Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5406/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Степаненка О.М., за участю секретаря Чубенко К.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

20.08.2014 вона видала на імя відповідача ОСОБА_2 довіреність з повноваженнями оформлення її спадкових прав на майно; продажу квартири АДРЕСА_1; відкриття на її імя рахунку для зарахування коштів, які надійдуть від продажу вказаної квартири.

17.09.2014 було укладено договір купівлі-продажу кватири. Відповідно до даного договору відповідач, який діяв від її імені, продав квартиру, в якій їй належала 1/4 частина. Квартира продана за 203 000 грн., таким чином її частка складає 50 750 грн. (203 000 грн. : 4).

Відповідно до п.2 договору купівлі-продажу квартири відповідач отримав належні їй гроші, однак рахунок на її імя не відкрив, отримані кошти на нього не вніс.

Відповідач до цього часу зобовязання не виконав, гроші не передав, тому вона вважає, що він повинен відповідно до ст. 625 ЦК України також сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми, які за її розрахунками складають: інфляційні збитки 31475,15 грн., три проценти річних 2537,50 грн.

Просить стягнути із відповідача на її користь 50750 грн., як кошти, які відповідач не повернув із продажу квартири, 31475,15 грн. як збитки від інфляції, 2537,50 грн. три проценти річних та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 вимоги не визнав, просив залишити їх без задоволення, пояснив, що частина грошей (отримана як аванс за квартиру) відповідачем ОСОБА_2 була використана для оплати комунальних послуг за квартиру. Решта грошей позивачем ОСОБА_1 отримано особисто, так як він вважає, що продавцем квартири була ОСОБА_1, він діяв лише від її імені під час оформлення правочину, а відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зокрема п. 2, саме продавці своїми підписами підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частина 3 цієї статті представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Тобто довіреність це реальна одностороння угода, згідно якої дія однієї сторони створює обов'язки для інших осіб (ч.3 ст. 202 ЦК України).

Частиною 1 ст. 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За договором доручення (ст. 1000 ЦК України) одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

За приписами ст. 1003 ЦК україни у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Судом встановлено, що 20.08.2014 ОСОБА_1 видала нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_2, якого уповноважила оформляти її спадкові права на майно; продавати квартиру АДРЕСА_2; відкрити на її імя рахунку для зарахування коштів, які надійдуть від продажу квартири. Крім того, вказаною довіреністю позивач надала право відповідачу отримувати грошові кошти за укладеними договорами, правочинами.

Згідно відомостей договору від 17.09.2014 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від імені продавця ОСОБА_1 (позивача) на підставі довіреності від 20.08.2014 діяв ОСОБА_2 (відповідач).

Доля квартири, яка належала позивачу складає 1/4 частину (п.1 договору).

Відповідно до п. 2 вказаного договору своїми підписами під цим договором продавці підтвердили факт розрахунку за продану квартиру.

Стаття 1006 ЦК україни встановні обов'язки повіреного, зокрема, повірений зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Приймаючи до уваги, що продавцем від імені ОСОБА_1 виступав ОСОБА_2, який за довіреністю від 20.08.2014 мав право отримувати гроші за укладеними договорами (правочинами), а також враховуючи що відповідачем не доведено, що він як повірений надав звіт про виконання доручення, та передав гроші після продажу квартири, зокрема не відкрив на імя позивачки рахунку для зарахування коштів, які надійдуть від продажу квартири, суд вважає, що кошти в сумі 50750 грн. як 1/4 частина від суми продажу кватири (п.2 договору) підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Представником відповідача також не доведено факт отримання ОСОБА_2 як повіреним або ОСОБА_1 авансових платежів за квартиру, які він начебто використав для оплат комунальних платежів.

Приймаючи до уваги, що грошові зобовязання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин. Питання про цивільно-правову відповідальність за порушення грошових зобов'язань має вирішуватись відповідно до ст. 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України (ч.2) передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, зокрема боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки від інфляції, а також три проценти річних.

За підрахунками суду інфляційні збитки за період з 17.09.2014 по 14.06.2016 (день подачі позову до суду) при підсумковому індексі інфляції 1,620 складають 31451,41 грн., а тому в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Сума трьох процентів річних за вказаний вище період за розрахунками суду складають 2657,08 грн.

При тій умові, що позивачем такі збитки розраховані в розмірі 2537,50 грн., тобто є меншими ніж за розрахунками суду, суд, дотримуючись принципу диспозитивності, вважає, що до стягнення підлягає сума визначена позивачем, а саме 2537,50 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, а саме, сплачений позивачем судовий збір, пропорційно до задоволеним вимогам в сумі 847,39 грн. грн.

Керуючись ст. ст. 202, 237, 238, 625 1000, 1003, 1006 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за невиконання зобовязань по поверненню коштів за продаж її частки в квартири АДРЕСА_3 в сумі 50750 грн., інфляційні збитки в сумі 31451,41 грн., три проценти річних в сумі 2537,50 грн., судові витрати в сумі 847,39 грн., а всього 85586,30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_5