Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
01.12.2016 394/615/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Партоліної І.П.

при секретарі: Довгій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з врахуванням зменшених позовних вимог, звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 грудня 2014 року приблизно об 11 годині він перебував на ставку, що знаходиться у північно-західній частині с.Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, з метою порибалити та провести час з рідними братами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свіжому повітрі, які вже на той час перебували з вудочками на ставку.

До них прибіг їх дворовий собака.

На цей час на ставок власним автомобілем НОМЕР_1 прибув відповідач, який зразу став застосовувати ненормативну лексику, виражаючи своє незадоволення їхнім перебуванням на льоду. Крім того він дістав із торби, що була при ньому, обріз рушниці та вистрелив у вищевказану собаку.

Побачивши таку поведінку відповідача, позивач разом з братами стали бігти, так як злякались агресивних дій останнього. Під час того як вони тікали, ОСОБА_2 вистрілив вдруге і моментально разом зі звуком пострілу позивач відчув біль в правій задній частині тіла та оніміння, яке перешкодило йому далі тікати і взагалі пересуватись.

Брати, побачивши його поранення, стали відбирати обріз рушниці, старалися не допустити наступних пострілів. Потім стали йому допомагати, доставляли до лікарні, потім було хірургічне втручання операції та тривале лікування. Все було звязане з істотними матеріальними витратами, поїздками, перевозками, змінами у способі існування, додатковими зусиллями всіх членів сімї позивача.

За висновком судово-медичної експертизи позивачу 10 грудня 2014 року було заподіяно вогнестрільну рану правої сідниці, задньої поверхні правого стегна та гомілки.

За вчинення злочинів, звязаних з пораненням позивача, ОСОБА_2 притягнуто до кримінальної відповідальності, що не звільняє його від обовязку відшкодувати заподіяну йому матеріальну і моральну шкоду.

В результаті стаціонарного та амбулаторного лікування, поїздок на перевязки та різні медичні дослідження до лікарень, необхідності придбавати ліки та медичні засоби за власний рахунок, необхідності щоразу створювати умови для того, щоб перевезти позивача до органів слідства, до судових органів, десятки разів заправляти автомобіль у переїздах, харчуватися та залишатись на ночівлю в поїздках. Понесено також багато інших матеріальних витрат.

Понесена моральна шкода полягає в тому, що позивач та майже всі члени його сімї змінили на довгий період часу всі обставини сімейного проживання, покидали власні справи та надавали йому допомогу, позивач та члени його сімї змушені були довгий період часу вчиняти додаткові зусилля, щоб повернути їхнє життя у звичайні обставини.

До теперішнього часу позивач своє життя у звичайні обставини повернути не може.

Під час хірургічного втручання не було можливим видалити із мязів його ноги та сідниці всі загнані пострілом шротини(дробини) вогнепального заряду. Частина шротин залишаються у мязах та час від часу створюють в організмі запальний процес і біль. Біль перешкоджає позивачу нормально пересуватися. Лікарі пояснюють необхідність в подальшому оперативне видалення шротин і такі перспективи постійного лікування викликають у позивача депресивний психологічний стан.

Просив стягнути з відповідача 8642 грн. понесених матеріальних збитків та 100000 грн спричиненої моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали зменшені позовні вимоги, просили їх задовольнити, пояснивши при цьому, що витрати на пальне були здійснені на поїздки до слідчого та на судові засідання по розгляду кримінального провадження. По представленим чекам здійснювали витрати на придбання ліків.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач жодним належним та допустимим доказом не довів ті обставини, на які він посилається і тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2016 року, який вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року скасований в частині призначеного покарання, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, 70 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з тих підстав, що останній, у невстановленому слідством часі та місці, обвинувачений ОСОБА_2 придбав обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці ІЖ-17,16 калібру, який незаконно зберігав у вибраному і відомому йому місці, яке досудовим розлідуванням не встановлено та без передбаченого законом дозволу здійснював носіння зазначеної вище вогнепальної зброї, зокрема, помістив вказаний обріз в салон власного автомобіля "Деу -Сенс" , номерний знак НОМЕР_2, цим самим створив умови можливості його швидкого використання.

У подальшому 10.12.2014 року приблизно о 11.00 год. ОСОБА_2 на автомобілі "Деу -Сенс" прибув до ставка, який перебуває в оренджі ОСОБА_5 та розташований на околиці села Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, де виявив жителів с.Нерубайка потерпілого ОСОБА_1, ОСОБА_3О та ОСОБА_4, які рибалили.

Будучи обурений діями місцевих жителів, обвинувачений тадістав із сумки обріз мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-17 та здійснив один постріл в собаку, яка перебувала в той час на водоймі.

Побоюючись агресивних дій обвинуваченого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали тікати зі ставка в напрямку села Нерубайка. Проте обвинувачений, не припиняючи свої злочинні дії, діючи умисно, здійснив один постріл у напрямку ОСОБА_3, ОСОБА_4 та потерпілого, при цьому влучивши у потерпілого ОСОБА_1, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: ран правої сідниці, задньої поверхні правого стегна та гомілки, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я на термін більше 6 діб.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому вина ОСОБА_2 у спричиненні тілесних ушкоджень позивачу доказуванню не підлягає.

Відповідно до копії висновку експерта № 23 від 04.02.2015 року, який був покладений в основу вироку, для проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 було надано медичну картку стаціонарного хворого № 3547 хірургічного відділення Новоархангельської ЦРЛ на ім'я ОСОБА_1

Відповідно до даних медичної документації, ОСОБА_1 10.12.2014 року був госпіталізований до приймального відділення зі скаргами на біль та наявність ран на задній поверхні правої нижньої кінцівки внаслідок пострілу. Діагноз: вогнепальне поранення з наявністю сторонніх тіл(дріб) правої ягодиці, задньої поверхні стегна і гомілки.

10.12.2014 року була проведена операція. 16.12.2014 року стан хворого задовільний, скарг немає, рани заживають вторинним натягом, виписується додому.

За таких обставин судом встановлено, що позивач перебував на лікуванні у термін з 10.12.2014 року по 16.12.2014 року включно.

За вказаний період ним надано до суду перелік витратних документів на суму 890 грн.01 коп., однак вказані чеки несуть загальну інформацію про придбані медикаменти без належного документального підтвердження того, які саме медичні препарати були призначені хворому для лікування та їх кількість.

Інші чеки за інший період їх придбання позивачем не доведено належними та допустимими доказами на підтвердження своїх позовних вимог.

Крім того, позивачем заявлено вимогу відшкодування матеріальних витрат, які були понесені ним під час досудового слідства та розгляду кримінальної справи у суді.

Відповідно до вимог ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються окрім інших витрат, також із витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження. Процедура відшкодування вказаних витрат витрат потерпілому, передбачена ч.3 ст.122 КПК України і за умови їх документального підтвердження, вони можуть бути стягненні на користь потерпілого з обвинуваченого під час ухвалення обвинувального вироку. Рішення з цього приводу зазначається у резолютивній частині вироку, як передбачено ч.4 ст.374 КПК України.

Таким чином процесуальним законом учаснику кримінально-процесуальних правовідносин надаються певні гарантії та права, при реалізації яких унеможливлюється можливість понесення збитків, відповідно до статтей 22,1166 ЦК України.

Оскільки реалізація наданих процесуальним законом прав здійснюється за розсудом особи, втрати, понесені при такій реалізації, не можна вважати збитками та матеріальною шкодою.

Тому за вказаних обставин, судові витрати під час кримінального провадження не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України і тому не можуть бути стягненні в рамках цивільного провадження.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Щодо вимог з приводу відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно розяснень, викладених у пунктах 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір моральної шкоди заявленої позивачем підлягає частковому задоволенню, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини заподіювача шкоди, характеру та обсягу заподіяних потерпілому моральних страждань, які виразились у погіршенні його стану здоров'я, отримання тілесних ушкоджень, від яких він лікувався, переніс оперативне втручання, внаслідок чого він змінив свій спосіб життя і певний час не міг вести активний спосіб життя, і, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити в сумі 10000 грн.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. за позовну вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 32, 56, 62 Конституції України, ст.ст. 23,1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або у разі, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: