Справа№ 524/6878/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі Чепурній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з вищевказаною скаргою, де зазначила, що вважає неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_2, дії в.о. начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_3

Просила поновити строк для оскарження їх дій та бездіяльності, зобовязати їх вчинити певні дії, стягнути матеріальну та моральну шкоду.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримав скаргу, просив її задовольнити, зазначив, що ОСОБА_1 не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з неї коштів, а тому її незаконно позбавлено права на добровільне виконання судового рішення, неправомірно стягнуто виконавчий збір.

Представник ОСОБА_5 та начальник Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили проти скарги повністю, уважали дії державного виконавця та в.о. начальника ВДВС законними. Крім цього, просили залишити скаргу без розгляду у звязку зі пропуском строку звернення з нею до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ перебуває виконавчий лист № 524/6878/13-ц від 05.08.2015, виданий Апеляційним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 витрат на правовому допомогу у сумі 2 080,00 грн.

Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_2 12.08.2015 відкрито виконавче провадження.

Доказів вручення, направлення цієї постанови боржнику ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення чи не вручення її копії матеріали виконавчого провадження не містять. Будь-яких доказів отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження представником ВДВС суду не надано.

У звязку з не виконанням рішення суду добровільно державним виконавцем розпочато процедуру примусового виконання.

22.10.2015 державного виконавцем ОСОБА_2 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника у звязку з працевлаштуванням її на ТОВ «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» у сумі 2 080,00 грн. Копію цієї постанови направлено на товариство за місцем роботи боржника.

Постановами від 21.10.2015 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у сумі 208,00 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 50,00 грн.

03.11.2015 ОСОБА_1 подано скаргу в.о. начальника ВДВС ОСОБА_3 на дії державного виконавця Богунова О.О. Листом від 24.11.2015 скаржнику надано розяснення, яке нею отримано поштою 28.11.2015.

Матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів ознайомлення боржника з ними та отримання нею копій постанов державного виконавця.

Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.

Згідно з ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків

розпочинає примусове виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вчинено усупереч вищевказаній нормі Закону, а тому його дії у виконавчому провадженні є протиправними. Боржник, не отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, була позбавлена можливості виконати рішення суду у добровільному порядку.

Тому, суд уважає, що дії державного виконавця Богунова О.О. підлягають визнанню неправомірними, а постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2015, про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 22.10.2015 скасуванню.

Щодо вимоги про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання виконавця вчинити дії, передбачені законом, та начальника ВДВС вчинити певні дії, зокрема, скасувати всі постанови у виконавчому провадженні суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто законом не передбачений обовязок начальника ВДВС скасовувати постанови державного виконавця, а заявнику в.о. начальника Автозаводського районного суду ОСОБА_3 надано розяснення щодо вчинених у провадженні виконавчих дій. Отже підстав визнавати її бездіяльність неправомірною суд не убачає, як і зобовязувати вчиняти певні дії, які має право вчиняти начальник ВДВС. Також не має підстав зобовязувати вчиняти дії виконавцем, які передбачено законом, оскільки це дії встановлені законом.

Вимоги ОСОБА_1 до ВДВС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ураховуючи розяснення, викладені у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», задоволенню не підлягають, оскільки з такими вимогами необхідно звертатись в порядку позовного провадження.

Суд не убачає підстав для скасування постанов державного виконавця від 21.10.2015 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 208,00 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50,00 грн., оскільки такі постанови можуть бути оскаржені ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства. Підстав для закриття провадження в цій частині суд також не убачає, оскільки скаржником заявлено вимогу про зобовязання начальника ВДВС скасувати, зокрема, ці постанови.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. 208-210, 213, 385-387 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_7 строк звернення до суду з цією скаргою.

Скаргу на дії державних виконавців задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_2, допущені у виконавчому провадженні № 48430871.

Скасувати постанови, винесені державним виконавцем Богуновим О.О. у виконавчому провадженні № 48430871 - про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2015, про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 22.10.2015.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка