Провадження №2/761/2171/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» про поновлення на роботі, -

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» (далі - відповідач) про поновлення на роботі.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач є одним із двох учасників ТОВ «Авточист плюс» із часткою у статутному капіталі товариства, що дорівнює 30%. 30.11.2009 року позивача було пизначено на посаду директора безстроково. Призначення на посаду відбувалося у загальному порядку без складання окремого трудового договору (контракту). 30.09.2015 року позивач випадково, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що 06.07.2015 року відбулися позачергові загальні збори учасників ТОВ «Авточист плюс», на яких було прийняте рішення про звільнення його з посади директора та призначення нового директора - ОСОБА_2. Про скликання вказаних зборів та про прийняті на них рішення позивача ні як директора, ні як його учасника ніхто не повідомляв. З протоколом, яким оформлені рішення, прийняті на позачергових загальних зборах 06.07.2015, позивача ніхто не ознайомлював.

Тому, позивач просив суд, поновити ОСОБА_1 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс».

У судове засідання позивач не з'явився, до суду подав клопотання, у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч. 1 ст. 43 Конституції України).

Судом встановлено, що на засіданні Загальних зборів засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальностю «Авточист плюс» від 30 листопада 2009 року, ОСОБА_1 було призначено директором ТОВ «Авточист плюс».

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» (нова редакція), дата реєстрації 17.09.2012 року, позивач є власником 30% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_3 є власником 70% статутного капіталу.

Згідно Протоколу № 8 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» від 06.07.2015 року, позивача було звільнено з посади директора Товариства у зв`язку із припиненням повноважень посадових осіб на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП з 06.07.2015 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та було визнано недійсним рішення про зміну керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» прийняте 06.07.2015 на загальних зборах учасників товариства, що оформлені протоколом № 8 від 06.07.2015 та скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, внесених на підставі рішення прийнятого 06.07.2015 року на загальних зборах учасників ТОВ «Авточист плюс».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25 січня 2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 року було залишено без змін.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси (ст. 14 ЦПК України).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до листа Відділу державної реєстрації осіб-підприємців Шевченківського району від 24.12.2015 року № 519.2668, з якого вбачається, що 09.12.2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району до Єдиного державного реєстру було внесено запис щодо скасування реєстраційної дії за судовим рішенням.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (ч. 1 ст. 235 КЗпП України).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку наданим поясненням і доказам по справі та враховуючи те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 року було визнано недійсним рішення про зміну керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» прийняте 06.07.2015 на загальних зборах учасників товариства, що оформлені протоколом № 8 від 06.07.2015, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та поновити позивача на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» з 06.07.2015 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 235 КЗпП України, ст. ст. 10, 14, 60, 61, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» про поновлення на роботі - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» з 06.07.2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя