АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8239/16 Справа № 205/5789/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є. при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 03 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7) про поновлення права на частку у спільній власності та вселення,-

в с т а н о в и л а :

10.08.2015р. ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 з позовом про поновлення права на частку у спільній власності шляхом визнання за нею права власності на ? частину квартиру АДРЕСА_1 та про усунення перешкод у користуванні шляхом вселення її у вказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що вказана квартира придбана 08.05.1996р. у період її шлюбу з ОСОБА_7 за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу. 20.05.2005р. їх шлюб розірвано і 22.12.2014р. ОСОБА_7 без її дозволу продав вказану квартиру ОСОБА_6, а ОСОБА_6 26.05.2015р. продала квартиру ОСОБА_5

Заочним рішенням Ленінського райсуду м.Дніпропетровськ від 03.02.2016р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, поновлено її право на частку у спільній власності шляхом визнання за нею право власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1, усунуто їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення у вказану квартиру. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили скасувати вказане судове рішення, посилаючись на порушення вказаним рішенням суду їх прав як нинішніх власників спірної квартири, не залучених до участі у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції посилався на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_7 вчинив дії, що призвели до припинення права власності ОСОБА_4, а ОСОБА_5 чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. До вказаного висновку суд дійшов без врахування наступних вимог закону та обставин справи.

Так, матеріали справи не містять копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_7, а за відомостями паспорту громадянина України ОСОБА_4 їх шлюб зареєстровано 03.11.1981р. (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано 20.05.2005р. (а.с.11).

Згідно нотаріально посвідченого 08.05.1996р. договору купівлі-продажу ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9,10).

За нотаріально посвідченим 22.12.2014р. договором купівлі-продажу ОСОБА_7 продав квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_6 (а.с.73). За нотаріально посвідченим 26.05.2015р. договором купівлі-продажу ОСОБА_6 продала вказану квартиру ОСОБА_5 (а.с.12-15). За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.10.2016р. ? частина квартири АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2015р., а інша ? частина цієї квартири за ОСОБА_2 на підставі укладеного 06.11.2015р. договору дарування (а.с.96,97).

Свій позов про визнання права власності на частину квартири, ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що спірна квартира АДРЕСА_3 на підставі ст.22 КпШС України є їх з чоловіком ОСОБА_7 спільною сумісною власністю, а після розірвання їх шлюбу відчужена ОСОБА_7 як колишнім чоловіком без її згоди. Суд першої інстанції вважав зазначені обставини встановленими. Однак ні позивач ОСОБА_4 у своїй позовній заяві, ні суд першої інстанції при її розгляді не залучив до участі у справі за вказаними позовними вимогами щодо набуття у спільну сумісну власність подружжя квартири та розпорядження нею ОСОБА_7 як належного відповідача відповідно до вимог ст.ст.30,33 ЦПК України. ОСОБА_5 як єдиний відповідач, що залучений до участі у справі, за заявленими позовними вимогами фактично є неналежним відповідачем. Більш того, нотаріально посвідчений 22.12.2014р. договір, за яким ОСОБА_7 продав спірну квартиру ОСОБА_6, не оспорювався та у встановленому законом порядку недійним не визнаний. Ухваливши рішення про визнання права власності на частину квартири за ОСОБА_4 за відсутності факту визнання недійним (повністю чи частково) договору від 22.12.2014р., суд фактично допустив факт виникнення права власності на один обєкт одночасного у декількох осіб. Між тим, за умови існування вказаного договору купівлі-продажу від 22.12.2014р. вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на частину цієї ж квартири взагалі є передчасними.

Розглядаючи предявлений лише до ОСОБА_5 спір у заочному порядку, суд першої інстанції фактично був позбавлений можливості на підставі ст.213 ЦПК України повно та всебічно зясувати дійсні обставини справи, у тому, числі, і кому на час розгляду справи належить спірна квартира. Між тим, на час ухвалення судового рішення спірна квартира належала вже ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і до участі у справі, якою безпосередньо зачіпаються їх права та інтереси, ні позивачем, ні судом не були залучені.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири та вселення на підставі ст.22 КпШС України, 65,68 СК України, ст.ст.369,391 ЦК України слід відмовити, як передчасно предявлених.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені при порушенні норм процесуального права, його рішення на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 03 лютого 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поновлення права на частку у спільній власності шляхом визнання права власності на ? частину квартиру АДРЕСА_1 та про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення у квартиру.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.