РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Приазовський районний Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.

при секретарях: Стецюка С.А., Цукановій Л.В.,

Міняйло А.П., Поліщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк»,далі (ПАТ «Альфа-Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 26406,55 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на ту обставину, що ОСОБА_3, 23.12.2013 року уклав кредитний договір № 500442874 та отримав кредит у сумі 28162,39 грн. з оплатою 14,99 % річних строком погашення до 24.12.2016 р.

Проте відповідач, ОСОБА_3 умови договору кредиту не виконав, суму кредиту не сплатив, заборгованість станом на 24.09.2015 року за договором кредиту складає - 26406,55 гривень, а саме:

прострочена заборгованість за кредитом - 18539,20 грн.;

за відсоткам-1848,71грн.;

по комісії-4618,64 грн.;

на 24.09.2015 року розмір неустойки становить: штраф -1400,00 грн.

Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 26406,55 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на ті обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про день і час слухання справи був сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача адвокат Ковальов Д.В. в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що його довіритель ОСОБА_3 особисто кредит у банку не укладав, тому кредитний договір не підписував. До своїх пояснень добавив, що він колись бажав придбати кредит в даному банку, залишивши ксерокопії документів, однак про оформлення договору йому стало відомо тільки зараз, а саме на момент звернення позивача до суду з даним позовом.

Також пояснив, що кредит був повернутий на наступний день, а саме 24.12.2013 року після його отримання. п.2.4 Договору передбачено, що кредит надається позичальнику на рахунок позичальника № НОМЕР_2, іншого порядку надання кредиту не встановлено. У п.2.5Договору говориться, що рахунок № НОМЕР_1 відкрито для погашення заборгованості по кредиту і він ні для чого не може використовуватися, і вже на наступний день, а саме 24.12.2013 року на даний рахунок надійшла вся сума.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

23.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 500442874,де останній отримав кредит у сумі 28162,39 грн. з оплатою 14,99 % строком погашення до 24.12.2016 р.(п 2.2, п.2.3 Договору а. с.4-8);

- згідно розрахункової заборгованості за кредитним договором № 500442874 від 23.12.2013,загальний розмірі заборгованості становить - 26406,55 гривень (а. с. 11 );

Приведені фактичні обставини свідчать про укладення між сторонами договору кредиту, предметом якого є грошові кошти в сумі 28162,39 грн. з оплатою 14,99 % річних.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплатити процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору відповідачу було нараховано неустойку, де станом на 24.09.2015 року розмір неустойки у вигляді штрафу становить 1400,00 грн.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з поверненням кредиту за Договором.

На виконання умов Договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позову вимога не виконана( а.с.13);

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками та неустойкою.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори і інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідносини, в яких одна сторона(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Форма і зміст договору відповідають вимогам ст.ст.1054,1055 ЦК України.

Отже, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлений договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього-графіком погашення кредиту.

Як вбачається з графіку розрахунку заборгованості на погашення сум кредиту, позичальником частково сплачені кошти. Факт внесення вказаних коштів на погашення кредитних зобов'язань відповідачем та його представником не спростований в суді.

З 24.09.2015 року жодного платежу за договором внесено не було ( а.с.11);

Таким чином, розрахунок заборгованості відповідачем та його представником не оспорюється та не спростований належними і допустимими доказами.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що банк виконав всі вимоги закону та умови кредитного договору.

Доводи представника відповідача адвоката Ковальова Д.В. про те, що кредитний договір з урахуванням додатку №1 до кредитного договору взагалі не укладалися між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки факт укладання договору з урахуванням додатку № 1 до нього підтверджений їх оригіналами, які були оглянуті судом під час розгляду справи, де сторони у добровільному порядку дійшли згоди щодо всіх умов Договору, підтвердженням чого є підписи сторін ( а. с. ).

частина 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлює обов'язок кожної сторони довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ні відповідач ОСОБА_3, ні його представник, адвокат Ковальов Д.В. не надали суду доказів щодо не укладання відповідачем кредитного договору з банком з урахуванням додатку № 1 до нього і те, що підписи в них зроблені не ним, а іншою особою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із оригіналу меморіального ордеру № 9333 від 24.12.2013 року (а.с.120) видно, що на рахунок № НОМЕР_1 внесена сума грошових коштів 28 162,39 гривень.

Посилання представника про те, що відповідно до умов договору п.2.5 Договору передбачено, що рахунок № НОМЕР_1 відкрито для погашення заборгованості по кредиту і він ні для чого не може використовуватися і вже на наступний день, а саме 24.12.2013 року на даний рахунок зайшла вся сума, тим самим кредит був повернутий, суд не приймає до уваги, так як відповідно виписки по особовим рахункам за період з 23.12.2013 року по 24.09.2015 року ( а.с.121-122) видно, що того ж дня, 24.12.2013 року відбулось перерахування грошових коштів за кредитним договором № 500442874 від 23.12.2013 року ОСОБА_3 на рахунок позичальника за № НОМЕР_2,що відповідає п.2.4 Кредитного договору.

Доводи представника відповідача також спростовуються іншими доказами по справі, а саме розрахунком заборгованості за кредитом у гривні, де позичальником ОСОБА_3 кредит сплачено частково, що підтверджується графіком погашення кредиту, де в ньому встановлена періодичність та розміри платежів позичальника з поверненням кредиту, сплати процентів за користування кредиту, штрафу за прострочення платежу.

Факт внесення вказаних коштів на погашення кредитних зобов'язань відповідачем не спростований та визнаний в суді. Розрахунок заборгованості останнім не оспорюється та не спростований належними і допустимими доказами. Також на (а.с.89) видно, що відповідно розписки, ОСОБА_3 23.12.2013 року особисто отримав платіжну картку, де його особа встановлена і підпис перевірена.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню: з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 26406,55 гривень.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,212-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 26406,55гривень (двадцять шість тисяч чотириста шість гривень 55 копійок) на п/р 0004, МФО № 300346, .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» судовий збір у сумі 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) на п/р 0004, МФО № 300346, .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Апалькова