Номер провадження: 22-ц/785/6771/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.02.2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати, задоволено частково, та стягнуто з ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк», на її користь заборгованість по заробітній платі за вересень 2014 року березень 2015 року у розмірі 11 686,95 грн., компенсацію за втрату частини заробітку у розмірі 4 839,46 грн., та моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Однак, під час винесення рішення судом, не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» () на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1 461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня 60 копійок.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року, в якій просить скасувати додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року в повному обсязі, посилаючись на те, що апелянт не погоджується із зазначеним додатковим рішенням суду з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримала апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтвердив в судовому засіданні її представник, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, в частині розміру судового збору стягнутого з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1 461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня 60 копійок, суд першої інстанції виходив з наступного.

При складанні повного тексту рішення суду, судом встановлено, що згідно оголошеної судом резолютивної частини рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.02.2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати, задоволено частково, та стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість по заробітній платі за вересень 2014 року березень 2015 року у розмірі 11 686,95 грн., компенсацію за втрату частини заробітку у розмірі 4 839,46 грн., та моральну шкоду у розмірі 500 грн.

З наведеного вбачається, що питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру (з 01.01.2015 р.), сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 мінімальної заробітної плати (487,20 грн.), та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6 090 грн.).

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,4 мінімальної заробітної плати.

Позовна заява ОСОБА_3 містить три вимоги: дві вимоги майнового характеру про стягнення заробітної плати та про стягнення компенсації за втрату частини заробітку; і вимогу немайнового характеру стягнення моральної шкоди.

Враховуючи наведене, предмет спору, суму стягнення заробітної плати, розмір компенсації за втрату частини заробітку та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав, що судовий збір у розмірі 487 гривні 20 копійок за кожну вимогу майнового та немайнового характеру: у загальному розмірі 3 х 487,20 = 1 461 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк», на користь держави.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до ст. ст. 79, 88, п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ухвалив додаткове рішення та стягнув з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1 461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) гривня 60 копійок.

Судова колегія, погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь держави судових витрат, питання про розподіл яких не було вирішено при ухваленні рішення по справі.

Оскільки, позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про стягнення заробітної плати, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Тому, на підставі наведеного, суд першої інстанції правомірно ухвалив додаткове рішення та стягнув з відповідача на користь держави судовий збір.

Однак, судова колегія не погоджується з розміром стягнутого з відповідача судового збору на користь держави.

Оскільки, як вбачається з позовної заяви позивачки (а. с. 2-6, 66-67) та рішення суду (а. с. 87-92), до позовних вимог останньої входять дві позовні вимоги майнового характеру (стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за втрату частини заробітку) та одна позовна вимога немайнового характеру (стягнення моральної шкоди).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

Тому, враховуючи розмір вимог майнового характеру (16 529,41 грн.), які задоволені в повному обсязі, та вимогу немайнового характеру, яка задоволена частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 487 грн. 20 коп. та за вимогу немайнового характеру пропорційно до задоволеної частини в розмірі 12 грн. 18 коп., а разом 499 грн. 38 коп.

За таких обставин, додаткове рішення суду підлягає зміні в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року необхідно змінити, в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави, стягнувши з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 499 грн. 38 коп. В іншій частині додаткове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2016 року змінити, в частині розміру судового збору стягнутого з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 499 грн. 38 коп.

В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_4

ОСОБА_2