ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3639/16-ц
Провадження № 2/210/1556/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"07" грудня 2016 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровській області в складі:
головуючого судді Літвіненко Н.А.,
при секретарі Севанян М.Б.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору дарування.
У вказаному вище жилому приміщенні, відповідно до довідки № 81 «Новаком», зареєстровані ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 У лютому 2015 року відповідач ОСОБА_3 виїхав з України до Російської Федерації на постійне місце проживання. На теперішній час точне місце проживання відповідача ОСОБА_3 в Російській Федерації позивачу невідоме.
Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися належним їй майном, на відповідача нараховуються комунальні платежі, які він не сплачує.
Позивач, як власник жилого приміщення позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю, в звязку з цим просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю квартирою № 18 у будинку № 44 по вулиці Димитрова у місті Кривому Розі, шляхом визнання відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням вищевказаної квартири.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову не надавав.
Представник третьої особи в судове засідання не зявились, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, взявши до уваги заяву представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, що вбачається з договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізькою державної нотаріальної контори 29.03.1994 року, за реєстровим номером № 2-802, який зареєстрований Криворізьким БТІ відповідно до реєстраційного посвідчення від 31.10.1994 року у реєстровій книзі № 44п-591-591.
Відповідно до довідки № 81 Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби від 21.07.2016 року, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Як вбачається з акту, складеного 21 липня 2016 року жителями будинку № 44 по вул. Димитрова в м. Кривому Розі та завіреного майстром дільниці № 4/5 та старший майстром дільниці № 4 ТОВ «Сіті Сервіс - КР», відповідач ОСОБА_3, 1989 р. н. за адресою АДРЕСА_3 не проживає з лютого 2015 року та по теперішній час.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Також дана позиція викладена у ч. 1 ст. 321 ЦК України, де сказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки розрахунок платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, знятись з реєстраційного обліку добровільно не бажає, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цим житловим приміщенням.
Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у належній позивачу квартирі, порушує її права та законні інтереси, порушує право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені ст. 319 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є її місцем проживання або місцем перебування, тому вона має бути визнана особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до абзацу 2 п. 33 постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. 71,72, ЖК України, 316-319, 321, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 169, 212-215, 218, 219, 224 - 226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю ОСОБА_2, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_5, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням вищевказаної квартири.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги , а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми при проголошенні рішення, у той же строк із дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н. А. Літвіненко