Справа № 301/1342/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Бондаренка Ю.О.,

секретарі - Рогач О..Я.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 22 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою дієздатністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Товариства з обмеженою дієздатністю «ОТП Факторинг Україна» ( далі -ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 14.07.2008 року між АТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ML-801/042/2008, згідно якого відповідач отримав споживчий кредит в розмірі 35 000,00 дол. США зі сплатою 5,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 24.04.2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №SR-801/042/2008, згідно

якого останній взяв на себе обов'язок відповідати за виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_3

Однак, взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконував і станом на 22.06.2015 року його заборгованість складає 657 084,80 грн. з яких: 25 753,32 дол. США, що еквівалентно 557 044,31 грн. - заборгованість по кредиту та 100 040,49 грн. - пеня.

26.11.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, за яким ПАТ «ОТБ Банк» відступило а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив солідарно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 657 084,80 грн. та судові витрати.

Рішенням Іршавського районного суду від 22.09.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 657 084,80 грн. з яких: 25 753,32 дол. США, що еквівалентно 557 044,31 грн. - заборгованість по кредиту та 100 040,49 грн. - пеня та стягнуто судовий збір в сумі 3654 грн.

В позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_4 відмовлено за пропуском звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який представляє інтереси першого відповідача - ОСОБА_2 просить рішення скасувати, як незаконне та таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Другий відповідач - ОСОБА_4 рішення місцевого суду в апеляційному порядку не оскаржив, тому законність такого щодо нього колегія суддів не перевіряє.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

У судове засідання ОСОБА_5, його представник ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що не перешкоджає апеляційному суду розглянути справу в їх відсутності, на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та додані позивачем до них в суді апеляційної інстанції додаткові докази про надання ОСОБА_3 повноважень ОСОБА_6 відкривати на його ім»я у банківській установі рахунки та розпоряджатися ними, які перевірені апеляційним судом та долучено до справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи доведено, що 14.07.2008 року між АТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ML-801/042/2008, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 35 000,00 дол. США зі сплатою 5,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 24.04.2023 року (а.с. 4-8).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №SR-801/042/2008, згідно якого останній взяв на себе обов'язок відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 22 липня 2011 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 відкривати на його ім»я

рахунки у банківських та інших фінансових установах та розпоряджатися ними в усіх банківських ( фінансових) установах без винятку і незалежно від того, у якій валюті вони відкриті.

Матеріалами справи доведено, що взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконував, і станом на 22.06.2015 року його заборгованість складає 25 753,32 дол. США, що еквівалентно 657 084,80 грн. з яких: 25 753,32 дол. США, що еквівалентно 557 044,31 грн. - заборгованість по кредиту та 100 040,49 грн. - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи (а.с. 11-12).

26.11.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, за яким ПАТ «ОТБ Банк» відступило а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки (а.с. 21-24).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строку та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції, стягуючи суму боргу з ОСОБА_3, дійшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів, виходячи з положень ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо поручителя ОСОБА_4 не перевіряє, оскільки сторонами така вимога щодо останнього ніким не оскаржена.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ч.1 ст.307 , 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :