АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4166/16 Доповідач - Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів: - Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.,

При секретарі: - Личак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Київського районнного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року по справі за заявою відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_5 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_5 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки.

11 грудня 2015 року відкрито провадження у справі.

У квітні 2016 року відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили клопотання про забезпечення позову в якому просили заборонити позивачу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам проведення ремонтно-будівельних робіт у житловому будинку та будівництво або руйнування будівель та споруд на земельній ділянці, на якій він розташований, за адресою АДРЕСА_1.

Зазначили, що співвласниками будинку було розпочато проведення робіт по зміні матеріалів зовнішніх стін частини першого поверху, була пошкоджена внутрішня цільна перегородка між приміщеннями шляхом вирізу проходу, який з'єднав окремі приміщення, що раніше були окремими квартирами та мали два окремих входи з ганку. Всі ці дії проводилися без попереднього узгодження з відповідачами. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року клопотання ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 здійснювати будь-які ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, та руйнування будівель та споруд на земельній ділянці, на якій він розташований. В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_5, подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині заборони ОСОБА_9 та ОСОБА_5 здійснювати будь-які ремонтно будівельні роботи у виділеній їм частині вказаного житлового будинку та руйнування будівель та споруд на земельній ділянці виділеній їм у користування згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2005 року та висновку судово-будівельної експертизи імені Заслуженого Професора Бокаріуса (додаток 4) .

В обґрунтування скарги зазначила, що суд заборонивши проводити ремонтні роботи саме на їх території та території ОСОБА_5 та ОСОБА_9 порушив права апелянта, та наразі відсутня можливість підтримати свою частину домоволодіння, що побудоване в 1917 році. Заборона проводити ремонт на своїй території будинку є незаконною, оскільки, ОСОБА_7 до цієї частини будинку відношення не мають. Також зазначила, що будівництво на виділеній їй частині земельної ділянки також ніяким чином на права ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не впливає.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням ухвали про відмову у задоволенні заяви.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено : 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позов забезпечується

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до вимог ст.210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Ухвала суду про забезпечення позову не в повній мірі відповідає вимогам зазначеного закону.

Звертаючись до суду із клопотанням про забезпечення позову (а.с.14), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначили, що співвласниками будинку було розпочато проведення робіт по зміні матеріалів зовнішніх стін частини першого поверху, була пошкоджена внутрішня цільна перегородка між приміщеннями шляхом вирізу проходу, який з'єднав окремі приміщення, що раніше були окремими квартирами та мали два окремих входи з ганку. Всі ці дії проводилися без попереднього узгодження з відповідачами. Суд першої інстанції погодився з такими доводами, але жодного підтвердження наявності цих обставин суду не було надано. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження дій позивачів щодо руйнування будинку та його переобладнання. Крім того, з урахуванням того, що будинок складається з двох окремих квартир заявниками не зазначено яким чином ремонтно-будівельні роботи в частині будинку, якою користуються співвласники порушує їх права. Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є власником 14/100 частин спірного будинку Власниками іншої частину будинку є ОСОБА_8 ОСОБА_5 та ОСОБА_5

Раніше співвласником цього будинку була ОСОБА_10 Згідно рішення Київськоого районного суду від 25 жовтня 2005 року проведено розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 між співвласниками. ОСОБА_5, та ОСОБА_9 . виділено 61/100 частка домоволодіння із зазначенням конкретних приміщень. Співвласникам ОСОБА_6 21/100 частка будинку, та ОСОБА_10 - 18/100 часток будинку.

Таким чином, рішенням Київського районного суду від 25.102005 року проведено реальний виділ часток у будинку і питання щодо власності на спірний будинок між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та ОСОБА_6 і ОСОБА_10 вирішено.

Спір виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 після того як ОСОБА_8 стала власником 18/100 часток будинку на підставі договору дарування від 09.06.2015 року та відчуження 16.09.2015 року частини будинку ОСОБА_6

Таким чином, первісний спір виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з приводу придбаної нею частки будинку. Висновок суду про заборону ОСОБА_9 ОСОБА_5 здійснювати будь-які ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, та руйнування будівель та споруд на земельній ділянці, на якій він розташований, не ґрунтується на матеріалах справи.

ОСОБА_6 не доведено, що ОСОБА_9 ОСОБА_5 ОСОБА_8 здійснювали і здійснюють будь які руйнування будівель та споруд на території домоволодіння. Ремонтно-будівельні роботи пов'язані з підтриманням будинку у належному придатному для проживання стані і заборона проведення таких дій може призвести до руйнування будинку і настання непередбачених наслідків.

Крім того, заявником не доведено, що невжиття заходів по забороні по здійснення ремонтно-будівельних робіт може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення про поділ частини будинку, яку не була розподілена між співвласниками рішенням Київського районного суду від 25 жовтня 2005 року, яке на час розгляду цієї справи не скасовано.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову не є мотивованою, а, крім того, заявником ОСОБА_6 не доведено підстав забезпечення позову про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями таким способом, який зазначено ним у заяві, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 здійснювати будь-які ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, та руйнування будівель та споруд на земельній ділянці, на якій він розташований.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року скасувати і у задоволенні заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -