сторін призначено на 23.05.2014 року о 9 годині ЗО хвилин. 23.05.2014 року 0 9 годині ЗО хвилин боржник впустив у квартиру державного виконавця та стягувача ОСОБА_3. Боржниками ОСОБА_4 та ОСОБА_16. передано стягувачу ключ від вхідної двері квартири. У той же час боржниками було передано державному виконавцеві заява у якої боржники зобов'язуються не чинити перешкод стягувачам у користуванні та розпорядженням квартирою. Однак, на питання державного виконавця стягувачу, де саме у квартирі повинні фактично мешкати боржники - ОСОБА_4 та ОСОБА_6, та їх четверо дітей - стягувач відповів, що всі вони повинні мешкати у кімнаті площею приблизно 9,0 кв.м за умовами сплати йому орендної плати щомісячно. У цієї ж кімнаті повинні знаходитися речі, які належать боржникам та їхнім дітям. На питання державного виконавця стягувачу, коли саме боржники мають право користуватися кухнею та санвузлом, стягувач відповів, що кухнею боржники мають право користуватися до 19-00 години. Щодо режиму користування санвузлом стягувач з боржниками не домовилися. Крім того, стягувачем виявлено намір відрізати квартиру від газопостачання у зв'язку з тим, що боржниками сплата за користування газом не проводилася тривалий строк та борг станом на 23.05.2014 року досяг вже приблизно 2500,00 гривень. У зв'язку з вищезазначеним, вселення у квартиру не відбулося. Відповідно вважатимуся, що перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою не усуненні. Про встановлені факти складено відповідний акт. 27.05.2014 року від боржника до відділу надійшла заява, у якої він інформує державного виконавця про те, що рішення суду йому незрозуміло у частині режиму користування квартирою, на підставі чого боржник звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси із заявою про роз'яснення виконання судового рішення. 29.05.2014 року до відділу від стягувача надійшла заява, у якої ОСОБА_3 повідомляє державного виконавця, що перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою не усунені, вселення стягувача у квартиру не відбувається. При спілкуванні зі сторонами виконавчого провадження у кабінеті та при проведенні виконавчих дій у квартирі, державним виконавцем відмічено факт острого не приязненого відношення між стягувачем та боржниками. Тобто, на думку державного виконавця, для запобігання порушення прав сторін виконавчого провадження у випадку спільного мешкання у квартирі, необхідно вичерпно визначити, яких саме умов необхідно дотримуватися боржникам, щоб вважатимуся, що перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою для стягувачів усунені. При встановлені таких умов необхідно ураховувати, що стягувач є повним власником квартири, однак у квартирі постійно мешкають четверо неповнолітніх дітей. Крім того, на думку державного виконавця для запобігання можливих конфліктів у випадку спільного мешкання у квартирі, необхідно встановити детальний режим користування квартирою як для боржників так й для стягувача (стягувачів). На думку державного виконавця, з метою запобігання порушення прав неповнолітніх дітей, на розгляд подання необхідно залучити представника служби по справах дітей Одеської міської Ради. Крім того, на думку державного виконавця у судовому засіданні необхідно розглянути питання, може лі у даному випадку стягувач ініціювати блокування у квартиру газопостачання.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). До членів сім'ї власника належать дружина, діти, батьки власника.

Таким чином суд, проаналізувавши вищенаведені вимоги законодавства України, які регулюють права власника будь-якого житла, з врахуванням ситуації, яка склалася між сторонами по справі, прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10 звільнити жилі приміщення - 17,1 кв.м, 12,8 кв.м, та підсобні приміщення - балкон, лоджію, вбудовану шафу в коридорі, приміщення загального користування, коридор, кухню від особистих речей та меблі, а також речей, що належать дітям у квартирі АДРЕСА_1,для виконання ремонтних робіт у зазначених вище приміщеннях для подальшого проживання в них власника квартири ОСОБА_3 та членів його сім'ї - ОСОБА_11, ОСОБА_12, є тотожними з позовними вимогами про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1, які вже розглядалися судом у 2014 році. Суд відмовляючи в задоволенні позову враховує, що рішення суду про вселення позивача та членів його сім'ї у спірну квартиру фактично не виконано, існують перешкоди у проживанні позивача у даній квартирі, тому суд вважає передчасною вимогу позивача про зобов'язання відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою, так як позивачі не проживають у спірній квартирі і між ними та відповідачами не визначений порядок користування жилими приміщеннями.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: 1)визнання права, 2)визнання правочину недійсним, 3)припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна право відношення; 7) припинення право відношення, 8) відшкодування збитків; 9) відшкодування моральної (не майнової шкоди) 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб. Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. Разом з тим на думку суду визначений позивачем спосіб захисту його цивільного права такий як зобов'язання відповідачів звільнити житлові та нежитлові приміщення квартири від особистих речей відповідачів та від речей належних малолітнім дітям, не відповідає вимогам ст.16 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С.Комлева