АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

25 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зменшення заборгованості по аліментах,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року,

встановила:

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити договір про сплату аліментів, укладений між ним та відповідачем та визначити суму аліментів, визначений п.3 вказаного договору, в розмірі ј частини його доходу, а також зменшити розмір заборгованості по аліментах, посилаючись погіршення матеріального стану.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позов було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, визначений п.3 договору про сплату аліментів на дитину, укладеного між сторонами, до 1/3 частини від всіх видів його доходу, в задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення - про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. 09 лютого 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого сторони домовились про те, що дитина буде проживати з матір'ю, а батько - сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 5 000 грн. щомісячно. 08 жовтня 2013 року сторони уклали договір про внесення змін до договору про сплату аліментів, на визначили їх у розмірі 3 000 грн. Позивач вказував, що 17 травня 2013 року ним було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_4, внаслідок чого змінився його матеріальний стан, у зв'язку з чим він не має змоги сплачувати аліменти у встановленому договором розмірі. Крім того, позивач просив зменшити розмір заборгованості по аліментам посилаючись на ті самі обставини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позов було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, визначений п.3 договору про сплату аліментів на дитину, укладеного між сторонами, до 1/3 частини від всіх видів його доходу, в задоволенні інших вимог - відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як батько зобов'язаний утримувати дитину та з урахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей визначив розмір аліментів - 1/3 частини від усіх видів його заробітку. Відмовляючи у задоволенні вимог про зменшення розміру заборгованості по аліментам, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що така заборгованість виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.180, 182, 192, 197 СК України.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що у нього, як платника аліментів, з'явилась на утриманні ще одна дитина та дружина, а також йому необхідно сплачувати попередню заборгованість по аліментах. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Судом першої інстанції було вірно встановлено про наявність обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів з 3 000 грн. та з урахуванням вартості життя та забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров'я дитини визначив аліменти, які підлягають сплаті позивачем у розмірі 1/3 частини його доходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано те, що розмір заборгованості по аліментах підлягає зменшенню у зв'язку з тим, що протягом 2014 року позивач не мав заробітку, висновків суду також не спростовують. Судом першої інстанції було вірно встановлено про те, що належних доказів наявності підстав для зменшення розміру заборгованості по аліментам позивачем до суду не надано.

Бажання позивача отримати статус біженця та перебування протягом близько року на території Польщі не можна розглядати як особливу обставину, яка позбавляла його можливості працювати та надавати допомогу на утримання дитини.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 753/17626/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2643/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.