АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/721/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на окрему ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді від 14 серпня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 11 грудня 2015 року, у порядку ст.137 ЦПК України, було задоволено клопотання позивача ОСОБА_7 про забезпечення доказів та витребувано у приватного нотаріуса ОСОБА_6 оригінал заповіту, складеного ОСОБА_9 і посвідченого приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу ОСОБА_6 25 лютого 2015 року.

В зв'язку з невиконанням ухвали суду про забезпечення доказів від 11 грудня 1015 року нотаріусом ОСОБА_6 без поважних причин, судове засідання 11 січня 2016 року було відкладене та нотаріусу направлено нагадування щодо необхідності виконання ухвали суду.

26 січня 2016 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області винесено окрему ухвалу, якою Головному територіальному управлінні юстиції у Черкаській області необхідно вжити заходів щодо усунення причин та умов порушення приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вимог ст. 137 ЦПК України, щодо невиконання ухвали Уманського міськрайонного суду від 11 грудня 2015 року про забезпечення доказів, шляхом витребування оригіналу заповіту, складеного ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_6 25 лютого 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 305 у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись із окремою ухвалою суду першої інстанції, Приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу на дану ухвалу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу, як незаконну та не обгрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду в засідання не зявились, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Так, постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невиконання ухвали суду про забезпечення доказів від 11 грудня 2015 року та посилання нотаріуса на п.16.2 Правил ведення нотаріального діловодства є такими, що не відповідають нормативно-правовим актам.

При цьому, суд першої інстанції направив дану ухвалу начальнику Головного управління юстиції у Черкаській області для вжиття відповідних заходів щодо усунення порушень закону ( а. с. 22).

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він є передчасним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 39 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи.

Окремі ухвали можуть бути постановлені і при закінченні розгляду справи без ухвалення рішення (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), а також за наявності певних умов й до закінчення її розгляду.

Тобто, правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Так, колегією за матеріалами справи встановлено, що ухвалою судді від 14 серпня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним ( а. с. 16).

Позивачка разом із позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони державному нотаріусу Уманського району видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 ( а. с. 15).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним відмовлено ( а. с. 17).

Ухвалою суду від 11 грудня 2015 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_7 про забезпечення доказів у справі шляхом витребування в приватного нотаріуса ОСОБА_6 оригіналу заповіту, складеного ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_6 25 лютого 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 305 м. Умань, вул. Ж.Революції,14, оф.2, в зв'язку із заявленим клопотанням про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, щодо підпису заповідача та необхідністю його розгляду ( а. с. 19).

Зазначена ухвала була направлена на виконання приватному нотаріусу Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_6 15 грудня 2015 року за вихідним № 22197, а справу було відкладено на 11 січня 2016 року.

В зв'язку з невиконанням ухвали суду про забезпечення доказів від 11 грудня 1015 року нотаріусом ОСОБА_6, судове засідання 11 січня 2016 року було відкладене та нотаріусу направлено нагадування щодо необхідності виконання ухвали суду ( а. с. 20).

20 січня 2016 року листом №4/01-16 приватний нотаріус ОСОБА_6 повідомила суд першої інстанції про можливість виконання даної ухвали суду лише за умови виконання вимог законодавства щодо належного оформлення процедури передачі оригіналу заповіту (а.с.5).

Також, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що після нагадування, яке було направлене нотаріусу за № 307 від 12 січня 2016 року, на адресу суду першої інстанції приватним нотаріусом 25 січня 2016 року був направлений лист за №6/01-16, в якому зазначалося, що з метою не порушення вимог ст.8 Закону України «Про нотаріат» нотаріус надасть оригінал заповіту особисто експерту для проведення почеркознавчої експертизи, і тому просила вказати експерта та час і місце проведення експертизи (а.с.24).

Ст. 137 ЦПК України передбачено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

При цьому, чинним ЦПК України не передбачено у порядку цивільного судочинства при розгляді цивільної справи проведення вилучення та виїмки документів, а тільки витребування доказів у порядку ст.137 ЦПК України.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про нотаріат», документи, в яких викладено зміст угод, що посвідчуються в нотаріальному порядку, подаються нотаріусу або посадовій особі органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, не менш ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса, у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

Згідно п.1 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тексти заповітів викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів, п.2 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вказує на те, що, у разі, якщо документ викладено на спеціальному бланку нотаріальних документів, на примірнику документа, що залишається у справах нотаріуса, нотаріус після посвідчувального напису у правому нижньому куті аркуша зазначає серію та номери використаних на нотаріальну дію спеціальних бланків нотаріальних документів.

Також, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вилучення (виїмка) реєстрів нотаріальних дій та документів, що передані нотаріусу на зберігання в порядку, передбаченому цим Законом, а також печатки нотаріуса не допускається. Такі реєстри нотаріальних дій, документи чи печатка нотаріуса можуть бути надані суду за мотивованою постановою суду тільки для огляду і повинні бути повернуті судом негайно після огляду.

Аналогічні положення закріплено і в п.16.1, п.16.2 Наказу|Правил Мінюсту від 22.12.2010 року № 3253/5 "Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства" про те, що видача і вилучення (виїмка) будь-яких справ (нарядів) і нотаріальних документів, що знаходяться на зберіганні архіву, можливі лише у випадках, передбачених чинним законодавством. Реєстри нотаріуса можуть бути надані суду за мотивованою постановою суду тільки для огляду і повинні бути повернуті судом негайно після огляду. У виняткових випадках за наявності передбаченого та належним чином оформленого процесуального документа суду, органу прокуратури чи досудового слідства вилучення (виїмка) оригіналів документа проводиться з відома завідувача архіву з обов'язковим залишенням у справі засвідченої копії документа, який вилучено, і процесуального документа, на підставі якого здійснено вилучення. Про вилучення оригіналів документів (справ) складається акт у двох примірниках, перший з яких залишається в архіві, а другий передається відповідно суду, прокуратурі, органу дізнання або досудового слідства.

Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про нотаріат» документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користування приватного нотаріуса у зв'язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності.

Зважаючи на викладені положення норм чинного законодавства, обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що дії приватного нотаріуса не свідчать про порушення ним норм чинного законодавства, а суд першої інстанції мав повну можливість оглянути оригінал заповіту в судовому засіданні при участі нотаріуса, а в разі призначення почеркознавчої експертизи зобовязати нотаріуса надати у розпорядження експерта оригінал заповіту, про що повідомляла суд сама нотаріус і як того вимагають закон та нормативні акти про нотаріальну діяльність.

При цьому, суд першої інстанції, зазначаючи в оскаржуваній окремій ухвалі, що дії нотаріуса є безпідставним невиконанням ухвали суду про забезпечення доказів, належним чином не звернув увагу на відповіді нотаріуса про неможливість виконання ухвали суду про витребування оригіналу заповіту та дотримання при цьому положень законодавства, а також на те, що нотаріус не відмовлялась надавати для огляду оригінал заповіту як суду, так і експерту для огляду в її присутності, але суд першої інстанції можливість огляду оригіналу заповіту в судовому засіданні та надання оригіналу заповіту для проведення експертизи не використав і нотаріуса в засідання для цієї мети не викликав.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне відмітити те, що окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється.

Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

При цьому, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов'язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.

Окрема ухвала (постанова) має бути обґрунтованою і вмотивованою, та може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, і має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню злочину або іншого правопорушення.

Обставини, які належать до причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, підлягають всебічному, повному та об'єктивному дослідженню в судовому засіданні.

За необхідності слід заслухати показання осіб, дії або бездіяльність яких сприяли вчиненню злочину, витребувати додаткові матеріали, призначити експертизу або здійснити інші процесуальні дії.

При цьому, в окремій ухвалі суд повинен указати, в чому конкретно полягають встановлені порушення закону, які саме права громадян порушено, або зазначити причини й умови, що сприяли вчиненню порушення.

Проте, оскаржувана окрема ухвала є не вмотивованою та такою, що не містить встановлення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли, а висновок суду першої інстанції про невиконання ухвали суду про забезпечення доказів від 11 грудня 1015 року нотаріусом ОСОБА_6 без поважних причин є не вірним, оскільки винесений без повного і обєктивного дослідження в судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи та при неправильному трактуванні вимог цивільно процесуального законодавства.

При цьому, колегія суддів наголошує, що винесення окремої ухвали, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, є формою профілактичного впливу судів на правопорушення, дії та бездіяльність посадових осіб, а тому реагування суду на виявлені порушення є беззаперечним, але тільки при повному, обєктивному дослідженні обставин справи, що в даному випадку судом першої інстанції не виконано.

А тому, враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що винесена окрема ухвала є передчасною, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки винесена окрема ухвала не ґрунтується на встановлених обставинах по справі, а тому підлягає до скасування.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 211, 303 , 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_6 задовольнити.

Окрему ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення

Головуючий :

Судді :