У Х В А Л А

22 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року та рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2015 року з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, позов ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиіббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 24 тис. 45 доларів США 83 центи, що за курсом НБУ на час ухвалення судового рішення становить 362 тис. 149 грн. 29 коп., а також пеню в розмірі 37 тис. 135 грн. 54 коп. Визнано припиненим договір поруки, укладений 26 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 У частині вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилено, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року в частині вирішення первинного позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 залишено без змін.

У листопаді 2016 року до Верховного Суду України звернулось ПАТ «УкрСиббанк» із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року та рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2015 року, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559 ЦК України.

На обґрунтування своїх вимог ПАТ «УкрСиббанк» надало постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-106цс14), 17 лютого 2016 року (справа № 3-1202гс15), 16 березня 2016 року (справа № 6-1301цс15), 22 червня 2016 року (справа № 6-368цс16), 29 червня 2016 року (справа № 6-272цс16).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк», суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення первинного позову та задоволення зустрічного позову. При цьому суди, встановивши, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_4 здійснено 28 квітня 2009 року, письмові вимоги поручителям про погашення заборгованості направлені в квітні 2014 року, а позов пред'явлений до суду в червні 2014 року, дійшли висновку, що вимоги до поручителів банком пред'явлено більше ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, тому виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_5 та ОСОБА_6 припинилась.

У наданих для порівняння постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-106цс14), 16 березня та 22 червня 2016 року (справи № 6-1301цс15, 6-368цс16) викладено правовий висновок про те, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справа № 6-272цс16) зазначено, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, якщо кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен здійснювати не пізніше зазначеного у договорі числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2016 року (справа № 3-1202гс15) виходив з того, що метою положення частини четвертої статті 559 ЦК України є захист прав та інтересів поручителя шляхом припинення поруки у разі пропуску кредитором строку пред'явлення вимоги до нього.

Порівняння змісту наданих постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою за заявою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року та рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко