Справа 688/2338/16-ц
№ 2/688/683/16
Рішення

іменем України

31 серпня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мазур Н.В.,

секретаря Ярощук Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування та пені,

встановив:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, рухаючись 19 квітня 2015 року близько 15-ої години 30 хвилин по вул.Леніна в с.Судилків Шепетівського району Хмельницької області, не вибрав безпечної швидкоcті руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із належним йому автомобілем НОМЕР_2. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шепетівського міськрайонного суду від 06.05.2015 року, водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, визнано винуватим в ДТП. Власник вказаного автомобіля ОСОБА_4 мав страховий поліс № АІ/3918522, з терміном дії з 08.11.2014 р. до 07.11.2015 р. включно, виданий страховою компанією Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (надалі ПАТ НАСК «Оранта»). Він 21.04.2015 року надав страховику повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та всі необхідні документи. 19.08.2015 року страховик виплатив йому в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19 327,99 грн. Однак, згідно рахунку фактури № 14 від 24.06.2015 року, акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 10.07.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 від 10.07.2015 року, вартість відновлювального ремонту становить 32 564 грн. Вважає, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У звязку з тим, що у добровільному порядку виниклий спір не був вирішений, ОСОБА_1 просив судовим рішенням стягнути на його користь з відповідача:

- 20064,56 грн. заборгованість з виплати страхового відшкодування;

- 8 554,85 грн. пеню за несвоєчасне виконання зобовязань з виплати залишку страхового відшкодування;

- 1404,44 грн. інфляцію за період з 01.07.2015 року по 01.05.2016 року;

- 1556,83 грн. пеню за несвоєчасне виконання зобовязань з виплаченої суми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ НАСК «Оранта» за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, вказуючи на те, що ПАТ НАСК «Оранта» свої зобовязання перед позивачем виконала повністю, вчасно сплативши останньому суму страхового відшкодування в повному обсязі в розмірі 19 327,99 грн., вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону України „Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику та іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено, що постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 19.04. 2015 року близько 15-ої години 30 хвилин по вул.Леніна в с.Судилків Шепетівського району Хмельницької області та накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у розмірі 340 грн. При ДТП пошкоджено транспортні засоби, у тому числі й автомобіль НОМЕР_3.

Як вбачається з Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ/3918522 від 07.11.2014 року, строком дії з 08.11.2014 р. до 07.11.2015 р. включно цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., розмір франшизи 0 грн.

20.04.2015 року позивач повідомив ПАТ НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду.

24.04.2015 року представником ПАТ НАСК «Оранта» та за участю ОСОБА_1 було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу.

21.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про визначення суми страхового відшкодування відповідно до договору страхування та виплати її готівкою через ПАТ «Правекс Банк» чи ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» та надав відповідний перелік документів.

Згідно ст.22.1 Закону України від 01.07.2004 року № 1961 IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до дослідження № ВХ0505АМ-1206/5 від 12.06.2015 року та ремонтної калькуляції № 2612 від 10.06.2015 року, проведених ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 без урахування зазначення коефіцієнту фізичного зносу складає 27 316,07 грн., а матеріальний збиток завданий власникові вищезазначеного автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 19 327,99 грн.

Згідно заяви на видачу готівки № 1 від 19.08.2015 року ПАТ НАСК «Оранта» шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача виплатила останньому страхове відшкодування за страховим випадком від 19.04.2015 року у сумі 19 327,99 грн.

Однак, позивач відремонтував належний йому транспортний засіб у СПД ПП ОСОБА_7, вартість виконаних робіт та використаних матеріалів по ремонту автомобіля НОМЕР_4 згідно рахунку-фактури № 14 від 24.06.2015 року та акту прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 10.07.2015 року становить 32 564 грн.

10.07.2015 року згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 3, ОСОБА_1 сплатив СПД ПП ОСОБА_7 32 564 грн. та подав до ПАТ НАСК «Оранта» заяву про виплату страхового відшкодування.

Після отримання страхового відшкодування в сумі 19327,99 грн. позивач тричі звертався до відповідача з проханням погашення різниці непогашеного збитку в сумі 13 236 грн.

Відповідно до ст.29 Закону № 1961 IV у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому суд приймає до уваги, що виконавець ремонтно-відновлюваних робіт «СПД ПП ОСОБА_7Г.» не є суб'єктом оціночної діяльності, а у складених ним рахунку-фактури № 14 від 24.06.2015 року та акті прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 10.07.2015 року наведений лише перелік ремонтних робіт, запасних частин та їх вартість, разом з тим не міститься ніякої інформації щодо способу чи розрахунків визначення вартості відновлювального ремонту і відповідно вартості майнової шкоди, в тому числі з урахуванням виявлених пошкоджень КТЗ раніше при огляді неврахованих, та ступеню зносу замінених складових частин.

За таких обставин надані позивачем згадані рахунок-фактура № 14 від 24.06.2015 року та акт прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 10.07.2015 року за своєю якістю не є належним доказом, так як не містить інформацію щодо предмета доказування, відтак, з огляду передбачених ст. 60 ЦПК України правил доказування, позов в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 31580,68 грн. слід визнати недоведеним, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна особа, що бере участь у справі, повинна доказувати ті обставини, які входять в предмет доказування.

Зачеплені питання стосовно відшкодування витрат, пов'язаних з відновлюваним ремонтом транспортного засобу, могли бути з'ясовані судовою авто товарознавчою експертизою, яку згідно з ч.1 ст.143 ЦПК України суд призначає за заявою осіб, що беруть участь у справі.

Однак, своїм процесуальним правом заявити відповідне клопотання позивач, в ході розгляду справи на свій розсуд не скористався.

Суд приходить до висновку, що Страховиком правомірно було здійснено розрахунок вартості відновлюваного ремонту на підставі довідкових матеріалів з використанням програмного забезпечення Audatex, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають і у позові слід відмовити за недоведеністю вимог.

На підставі ст.ст. 625, 979 ЦК України, Закону України від 01.07.2004 року № 1961 IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.10,11,60,213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування та пені в сумі 31 580 грн.68 коп. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Мазур