АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Київенерго» про стягнення надбавки до заробітної плати за стаж роботи, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював та в остаточних позовних вимогах просив стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 335 257 грн. 52 коп., яка становить надбавку за стаж роботи в електроенергетиці, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 229 833 грн. 75 коп. та 100 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В скарзі посилався на порушення судом норм матеріального права, не відповідність висновків суду встановленим обставинам справи та вимогам закону. Зокрема зазначав, що виплата надбавки за стаж роботи є обов'язком, а не правом відповідача, відповідно до галузевих угод, які є обов'язковими для виконання відповідно до положень колективного договору. Також скарга містить доводи про те, що включення вказаної надбавки до посадового окладу є недоведеним та неможливим, оскільки посадові оклади та надбавки входять до різних фондів оплати заробітної плати. Також суд посилався на наказ № 208, яким нібито скасовано вказану надбавку, проте , в наказі не зазначено про скасування надбавки за безперервний стаж роботи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідно до норм діючого законодавства, яке детально наведено в рішенні суду, саме відповідач має право встановлювати розмір та структуру заробітної плати, яку він виплачує своїм працівникам. Також судом було встановлено, що діючим законодавством України в тому числі і колективним договором не передбачено обов'язкової виплати надбавки за безперервний стаж роботи у відповідній галузі. Позивач з часу прийому його на роботу до відповідача був обізнаний з розміром свого посадового окладу, а також надбавок, які він отримував, достовірно з 2008 року знав, що надбавка за стаж роботи йому не виплачується. Також суд встановив, що відповідно до наказу № 208 від 23 червня 2001 року за погодженням з радою профкомів відповідачем встановлено нову систему оплати праці, яка діє до цього часу і якою встановлено нову схему посадових окладів працівників, з урахуванням, що замість окремо визначеної надбавки за безперервний стаж роботи в галузі, надбавка включається до схем посадових окладів.

На підставі наведеного суд не встановив порушень трудових прав позивача та вимог закону, через не нарахування останньому, окремо надбавки за безперервний стаж роботи.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про безпідставність заявлених позовних вимог відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що виплата надбавки за стаж роботи, передбачена галузевими угодами, а тому відповідач зобов'язаний був її виплачувати, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що колективний договір відповідача не містить обов'язкового посилання на виплату надбавки за стаж роботи, відсутній такий імперативний обов'язок і в законі «Про електроенергетику». З огляду на те, що з 2001 року відповідач збільшив розмір посадових окладів з огляду на відміну, в тому числі і надбавки за стаж роботи, а право формувати структуру заробітної плати належить виключно відповідачу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем порушень його прав.

Крім того, про не виплату надбавки за стаж роботи позивачу відомо з 2008 року, з часу коли він уклав трудовий договір з відповідачем. Останній погодився на такі умови праці та не довів, що відповідачем порушені вимоги закону, які б передбачали таку обов'язкову соціальну гарантію, як виплату надбавки за стаж роботи, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Посилання позивача, на те, що колективний договір та наказ № 208 не відповідають вимогам закону є безпідставні з огляду на обставини наведені районним судом.

Посилання в скарзі на те, що надбавка не може включатись до посадового окладу, так як виплачується з додаткового фонду оплати праці, не спростовує висновку суду, з приводу того, що саме відповідач наділений правом збільшувати розміри посадових окладів, та у зв'язку з цим приймати рішення про скасування надбавок, виплата яких, не є обов'язковою відповідно до закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що законом України «Про електроенергетику» не передбачено імперативної норми, яка зобов'язує всі суб'єкти, що підпадають під його дію в обов'язковому порядку виплачувати надбавку за безперервний стаж роботи.

Галузеві угоди на які посилається позивач також передбачають можливість виплати такої надбавки та в додатку встановлюють її розміри. Не виконання цих угод з урахуванням відсутності положень в колективному договорі про обов'язковість виплати надбавки за стаж роботи на правильність постановленого рішення не впливає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: