Справа № 147/1189/16-ц
Провадження №2/147/591/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючий суддя: Костюк Г.М.,

секретар: Кучер І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 21.10.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання з відповідачем у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час відповідач із сімєю не проживає. Діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні. ОСОБА_2 фізично здоровий, перебуває на обліку у центрі зайнятості, працює непостійно, має нерегулярний, мінливий дохід, виплат по виконавчих документах у нього немає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.21).

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що кожний із них скористався своїми процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що у сторін, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач ОСОБА_2 (а.с.5,6).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №1284 від 23.09.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, утримує двох синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дітей, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною.

Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років встановлений з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1167 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1228 грн., з 01 грудня - 1355 грн; для дітей віком від 6 років до 18 років встановлений з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1689 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, інших утриманців немає, стягнень по виконавчих листах також, має задовільний стан здоров я.

Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованими.

Отже, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України.

Тому, вимога позивача про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, визнання відповідачем в повному обсязі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршим сином повноліття.

Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року та ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 158 ч.2, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, непрацюючого, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 23.09.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя