Справа № 587/142/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, Сумського районного сектору Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання, визнання права користування будинком, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 Рашит кизи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з даним позовом, в якому просили встановити факт постійного їхнього проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Постольне Сумського району Сумської області; визнати їхнє право проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Постольне Сумського району Сумської області; зобов'язати ОСОБА_5 сільську раду видати ордер на вселення ОСОБА_1 та членів її родини: чоловіка ОСОБА_2, сина ОСОБА_4, та ОСОБА_3 в будинок №58/2 в селі Постольне Сумського району Сумської області; зобов'язати ОСОБА_5 сільську раду укласти договір найму будинку №58/2 в селі Постольне Сумського району Сумської області з наймачем ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради в судовому засіданні проти позову заперечував.

Представник Сумського районного сектору ДМС України в письмовому запереченні просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без його участі.

Заслухавши позивачів, їхнього представника, пер ставника відповідача ОСОБА_5 сільської ради та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ОСОБА_6 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З заявою про встановлення факту заявник має право звернутися до суду в разі якщо не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачі до ОСОБА_5 сільської ради з обставин, викладених в позовній заяві не зверталися.

Щодо твердження позивачів про відмову ОСОБА_5 сільської ради визнати за ними права постійного користування житловим будинком № 58/2 у селі Постольне, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається, з самої позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, позивачами не надано та не наведено доказів, які б підтверджували звернення до ОСОБА_5 сільської ради щодо визнання за ними права постійного користування на житловий будинок № 58/2 у селі Постольне.

Також, в позовній заяві позивачі вказують на те, що будинок № 58/2 у селі Постольне не входить до фонду житла для тимчасового проживання, а тому позивачі користуються цим будинком на постійній основі протягом тривалого часу з дозволу та за рішенням сільської ради.

Однак, дане твердження не відповідає дійсності, враховуючи наступне.

Рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 21.03.2008 року ОСОБА_1 та її сім'ї було надано дозвіл лише на тимчасове проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Постольне (а.с. 19).

Рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 25.12.2015 року будинку № 58/2 в селі Постольне надано статус службового житла без права передавання його у приватну власність (а.с. 47).

Згідно ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Житлового кодексу Української РСР перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством.

ОСОБА_6 Міністрів Української РСР «Про службові жилі приміщення» від 04.02.1988 № 37 (зі змінами) встановлений перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення.

Проте, позивачі до вказаного переліку не відносяться.

Враховуючи викладене, на даний, надання у постійне користування позивачам будинку № 58/2 в селі Постольне, видача ордеру на вселення та укладання договору найму суперечить нормам чинного законодавства.

В позовній заяві позивачі стверджують, що ними було проведено ремонт будинку та відсутня заборгованість по оплаті.

Однак, позивачами не надано та не наведено доказів, які б підтверджували проведення ремонту будинку № 58/2 в селі Постольне.

Одночасно з цим, згідно довідки від 22.02.2016 № 02-21/91 за ОСОБА_1 та членами її сім'ї обліковується заборгованість по оплаті, а саме за водокористування з 2013 року та заборгованості по місцевим податкам з 2009 року (а.с. 29).

Також, як вбачається з позовної заяви та з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.02.1991. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4. Тобто, зазначені позивачі являються членами сім'ї.

Рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 21.03.2008 лише ОСОБА_1 та її сім'ї було надано дозвіл на тимчасове проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі ГІостольне.

Однак, доказів приналежності позивача ОСОБА_3 до членів сім'ї ОСОБА_1 надано не було, а відтак дія рішення ОСОБА_5 сільської ради від 21.03.2008 на яку посилаються позивачі на ОСОБА_3 не розповсюджується.

Одночасно з цим, слід зазначити, що посвідка на постійне проживання видана ОСОБА_3 лише 08.10.2015, що спростовує твердження позивачів про його постійне проживання з ОСОБА_1, як члена її сімї протягом 7 років в будинку № 58/2 в с. Постольне (а.с. 17).

Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, Сумського районного сектору Державної міграційної служби України в звязку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, Сумського районного сектору Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання, визнання права користування будинком, зобовязання вчинити певні дії відмовити в звязку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін