Провадження № 2/344/4605/16
У Х В А Л А

08 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Домбровська Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ, Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2, Відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ, Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту.

Разом із поданням позовної заяви 08 вересня 2016 року представником ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявниця просить зупинити продаж арештованого майна, а саме:

- нежитлового приміщення в цокольному поверсі загальною площею 49,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 26,

- нежитлового приміщення №4 в цокольному поверсі блоку №2 загальною площею 60,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 68,

- нежитлових приміщень №2,№3,№4,№5 в цокольному поверсі загальною площею 39,4 кв.м, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Є Коновальця, буд. 146г,

- нежитлових приміщень №8 в цокольному поверсі загальною площею, 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Є Коновальця, буд. 146г,

- нежитлових приміщень №15,№16 в цокольному поверсі загальною площею 122,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 68,

- нежитлових приміщень №12,№13,№18 в цокольному поверсі загальною площею 60,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 68,

- нежитлових приміщень №14,№17, №18а в цокольному поверсі загальною площею, 141,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 68,

- автомобіля марки BMW, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (рами, кузова) WBADT 21000GZ 03210, зареєстрований 25.12.2007 року.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частина 3 статті 151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Так, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову Суд розуміє вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

Як вбачається зі змісту позовних вимог, Позивач просить поділити майно подружжя, визнати право власності на майно та звільнити майно з-під арешту.

В заяві про забезпечення позову заявник просить зупинити продаж арештованого майна.

Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявником в заяві про забезпечення позову зазначено те, що оскільки все майно, на яке накладалося арешт, було набуте під час шлюбу і позивач у своїй позовній заяві просить визнати за нею право власності на частину цього майна як частки у спільній сумісній власності подружжя, тому важливим питанням є зупинення продажу арештованого майна.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що сама по собі важливість, на думку заявника, питання про зупинення продажу арештованого майна відповідно до чинного процесуального законодавства України не є автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, оскільки відповідно до вимог частини 3 статті 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову заявник повинен довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Обгрунтованих доказів на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову в даній цивільній справі виконання майбутнього рішення суду буде утрудненим чи неможливим подана заявником заява про забезпечення цивільного позову не містить.

Крім того, заявляючи такий вид забезпечення цивільного позову як зупинення продажу арештованого майна, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що станом на даний час відбувається процедура продажу арештованого майна та доказів в рамках якого провадження вона відбувається.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову заявником не наведено обґрунтованих та обєктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Відтак, на даній стадії суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 12 липня 2011 року, «Рішеннями Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010, від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 дано офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 частини 1 статті 293 ЦПК України. Відповідно до розяснень, наданих Конституційним Судом України, положення вказаних пунктів ЦПК України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і про відмову в забезпеченні позову та скасуванні забезпечення позову; як про розяснення рішення, так і про відмову в розясненні рішення; як про видачу дубліката виконавчого листа, так і про відмову в його видачі. До прийняття відповідної постанови пленуму ВССУ інформуємо про необхідність обовязкового виконання рішень Конституційного Суду України (стаття 69 Закону України «Про Конституційний Суд України»)».

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домбровська Г.В.