Справа № 199/7994/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13.12.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання права власності, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11 жовтня 1993 року № А-1437 квартира АДРЕСА_1 (колишня назва Червоного Козачества) у місті Дніпро належить на праві власності гр-м ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. 05 квітня 1995 року померла ОСОБА_6, 26 липня 2000 року померла ОСОБА_4, 22 грудня 2013 року померла ОСОБА_3. Згідно свідоцтва від 10 червня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємицею майна ОСОБА_4, яка померла 26 липня 2000 року є її дочка ОСОБА_2. Згідно свідоцтва від 10 червня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємицею майна ОСОБА_3, яка померла 22 грудня 2013 року є її дочка ОСОБА_7 (дівоче прізвище ОСОБА_3) Маряна Олексіївна. Згідно свідоцтва про зміну імені від 12 липня 2016 року ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2. Померла ОСОБА_6 заповіту за життя не склала. Спадщину після її смерті нікто не прийняв. Позивач з 2005 року мешкає в квартирі АДРЕСА_2, відкрито та безперервно користується квартирою, усіма питаннями відносно майна до сих пір опікуюся сама, здійснює ремонт та сплачує необхідні комунальні платежі, у звязку з цим, вона просить визнати за нею права власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2, набуте за давністю володіння.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1 (колишня назва Червоного Козачества) у місті Дніпро належала на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до свідоцтва про право власності від 11 жовтня 1993 року № А-1437.

05 квітня 1995 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 264770.

26 липня 2000 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 310906.

22 грудня 2013 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 541706.

Згідно свідоцтва від 10 червня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано у реєстрі за №2-630 спадкоємицею майна ОСОБА_4, яка померла 26 липня 2000 року є її дочка ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва від 10 червня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано у реєстрі за №2-632 спадкоємицею майна ОСОБА_3, яка померла 22 грудня 2013 року є її дочка ОСОБА_7 (дівоче прізвище ОСОБА_3) Маряна Олексіївна.

Згідно свідоцтва про зміну імені від 12 липня 2016 року ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири АДРЕСА_3 (колишня назва Червоного Козачества) у місті Дніпро. Померла ОСОБА_6 заповіту за життя не склала. Спадщину після її смерті нікто не прийняв.

З 2005 року позивачка постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується штампом в паспорті позивача про реєстрацію місця проживання останнього за вище зазначаю адресою, відкрито та безперервно користується квартирою та підтримувати її у належному стані.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майно протягом пяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом».

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Тобто, об'єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже або безхозне майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України). Скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона заволоділа майном добросовісно, тобто на законних підставах. З аналізу ст. 344 ЦК України вбачається, що така норма матеріального закону визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме, володіння має бути добросовісним.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Виходячи зі змісту 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Зазначені висновки викладені в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

Викладені обставини підтверджують факт того, що позивач безперервно на протязі 11 років продовжує відкрито володіти, що за визначенням ст. 398 ЦК України має визнаватися добросовісним володіння, таким чином є наявність передумов набуття позивачем права власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_4, набуте за давністю володіння.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст.10, 60, 130, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, за набувальною давністю право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_5, загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: