У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.12.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову у вищевказаній справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків в позовній заяві.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_2 Свою заяву обґрунтовує тим, що спірне майно є спільною сумісною власністю з відповідачкою. Вважає, що нерухоме майно можу бути відчужене на користь будь-якої третьої особи, а також існує висока ймовірність, що саме так відповідачка і має намір зробити. Отже, необхідно терміново вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно. Невжиття цих заходів може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Такий вид забезпечення позову є абсолютно спів мірним та адекватним позовним вимогам, та унеможливить намагання відповідачки відчужити спірне майно до розгляду справи по суті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, позовну заяву, додані до них документи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, виходячи із такого.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.06. року «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову в ній не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, який зазначено у заяві (накладення арешту на нерухоме майно); не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто з зазначеного витікає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити, у зв'язку з відсутністю на те законних підстав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Деснянський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення; У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час постановлення ухвали, апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з моменту її отримання;

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Г. Таран