Провадження № 2/554/413/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року

Октябрський районний суд м. Полтави

у складі: головуючого судді Кулешової Л.В.

при секретарях Ступці І.І., Шевченку О.Г., Довбенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Полтавського міського округу ОСОБА_3, Четверта полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, скасування заповіту та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи приватний нотаріус Полтавського міського округу ОСОБА_3, Четверта полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно, припинення права співвласника на частку у праві власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив та доповнив, та остаточно просить: заповіт, складений ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, визнати недійсним; скасувати заповіт, складений ОСОБА_5 на імя ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_1 відповідно ст.1241 ЦПК України незалежно від змісту заповіту, право власності на половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка), тобто на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та іншого майна, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 10 грудня 2008 року в Другій міській лікарні м.Полтави помер його батько ОСОБА_5. Як вказує у позові, менше ніж за день до смерті, а саме - 09 грудня 2008 року, коли померлий перебував у лікарні, ним був змінений заповіт на користь громадянина ОСОБА_2, який за його життя ніколи з ним не спілкувався. Заповіт був складений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Вважає, що оспорюваний змінений та посвідчений заповіт померлого ОСОБА_5 був укладений з порушенням основних норм вчинюваного правочину, що виразилося в наступному. Його батько ОСОБА_5 у 2002 році, потрапивши до лікарні з діагнозом «мікроінсульт» після виписки додому повідомив ОСОБА_1, що оформив заповіт на нього. Позивач вказує, що з вказаного часу і до часу смерті постійно його доглядав, виконував всі його потреби. Тому, померлий ОСОБА_5 ще за життя у 2008 році вирішив подарувати позивачу частину свого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Але виявилось, що документи на квартиру загублені. У звязку з цим покійний ОСОБА_5 оформив на дружину позивача ОСОБА_6 довіреність для відновлення загублених документів. На основі виданої довіреності і для вчинення всіх необхідних дій ОСОБА_5 видав ОСОБА_6 свій паспорт.

Позивач ОСОБА_1 у цей час знаходився у важкому, після двох операційних втручань (за період з 2007 2008 року) фізичному стані внаслідок яких встановлено І групу інвалідності. Вважає, що з 26 листопада, коли ОСОБА_5 знаходився в 2-ій міській лікарні м.Полтави, громадянин ОСОБА_2 шахрайським шляхом отримав новий паспорт на імя ОСОБА_5, в той час, коли дійсний його паспорт знаходився у позивача. Так, 09 грудня 2008 року, після операції, громадянин ОСОБА_2, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_5, на основі підробленого паспорта і вкрадених документів, тобто шахрайським шляхом, оформив заповіт на своє імя. Крім того, в період після операції ОСОБА_5 знаходився в безпорадному стані і не міг в повній мірі усвідомлювати своїх дій. Крім вищезазначеного, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини був інвалідом першої групи та відповідно до ст.1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту, мав право на половину частки у спадковому майні, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка), тобто на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 та іншого майна, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини.Спадщину після смерті батька ОСОБА_5 позивач прийняв, звернувшись до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що 09 грудня 2008 року ОСОБА_5 при складанні заповіту на його ім'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а тому заповіт є дійсним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що 10 грудня 2008 року помер його двоюрідний дядько ОСОБА_5, який 09 грудня 2008 року склав заповіт на користь ОСОБА_2 Заповіт було укладено в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які посвідчили дійсність намірів заповідача та відповідність змісту заповіту його волі. Заповіт підписано ним особисто і посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в хірургічному відділенні Другої Полтавської міської клінічної лікарні. Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_4, яка зареєстрована за померлим. Спадщину ОСОБА_5 за його заповітом було прийнято ОСОБА_2 Крім того, заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 подали інші спадкоємці за законом. ОСОБА_2 не заперечує проти того, що ОСОБА_1 має право на обов'язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, яка складає 1/4 частину спірної квартири. Проте, існують обставини, які унеможливлюють спільне володіння квартирою позивачем та відповідачем через неприязні стосунки між ними. На думку відповідача, вказана частка є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою є неможливим, тому припинення права на частку у праві власності на спірну квартиру істотно не порушить його прав та інтересів. З посиланням на ст. 365 ЦК України, ОСОБА_2 просить припинити право ОСОБА_1 на частку у їх спільній власності з компенсацією її вартості і визнати за ним право власності на цю частку.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнень, наданих в ході розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на обовязкову частку в спадщині його батька ОСОБА_5, померлого 10 грудня 2008 року в м.Полтава на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5; припинити право ОСОБА_1 на частку в спільному майні, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4, яка успадкована ним як обовязкова частка у спадщині його батька ОСОБА_5, померлого 10 грудня 2008 року, визнавши за ОСОБА_2 право власності на неї; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_4 в сумі 82602 грн. 50 коп.,шляхом перерахування коштів в розмірі 82602 грн. 50 коп. з депозитного рахунку Октябрського районного суду м.Полтави на користь ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 38,5 кв.м, жилою площею 20,90 кв.м., як спадкоємцем за заповітом, посвідченим 09 грудня 2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим у реєстрі за №10075, право власності на спадкове майно ОСОБА_5, померлого 10 грудня 2008 року в м.Полтава на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4; стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати в розмірі 3537 грн. 60 коп., понесені ним по оплаті за проведення судових будівельно-технічних експертиз по справі; компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати, понесені ним на оплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 51,00 грн.; апеляційної скарги в розмірі 999 грн. 10 коп.; касаційної скарги в розмірі 1398 грн. 74 коп., а також 30,00 грн. витрат на оплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього компенсувати 2478 грн. 84 коп. судових витрат, понесених по справі, оскільки відповідач ОСОБА_1 згідно закону звільнений від їх оплати як інвалід першої групи; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним і скасування заповіту від 09 грудня 2008 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №10075, відмовити.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник позов у повному обсязі не визнали, просили позовні вимоги позивача задовольнити частково, а зустрічний позов задовольнити повністю. Визнали позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на обовязкову частку у спадщині батька ОСОБА_5 Заперечували проти визнання недійсним заповіту за безпідставністю цих вимог та просили визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом, посвідченим 09 грудня 2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим у реєстрі за №10075, право власності на спадкове майно ОСОБА_5, померлого 10 грудня 2008 року в м.Полтава на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4.

В іншій частині позовних вимог просили відмовити, зазначивши, що померлий ОСОБА_5 під час складення заповіту щодо розпорядження спірним майном на користь відповідача розумів значення своїх дій та керував ними, тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним.

Представник Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судовому засіданні вважав за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовів, так як відсутні рішення нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому звернення до суду є передчасним.

Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, тому суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи.

Треті особи Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, у судове засідання не зявились, представників до суду не направили, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та його представника, представника третьої особи, допитавши свідків, експертів, , з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2008 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №119969, зареєстрованим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №3928 від 08.12.2008 (а.с. 12 том 1).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому однокімнатну квартиру №43, розташованої за адресою: вул.Нікітченка, буд.6, м.Полтава (а.с.8,9 т.1 ).

В судовому засіданні встановлено, що згідно заповіту ВМА №347896, складеного 09 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у хірургічному відділенні Другої Полтавської міської клінічної лікарні, ОСОБА_5 заповів все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі й належну йому квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_6 ОСОБА_2 (а.с.53-54 том 1).

Вказаний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за №45998053 від 09.12.2008, про що внесено відповідний реєстраційний запис та підтверджується витягом №17682309 від 09.12.2008 (а.с.54, том 1). На день смерті спадкодавця заповіт був чинним.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України у зв'язку із смертю ОСОБА_5 відкрилась спадщина на його майно, про що зазначено у повідомленні Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори № 525/02-14 від 19 червня 2009 року (а.с.143 том 1).

З наявних в матеріалах справи документах вбачається, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно запису акта про народження №390 від 26.03.1959, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №9 від 11.03.2010 є сином померлого ОСОБА_5 (а.с.55, 56, 59 том 2). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №6 від 11.03.2010 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 07.10.2008 року, тобто до смерті свого батька ОСОБА_5 (а.с.57 том 2), про що внесено актовий запис про смерть №3231 від 08.10.2008 (а.с.58 том 2).

Згідно даних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 та №7 від 18.03.2011 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.223 том 3) до реєстрації шлюбу 26.06.2004 мала дошлюбне прізвище Юшкевич (13.12.2005 року вказаний шлюб розірвано), а до реєстрації шлюбу 07.10.1998 року мала дошлюбне прізвище ОСОБА_10 (15.05.2000 року вказаний шлюб було розірвано; а.с.69, 70 том 3).

11 грудня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_11 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.8 том 2).

29 квітня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.9 том 2).

01 червня 2009 року ОСОБА_4 звернулась до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини як спадкоємець на частку померлого 07.10.2008 року її батька ОСОБА_9, який був рідним сином померлого ОСОБА_5 (а.с.10 том 2).

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_5 дійсно відкрита спадкова справа № 648 від 12 грудня 2008 року. В спадковій справі знаходяться вищевказані заяви про прийняття спадщини від сина померлого ОСОБА_1, ОСОБА_2 - спадкоємця згідно заповіту, ОСОБА_4 - онуки померлого (а.с.143 том 1, а.с.7, 13-15 том 2).

Таким чином, сторони у визначений законом строк та спосіб прийняли спадщину після померлого ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_5, складеного на користь ОСОБА_2, посвідчений 09 грудня 2008 року.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 та в п. 18 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу (в даному випадку посмертну судово-психіатричну експертизу) за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за своє життя недієздатним не визнавався, на обліку у лікаря психіатра за місцем проживання не перебував. (а.с.182, том 1).

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Як вбачається з акту № 744 посмертної судово -психіатричної експертизи від 17 серпня 2010 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час складання заповіту - 09 грудня 2008 року, виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок важкої соматичної патології (ракова Інтоксикація, церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет). Ступінь вираженості вказаних розладів істотно впливала на здатність ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 76-85, том 2).

Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_5 в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення його психічної діяльності істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. Вказана правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 29.02.2012 року № 6-9 цс12.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що знав добре померлого ОСОБА_5 Коли той захворів, то спочатку приходили соціальні працівника, а потім вони перестали ходити. В останній час частіше бачив у померлого Киву. Сина бачив давно, в останній рік не бачив. Може неділі за дві до смерті ОСОБА_5 бачив його. З ним вони нормально спілкувалися, він був орієнтованим у часі, казав, о діти не приділяють уваги.

Свідок ОСОБА_13Я показав, що з покійним ОСОБА_5 лежав у лікарні у 2008 році. ОСОБА_5 зробили операцію, після якої він балакав, був нормальним. Його доглядав племінник ОСОБА_2 та його мати. Сина він не бачив. Він бачив, що приходила паспортистка. У ОСОБА_5 пропав старий паспорт. Також був нотаріус, Про що була розмова з нотаріусом йому не відомо, так як їх попросили вийти. В цей час ОСОБА_5 був при свідомості.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що він лежав у лікарні разом з померлим ОСОБА_5 Останній був при свідомості та розуму. Бачив, що приходила паспортистка, двічі приходив нотаріус. ОСОБА_1М був при пам'яті, казав, щоб ОСОБА_1 брав гроші. Померлий казав, що невістка не доглядала. ОСОБА_1 раз вона прийшла, взнавала, хто його поклав у лікарню, після чого пішла. ОСОБА_5 не хотів з нею розмовляти. Потім приходила, коли ОСОБА_5 помер. 09 грудня ОСОБА_5 розмовляв з усіма, в тому числі, і з нотаріусом. Коли був нотаріус, то їх попросили вийти. Дід був контактним, при пам'яті, розмовляв. Він казав, що квартиру залишить Сашкові за те, що він його доглядає. Дід сам казав за квартиру.

Свідок ОСОБА_8 показав, що він був присутнім при посвідченні заповіту. В той день телефонував Кива і попросив прийти в лікарню. Він приїхав у лікарню, приїхав нотаріус. Всі вийшли в коридор, в палаті з дядьком Киви. Потім їх покликали, дали ознайомитися з заповітом, прочитали заповіт. Дядько казав, що так, правильно, згоден. В цей час дядько був нормальним, адекватним, він розписався і вони розписалися. У дядька запитувала за здоров'я, він казав, що робили операцію.

Свідок ОСОБА_7 показав, що у грудні зателефонував ОСОБА_2 та попросив бути присутнім при складенні заповіту. Вони взяли документи і приїхали в лікарню. В день складення заповіту дядько розмовляв, мова була нормальна, він був адекватним та казав, що хоче заповісти Киві якесь майно. Заповіт читали вголос, дядько підписав заповіт.

Свідок ОСОБА_15 показав, що він працює лікарем - завідуючим відділення. ОСОБА_5 був у важкому стані, у нього був рак 4 стадії. Доставили у лікарню 02 грудня була зроблена операція. 08 грудня стан раптово погіршився, потім було поліпшення, був при свідомості. Він був орієнтованим, розпізнав його, лікаря. Лікар писав про щоденний стан, стан був важкий, але при свідомості. 10 грудня був у комі , після чого помер. Після операції до нього зверталася невістка та запитувала, хто достав ОСОБА_5 в лікарню та хто доглядає. За заповіт йому не відомо.

Свідок ОСОБА_16 показала що вона працює лікарем. У ОСОБА_5 був важкий стан. 02 грудня йому було зроблено операцію. Вона часто відвідувала його, це було кожен день під час обходу і потягом дня. За 2-3 дні до смерті стан його був тяжким, але він розмовляв до останнього, був ослабленим, адекватним. Знеболювальне йому давали після операції. Неадекватності вона не відмічала. За два дні до смерті стан погіршився, робили переливання крові, після чого стан стабілізувався, він приходив до тями, був при розумі, орієнтованим в просторі та часу. За паспорт та заповіт їй нічого не відомо.

Експерт ОСОБА_17 у судовому засіданні підтримав акт № 744 посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_5 та зазначив, що експертиза проведена на підставі наданих доказів та медичної документації. Наявний у ОСОБА_5 психічний розлад у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок важкої соматичної патології істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не позбавляв дієздатності в абсолютному розумінні.

Експерти ОСОБА_10Ю, та ОСОБА_18 у судовому засіданні, кожен окремо, повністю підтримали акт посмертної судово-психіатричної експертизи та зазначили, що висновок був зроблений ними у складі комісії на підставі медичної документації.

Таким чином, суд приходить о висновку, що хоча ОСОБА_1 і мав захворювання, але на час складення заповіту був при свідомості та розумі, був орієнтовним у часі та просторі, розумів свої дії та давав належну їм оцінку, що не спростовується і висновком експертизи та спростовує твердження позивача про те, що ОСОБА_1 на момент складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. За таких обставин, суд вважає відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Щодо визнання права власності на спірне майно, як на обовязкову частку у спадковому майні, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з повідомлення Четвертої полтавської державної нотаріальної контори № 525/02-14 від 19 червня 2009 року, після смерті ОСОБА_5 відкрита спадкова справа № 648 від 12 грудня 2008 року. В спадковій справі знаходяться заяви про прийняття спадщини від сина померлого ОСОБА_1, ОСОБА_2 - спадкоємця згідно заповіту, ОСОБА_4 - онуки померлого (а.с.143, том 1).

Положенням ч.1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до копії посвідчення серії АЗ № 292891, виданого 13 квітня 2009 року УПФ України Ленінського району в м. Полтаві, позивач у справі ОСОБА_1, син померлого, є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 124, том 1).

Отже, ОСОБА_1, як непрацездатний син спадкодавця має право на спадкування половини частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом, тобто на 1/4 частку квартири в АДРЕСА_6, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1235, ст.1241 ЦК України.

ОСОБА_2 є спадкоємцем 3/4 частин квартири за вищевказаною адресою в порядку спадкування за заповітом, складено від імені ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 09 грудня 2008 року.

Як вбачається з висновку судової будівельно - технічної експертизи № 416/417, складеного Полтавським відділенням Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені засл. ОСОБА_19 Бокаріуса, ринкова вартість спірної квартири без урахування ПДВ складає 199820 грн.; ринкова вартість ј частини вищезазначеної квартири без урахування ПДВ складає 29955 грн., провести поділ спірної квартири між двома співвласниками у співвідношенні часток 1/4 та 3/4 неможливо (а.с.158-163, том 3).

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №782 від 19.11.2014 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_7 станом на дату оцінки, 18.11.2014 року, без урахування ПДВ складає 330410 грн. (а.с.202-214, том 4).

Частиною 3 ст. 358 ЦК України, встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не погоджується на отримання грошової компенсації.

У зустрічному позові позивач ОСОБА_2 просить припинити право власності відповідача ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири.

У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Так, судом встановлено, що спадкова квартира є однокімнатною, частка відповідача ОСОБА_1 є незначною та не може буди виділена, спільне володіння і користування квартирою суд вважає неможливим, так як між спадкоємцями склалися напружені відносини, припинення права власності для ОСОБА_1 не завдасть істотної шкоди безпосередньо йому та його членам сім*ї, оскільки він має у власності квартиру АДРЕСА_8 та квартиру АДРЕСА_9, за його дружиною ОСОБА_6 зареєстровано право власності на житловий будинок по пров. Московський, 3 в м.Полтаві, що підтверджується довідкою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» ( а.с.132 т.4).

Згідно з ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Позивачем на депозитний рахунок суду внесено 82602,50 грн., про що свідчать квитанції від 20 червня 2012 року про внесення 49955 грн. ( а.с.199 т.3) та від 18січня 2015 року про внесення 32647,50 грн. ( а.с.229 т.4).

Тому за наявності таких обставин суд вважає припинити право відповідача ОСОБА_1 на частку у спільній квартирі, грошові кошти, які перераховані позивачем на депозитний рахунок суду у сумі 82602,50 грн. видати відповідачу, задовольнивши зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що його право власності на квартиру не може бути припинено, так як він не згоден зі сплатою йому грошової компенсації, суд вважає необґрунтованим, так як у разі припинення права особи на частку у спільному майні обов'язкова згода цієї особи на грошову компенсацію законодавством не встановлена.

Суд також критично оцінює пояснення ОСОБА_1 в той частині, що позбавлення права на частку у спільному майні завдасть йому істотної шкоди, так як він є інвалідом 1 групи, у нього є теща, діти і онуки, оскільки він особисто має на праві власності квартири та його дружина на праві власності має будинок, а спадкова квартири є неподільною та йому не може бути виділена 1/4 частина квартири.

Посилання ОСОБА_1 на те, що підставою для визнання заповіту недійсним є і те, що повторно паспорт ОСОБА_5 було видано з порушення, про що свідчать висновки службового розслідування, суд вважає необґрунтованим, так як підставою для визнання заповіту є ті обставини, що особа, яка вчинила правочин, на момент його укладення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, нотаріус пересвідчився в особі, яка вчиняла правочин, та ОСОБА_1 не оспорюється той факт, що оспорюваний заповіт від імені померлого ОСОБА_5 було вчинено саме ним, а не іншою особою.

У відповідності до ст..88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті витрат на проведення будівельно- технічних експертиз у сумі 3537,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст. 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Полтавського міського округу ОСОБА_3, Четверта полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, скасування заповіту задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на обовязкову частку у спадщині 1/4 частку квартири АДРЕСА_10, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого 10 грудня 2008 року, в задоволенні решти вимог відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи приватний нотаріус Полтавського міського округу ОСОБА_3, Четверта полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно, припинення права співвласника на частку у праві власності на квартиру задовольнити .

Припинити право ОСОБА_1 на частку в спільному майні на 1/4 частину квартири АДРЕСА_11.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_11 у сумі 82602,50 грн. шляхом перерахування коштів у розмірі 82602,50 грн. з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області ( р/р 0622 банк в ГУДК у Полтавській області м.Полтава, , МФО 831019) на користь ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_10, загальною площею 38,5 кв.м., жилою площею 20,90 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення судових будівельно-технічних експертиз у розмірі 3537,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Л.В.Кулешова