Справа № 204/3998/15-ц
Провадження № 2/204/98/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про вселення та визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1 та визначити порядок користування квартирою № 12 в буднику № 13 по вул. Соціалістичній у м. Дніпро виділивши йому кімнату площею 11,3 кв.м. обладнану балконом 1 площею 0,3 кв.м. Приміщення: кухня площею 8,9 кам.; коридор площею 4,7 кв.м.; санвузол площею 2,8 кв.м. - залишити в загальному користуванні співвласників. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що йому та відповідачкам на праві власності належить по 1/3 частині вказаної квартири кожному. 1/3 частину вищезазначеної квартири позивач отримав в порядку спадкування по заповіту після смерті ОСОБА_5, померлої 07 липня 2008 року. Після вступу у спадщину він вирішив вселитися в квартиру та зайняти одну з кімнат, але при вселені в квартиру відповідачки не надали йому ключі від квартири та не впустили в квартиру.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні спочатку заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі, але в судових дебатах визнала позовні вимоги позивача. При цьому, на протязі розгляду справи визнавала той факт, що вона чинить перешкоди позивачу у вселенні в спірну квартиру.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Раніше, в попередньому судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29 липня 2013 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 4-1169 (а.с.5).

Право власності позивача на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1884786, що підтверджується Витягом з вказаного реєстру за № 7096146 від 29.07.2013 року (а.с.7).

Співвласниками інших 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яким належить по 1/3 частині квартири кожній з них, на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2005 року, виданого КЖЕП «Південне» згідно з розпорядженням від 30.06.2005 року за № 274-05 (а.с.45).

Право власності відповідачів на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за ними в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 12522202, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 8731961 від 24.10.2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

При цьому, судом встановлено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном, що не заперечувалося та підтверджувалося самими відповідачами.

Таким чином, обставини щодо здійснення перешкод позивачу у користуванні спірним майном з боку відповідачів не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У звязку з вищевказаними обставинами, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про вселення його в спірну квартиру та просив захистити його право на розпорядження своєю власністю в судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, позивач, як співвласник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, з огляду на вищевказане, суд вважає необхідним вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, позивач просив в судовому порядку визначити порядок користування квартирою № 12 в будинку № 13 по вул. Соціалістичній у м. Дніпро.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Також, згідно з положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, для встановлення можливих варіантів визначення порядку користування спірною квартирою необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Тому, для встановлення можливих варіантів визначення порядку користування спірною квартирою, по даній справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої був складений Висновок № 5446/5447-15 від 03.06.2016 року.

Згідно цього Висновку, судовий експерт, провівши вищевказану експертизу, прийшов до висновку, що згідно вимог нормативної літератури розділ в натурі на три окремі однокімнатні та ізольовані квартири у квартирі АДРЕСА_1 не можливо, а можливо лише визначити порядок користування співвласниками квартирою № 12 в будинку № 13 по вул. Соціалістичній у м. Дніпро по 1/3 частині з місцями загального користування в звязку з внутрішнім обємно планувальним рішенням приміщень квартири. І вказав, що можливо виділити в користування ОСОБА_3 кімнату площею 11,3 кв.м. (а.с.67-80).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає належним та допустим доказом вищевказаний Висновок № 5446/5447-15 від 03.06.2016 року з приводу визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визначити порядок користування квартирою № 12 в буднику № 13 по вул. Соціалістичній у м. Дніпро виділивши ОСОБА_3 кімнату площею 11,3 кв.м. обладнану балконом 1 площею 0,3 кв.м. Приміщення: кухня площею 8,9 кам.; коридор площею 4,7 кв.м.; санвузол площею 2,8 кв.м. - залишити в загальному користуванні співвласників.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 361, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 179, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про вселення та визначення порядку користування квартирою - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування квартирою № 12 в буднику № 13 по вул. Соціалістичній у м. Дніпро виділивши ОСОБА_3 кімнату площею 11,3 кв.м. обладнану балконом 1 площею 0,3 кв.м. Приміщення: кухня площею 8,9 кам.; коридор площею 4,7 кв.м.; санвузол площею 2,8 кв.м. - залишити в загальному користуванні співвласників.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова