АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2767/16 Справа № 2-4570/07 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Глущенко Н.Г., Петешенкової М.Ю., за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2007 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и л а :

25.09.2016р. ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з позовом, яким просив визнати дійсним на підставі ст.220 ЦК України укладений ними 19.02.2007р. договір купівлі-продажу житлового будинку №23 по вул.Степова у с.Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області та визнати за ним право власності на вказаний будинок. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що при укладенні договору лише у письмовій формі вони з ОСОБА_2 не знали про необхідність засвідчувати його нотаріально, а на даний час ОСОБА_2 ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 17.10.2007р. позовні вимоги задоволено, ухвалено визнати дійсним укладений 19.02.2007р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку №23 по вул.Степова у с.Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області та визнано право власності ОСОБА_3 на вказаний будинок. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на невідповідність його вимогам закону та дійсним обставинам про те, що такого договору фактично нею не укладалось.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався ст.220 ЦК України та посилався на визнання ОСОБА_2 позову у повному обсязі, домовленість сторін відносно усіх істотних умов угоди та її виконання сторонами.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Ухвалами судді Новомосковського міськрайонного суду від 28.09.2007р. відкрито провадження по справі з призначенням її до розгляду у попередньому судовому засіданні на 17.10.2007р. на 10год.30хв. (а.с.11). Згідно протоколу судового засідання від 17.10.2007р. у попереднє судове засідання сторони не зявились, проте суд ухвалив призначити справу до розгляду у той же день на 10год.35хв. (а.с.12,13). Рішення ухвалено 17.10.2007р. за відсутності сторін (а.с.14).

При цьому матеріали справи не містять відомостей ні про направлення ОСОБА_2 у передбаченому ст.127 ЦПК України порядку копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви, ні про повідомлення судом сторін, у тому числі, відповідача ОСОБА_2 про вказані судові засідання у передбаченому ч.1 ст.74 ЦПК України порядку. Не містять матеріали справи і заяви ОСОБА_2 про визнання нею позову та про розгляд справи у її відсутність, на яку посилався суд у своєму рішенні.

Згідно наданої ОСОБА_3 копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 19.02.2007р. ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив за 12 000грн. житловий будинок №23 по вул.Степова у с.Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області з надвірними побудовами (а.с.9). За письмовою розпискою від імені ОСОБА_2 від 19.02.2007р. нею отримано від ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу будинку 12 000грн. (а.с. 10). Договір купівлі-продажу виконано у простій письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За положеннями ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За ч.2 цієї статті якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним.

Вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення. За цією правовою нормою не передбачено можливості визнання договору дійсним, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація. Оскільки для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку обовязкове не лише нотаріальне посвідчення, а й його державна реєстрація, правила ч.2 ст.220 ЦК України на такий договір не поширюються.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів ні про укладення ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будинку, ні про ухилення від його нотаріального посвідчення. Вказані факти ОСОБА_2 заперечувались.

До позовної заяви ОСОБА_3 додано копію рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2007р., яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на житловий будинок №23 по вул.Степова у с.Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області у порядку спадкування після померлого 27.02.2005р. батька ОСОБА_5 (а.с.4). Проте за повідомленням голови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідно до документообігу суду та журналу судді за 2007 рік вказаної цивільної справи не зареєстровано і записи про її судовий розгляд відсутні (а.с.90).

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини, підстав для визнання за ч.2 ст.220 ЦК України угоди дійсної та визнання на її підставі права власності ОСОБА_3 на житловий будинок не вбачається.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3, 4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2007 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Глущенко Н.Г. Петешенкова М.Ю.