Справа № 189/1604/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.12.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з 2009 року по березень 2016 року проживала разом з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення позивачка разом з донькою переїхала до смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, де і проживають до цього часу. Усі обовязки щодо утримання та виховання дитини позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У звязку з чим позивачка просить стягувати на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 позов не визнав та суду пояснив, що сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач неодноразово надавав позивачці кошти на утримання дитини та неодноразово здійснював для своєї доньки покупки. Окрім того, відповідно до виконавчого листа Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2007 року відповідач сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також має середньомісячний дохід у розмірі 1460,00 грн., що не дає можливості відповідачу сплачувати аліменти на користь позивачки. Просить суд у задоволенні позовних вимог позивачці відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 370231 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

З копії товарних чеків вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово здійснював для своєї доньки покупки, а саме: плаття дитяче, кофта вязана зимова дитяча, костюм «трійка» літній, халат махровий дитячий, куртка (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 605285 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Згідно копії виконавчого листа Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2007 року ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не довів в судовому засіданні відповідними доказами про наявність безумовних підстав для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави.

Згідно зі ст.ст. 180-182, 183 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_9 Сергіївни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн. НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С. Пустовар