У Х В А Л А

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року в справі за позовом акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за використану електроенергію,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року, позов АК «Харківобленерго» задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь АК «Харківобленерго» заборгованість за використану електроенергію за період з 15 квітня 2012 року по 11 січня 2015 року в розмірі 128 грн. 55 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4 та АК «Харківобленерго» відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року залишено без змін.

У листопаді 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме статей 64, 162 ЖК України, статті 88 ЦПК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2012 року, 15 січня 2013 року, 18 червня, 17 вересня 2014 року, 21 січня, 25 лютого, 27 травня 2015 року та 11 липня 2016 року, а також додаткове рішення цього ж суду від 14 травня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які встановивши, що відповідачі несвоєчасно сплачували надані пільги зі сплати електроенергії та застосувавши положення Закону України «Про електроенергетику» й положення ЦК України, що регулюють позовну давність, а також врахувавши пільги, що мали відповідачі, дійшли висновку про стягнення заборгованості в межах строку позовної давності.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня, 17 вересня 2014 року і 21 січня 2015 року, надані заявником на підтвердження підстави для перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд на підставі статті 338 ЦПК України скасував ухвалені судові рішення, а справи направив на новий розгляд до судів попередніх інстанцій у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

На підставі ухвали від 16 липня 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ допустив до провадження Верховного Суду України справу у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 10, 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Зазначена ухвала не є ухвалою суду касаційної інстанції, постановленою у порядку глави 2 розділу V ЦПК України, тому не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2013 року та 11 липня 2016 року постановлені в справах за позовами фізичних осіб про визнання прав порушеними, зобов'язання відповідачів вчинити дії по перерахунку заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, стягнення грошової суми та відшкодування моральної шкоди, тобто в справах з іншим предметом і підставами позовів та різними фактичними обставинами, ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

У справі, судові рішення в якій просить переглянути заявник, суд на підставі статті 88 ЦПК України стягнув з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 понесені позивачем судові витрати.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалами від 25 лютого та 27 травня 2015 року на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів апеляційної інстанції, справи направив на новий розгляд в частині розподілу судових витрат, оскільки при розподілі судових витрат між сторонами судами не враховано що позови задоволено частково.

Додатковим рішення від 14 травня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зменшив суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд скасував судові рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення моральної шкоди та ухвалив рішення про відмову в задоволенні таких вимог позивача, тому згідно зі статтею 88 ЦПК України стягнуті з відповідачі судові витрати за цією вимогою не підлягають стягненню.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні і ті самі норми процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

У заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 просить зупинити виконання ухвалених у справі судових рішень.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, то відсутні підстави для зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 353, 355, 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за використану електроенергію за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко