Справа № 463/2093/15-ц
Провадження № 2/463/169/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ЛМР ОСОБА_6

представника третьої особи ЛРА ЛМР ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, Львівської міської ради, третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища, про встановлення земельного сервітуту, зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд із позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги просить встановити земельний сервітут на користь ОСОБА_8 щодо прибудинкової земельної ділянки будинку № 5 по вул.Рєпіна у м. Львові на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, шириною 1 метр від найбільш виступаючої частини торцевої стіни будинку №5-А по вул.Рєпіна у м. Львові та довжиною 12 метрів вздовж цієї ж стіни; зобовязати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 усунути перешкоди позивачу в проведенні будівельних робіт з влаштування гідроізоляції, ремонту та утеплення стіни будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові; зобовязати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 відновити за власний рахунок в відповідності до будівельних норм та правил зруйновану ними відмостку будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові; зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 знести обєкт самочинно збудованого нерухомого майна в вигляді прибудови до будинку №5 по вул.Рєпіна, гаражу з заскленим павільйоном, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1«А», кв.3 у м. Львові. Двохповерховий будинок №5-А по вул. Рєпіна межує з буд. №5, який розташований глибше по відношенню до будинку №5-А, проте лінія межі бокових зовнішніх стін обох будинків знаходиться на одній лінії.

Земельна ділянка прибудинкової території буд. №5, яка не приватизована, поділена на дві частини (на дві квартири) та від пішохідної частини вулиці відгороджена парканом, зокрема частина земельної ділянки, що обслуговується власником квартири №1 в буд. №5 на вул.Рєпіна відповідачем ОСОБА_4 прилягає до зовнішньої стіни будинку №5-А.

ОСОБА_4 ще у 1996 році зруйнував відмостку будинку №5-А, а звільнена від відмостки територія використовувалась ним для вирощування виноградних дерев, що призвело до руйнації сторони стіни будинку №5-А у звязку з безперешкодним потрапляння дощової, талої води, а також води, що використовувалась відповідачем для поливання виноградних дерев безпосередньо в фундамент будинку №5-А, що, в свою чергу, стало причиною руйнації стіни та утворення грибкових нашарувань, що підтверджується актом ЛКП «Господар» від 27.06.2002 року.

За наслідками складеного Акту, відповідач в 2002 році, категорично відмовляючись допускати будь-кого на «свою» загороджену територію, здійснив власними силами (а не запропонованими позивачем фахівцями) з матеріалів, що були надані позивачем, гідроізоляцію прилеглої стіни будинку №5«А». При цьому, приписи акту щодо відновлення зруйнованої відмостки (мощення) фундаменту будинку №5-А відповідачем були проігноровані та замість влаштування відмостки, відповідач продовжував вирощувати виноград та в додаток до цього посадив інші зелені насадження, посилаючись на те, що гідроізоляція забезпечить належний захист фундаменту та стін від потрапляння вологи.

Крім цього, відповідачем шляхом самочинного будівництва, була зведена прибудова до гаражу з верандою та навісом, дах яких впритул прилягає до бокової зовнішньої стіни будинку №5-А, а відповідно і до внутрішніх стін квартири позивача, та нахилений таким чином, що дощова та тала вода з нього стікає безпосередньо вздовж бокової зовнішньої стіни будинку №5-А, що призводить до безперешкодного потрапляння води безпосередньо в фундамент будинку №5-А, підтоплення і розмивання фундаменту будинку, внаслідок чого руйнується стіна та вражається грибком як зовнішня, так і внутрішня стіни будинку №5-А.

З метою недопущення грибкових утворювань на внутрішніх стінах квартири позивач вимушена була здійснити внутрішні ремонтні роботи та вимушено продовжувати опалювальний сезон в літньо-осінній період, що призводить до додаткових витрат, повязаних з оплатою за спожитий природний газ.

Позивач неодноразово усно та письмово зверталася до відповідача ОСОБА_4 з проханням надати можливість здійснити відповідні будівельні роботи за свої власні кошти щодо проведення робіт по обслуговуванню будинку №5-А з метою утеплення зовнішньої бокової стіни, облаштування належної гідроізоляції фундаменту та відмостки з залученням відповідних фахівців, проте отримувала відмову, оскільки ОСОБА_4 категорично відмовився допускати будь-кого на загороджену парканом прибудинкову територію будинку №5 та повідомив, що в разі чого спустить сторожову собаку. Разом з тим, відповідач частково виконав вимогу позивача та пересадив виноград на іншу сторону.

За вищевказаних обставин для позивача має місце повна втрата можливості обслуговування та належної експлуатації будинку №5-А по вул. Рєпіна у м. Львові, а невжиття заходів призводить до подальшого руйнування несучої стіни самого будинку та квартири позивача.

Відповідно до п. 3.25* ДБН 360-92** для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею, але не менше протипожежних норм.

Разом з ти, межа прибудинкової території будинку №5 по вул.Рєпіна у м.Львові проходить по стіні будинку №5-А таким чином, що відмостка останнього знаходиться на території сусідньої ділянки.

Оскільки відповідач як землекористувач сусідньої ділянки на свою територію нікого не допускає, домовитися з ним про допуск не видається можливим, тому просить в судовому порядку встановити земельний сервітут на користь ОСОБА_8 щодо прибудинкової земельної ділянки будинку № 5 по вул.Рєпіна у м. Львові на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, шириною 1 метр від найбільш виступаючої частини торцевої стіни будинку №5-А по вул.Рєпіна у м. Львові та довжиною 12 метрів вздовж цієї ж стіни, а також зобовязати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 усунути перешкоди позивачу в проведенні будівельних робіт з влаштування гідроізоляції, ремонту та утеплення стіни будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові.

Крім цього, оскільки відповідачами здійснено самочинне будівництво нерухомого майна у вигляді прибудови до будинку №5 по вул.Рєпіна, гаражу з заскленим павільйоном, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9, на земельній ділянці, не відведеній відповідачу, без затвердження проектно-кошторисної документації, без отримання документу, який посвідчує право на виконання будівельних робіт, без прийняття в експлуатацію, з істотним порушенням будівельних норм та правил, такий створює додаткове джерело підмивання та руйнування фундаменту та підсилює небезпеку руйнування сусіднього будинку з усіма негативними наслідками, чим порушує права позивача, тому просить зобовязати відповідачів знести такий.

Крім цього, оскільки причинами замокання стіни та фундаменту будинку №5-А по вул. Рєпіна у м.Львові є, зокрема відсутність належної відмостки, яка самовільно демонтована відповідачами, просить зобовязати відповідачів відновити за власний рахунок в відповідності до будівельних норм та правил зруйновану ними відмостку будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним та просили позов задовольнити. Додатково пояснили, що висновком звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта квартири №3 у житловому будинку №5-А на вул.Рєпіна у м.Львові встановлено, що зволоження та руйнування стін грибком і плісенню господарських приміщень під літ.3-10 та літ.3-11 квартири № 3 у житловому будинку №5-А на вул. Рєпіна у м. Львові відбулося і відбувається через неправомірні дії власника житлового будинку №5, а саме: зруйнування мощення біля стіни будинку №5-А, влаштування квітника замість водонепроникного вимощення, відведення дощових опадів з веранди ринвою напряму під фундамент житлового будинку №5-А, заборона доступу для проведення ремонтних та осушувальних робіт стіни та фундаменту будинку №5-А. Крім цього, власником житлового будинку №5 порушені норми містобудування, а саме п.3.25 ДБН360-92, п.п.19, 21 «Житлового законодавства України» (Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.58-63). Пояснили, що біля збудованого ними гаражу є вільний доступ до стіни будинку №5-А для проведення утеплення. Разом з тим, будинок позивача належить до культурної спадщини, тому проводити будь-які роботи допускається лише з дозволу Управління охорони історичного середовища, в той час як з листа останнього вбачається, що влаштування на будинках, що відносяться до культурної спадщини теплоізоляції забороняється. А тому відповідачі не вправі надавати територію земельної ділянки для незаконних і недозволених дії. Вважають, що всі роботи можуть бути виконані із внутрішньої сторони стіни, тим більше, що це стосується підвальних приміщень.

Вважають необґрунтованими позовні вимоги про відновлення відмостки, оскільки відсутні докази існування такої. Так, вказана позивачем відмостка не передбачена проектом будівлі 1936 року і нормами будівництва на той час. Позивачем без дозволу сусідів було зроблено реконструкцію території будинку №5-А, здійснено підняття ґрунту і мощення тротуарною плиткою вище фундаменту будинку відповідачів.

Безпідставними також вважають позовні вимоги про знесення гаражу з заскленим павільйоном, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9, оскільки будівництво такого проведено відповідачами відповідно до проекту та у відповідності до ДБН, а питання по узаконенню такого врегульовано справою №2-3098/07. Гараж і навіс забезпечені необхідними інженерно-технічними засобами, що забезпечують стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівлі в центральну каналізаційну систему, а стікання води з фасадної сторони карнизу проведено з протилежної від стіни трубою.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.118).

Представник відповідача ЛМР в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо встановлення сервітуту заперечив, оскільки позивач не є власником суміжної земельної ділянки, така не приватизована, а тому не є її користувачем. У вирішенні решти позовних вимог покладається на розсуд суду. Пояснив, що на даний час Управлінням охорони історичного середовища позивачу не надано дозволу на проведення будь-яких робіт. Крім цього, позивачем не надано доказів існування відмостки, яку вона просить зобовязати відповідачів відновити.

Представник третьої особи ЛРА ЛМР в судовому засіданні позовні вимоги частково підтримала. Пояснила, що власником земельної ділянки, що є прибудинковою територією будинку №5 на вул.Рєпіна у м.Львові є міська рада, а тому відповідачі не мають повноважень на погодження встановлення позивачу сервітуту. Позовні вимоги про усунення позивачу перешкод в проведенні будівельних робіт з влаштування гідроізоляції, ремонту та утеплення стіни будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові вважає такими, що не підлягають до задоволення, оскільки передумовою проведення таких робіт є отримання відповідних дозволів, які позивачу не видавалися. Крім цього, позивачем не доведено існування відмостки, зобовязати відповідачів відновити яку просить позивач. Крім цього, провадження у справі за позовом ЛРА до відповідача про демонтаж збудованого ним гаражу з заскленим павільйоном було закрито у зв'язку з укладенням між сторонами мирової угоди та відповідач звернувся до ЛРА ЛМР із проектом погодження самочинного будівництва, який у зв'язку з розглядом цієї цивільної справи на даний час не затверджено. Разом з тим, вважає, що проведення демонтажу самовільного будівництва є крайнім заходом.

Представник третьої особи Управління охорони історичного середовища в судовому засіданні 23.06.2016 у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Пояснив, що проведення робіт є можливим, не дозволяється утеплення будинків, які належать до пам'яток архітектури. Разом з тим, будь-які роботи проводяться відповідно до проектної документації, якої не було надано. В решту судових засідань представник третьої особи не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника відповідача ЛМР, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач є власником квартири №3 в будинку №5-А на вул.Рєпіна у м.Львові, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.25).

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка прибудинкової території будинку №5 на вул.Рєпіна у м.Львові, яка не приватизована, прилягає до зовнішньої стіни будинку №5-А, тому проведення будь-яких будівельних робіт на цій стіні можливий лише з вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до п.ж ч.1 ст.99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення позивачу земельного сервітуту щодо прибудинкової земельної ділянки будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, шириною 1 метр від найбільш виступаючої частини торцевої стіни будинку №5-А по вул.Рєпіна у м. Львові та довжиною 12 метрів вздовж цієї ж стіни є підставними та підлягають до задоволення.

При цьому, судом не беруться до уваги заперечення представника відповідача проти задоволення вказаних позовних вимог з тих підстав, що позивач не є ні власником, ні користувачем суміжної земельної ділянки, оскільки відповідно до ч.2 ст.401 ЦК України сервітут може належати не лише власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також й іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Вказаній нормі кореспондує також ч.1 ст.100 ЗК України, відповідно до якої сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Як зазначалося вище, позивач є власником квартири №3 в будинку №5-А на вул.Рєпіна у м.Львові, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.25).

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1, 7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідачами чиняться позивачу перешкоди в проведенні будівельних робіт з влаштування гідроізоляції, ремонту та утеплення стіни будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові, тобто чиняться перешкоди у здійсненні права користування належним позивачу на праві власності майном.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідачів не чинити позивачу як власнику квартири у будинку №5-А на вул.Рєпіна у м.Львові вказані перешкоди також підлягають до задоволення.

При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо вказаних позовних вимог з тих підстав, що будинок позивача належить до культурної спадщини, тому влаштування теплоізоляції забороняється, оскільки надання дозволу на проведення будь-яких робіт в будинку, що є памяткою архітектури належить до компетенції Управління охорони історичного середовища, а не відповідачів. Усунення позивачу перешкод з боку відповідачів щодо виконання вказаних робіт не замінює дозволу компетентного органу на проведення таких та є передумовою початку їх виконання.

Крім цього, судом встановлено, що відповідачами здійснено будівництво гаража та заскленого павільйону, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9.

Як вбачається з відповіді ЛРА ЛМР (а.с.175-176) та підтверджено в судовому засіданні поясненнями представника третьої особи, районна адміністрація видавала розпорядження «Про демонтаж самовільно здійсненої прибудови до будинку №5 на вул.І.Рєпіна» від 30.03.2005 №457, відповідно до якого зобовязувала власника квартири №1 демонтувати самовільну прибудову до будинку, в яку входить і гараж, та розпорядження №1956 від 22.11.2006 «Про демонтаж самовільно здійсненої прибудови до квартири №2 в будинку №5 на вул.І.Рєпіна та приведення квартири до попереднього стану».

Зазначені розпорядження були видані оскільки власники квартир №1 та №2 відкликали свої згоди про погодження один одному самочинного будівництва. Попередньо був прийнятий висновок міжвідомчої комісії від 04.04.2006 про технічну можливість експлуатації квартири №1 в будинку №5 на вул.І.Рєпіна після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою, прийнятого на підставі розробленого проекту погодженого в управлінні архітектури і містобудування Львівської міської ради, управлінні охорони історичного середовища Львівської міської ради, санітарно-епідеміологічній станції Личаківського району м.Львова, Личаківським районним відділом м.Львова Головного управління МНС України в Львівській області.

Незважаючи на те, що між Личаківською районною адміністрацією і ОСОБА_4 була укладена угода про погодження самочинного будівництва та ним були сплачені кошти за цією угодою на розвиток інфраструктури міста Львова, висновок комісії не був затверджений у звязку з відкликанням своєї згоди власником квартири №2. Відповідно районна адміністрація зверталась у 2007 році до суду про демонтаж самочинного будівництва до власників обох квартир. Оскільки в ході розгляду було досягнуто згоди між власниками квартир, було укладено мирову угоду від 12.03.2008. На виконання мирової угоди ОСОБА_4 була подана заява в Личаківську районну адміністрацію від 17.06.2008. Проте районна адміністрація не видала розпорядження про погодження самочинного будівництва, оскільки запропонувала заявнику представити погодження управління архітектури і містобудування актуальне на час звернення.

Разом з тим, судом встановлено, що на даний час вказане будівництво не узаконено, право власності на гараж та засклений павільйон, позначені в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9 за відповідачами не зареєстроване.

Згідно з ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

При цьому, як вбачається з роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,наданих у п.23 Постанови від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачами здійснено будівництво гаража та заскленого павільйону, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9 без відповідного проекту, на земельній ділянці, що належить на праві власності територіальній громаді міста Львова в особі ЛМР, є прибудинковою територією, та така забудова порушує права позивача, оскільки створює додаткове джерело підмивання та руйнування фундаменту та підсилює небезпеку руйнування сусіднього будинку з усіма негативними наслідками, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів знести обєкт самочинно збудованого нерухомого майна у вигляді прибудови до будинку №5 по вул.Рєпіна, гаражу з заскленим павільйоном, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9 також підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 відновити за власний рахунок в відповідності до будівельних норм та правил зруйновану ними відмостку будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові, оскільки всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, позивачем не представлено суду доказів не лише того, що саме відповідачами зруйновано вказану відмостку, а й не доведено ту обставину, що така взагалі існувала.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Встановити земельний сервітут на користь ОСОБА_8 щодо прибудинкової земельної ділянки будинку № 5 по вул.Рєпіна у м. Львові на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, шириною 1 метр від найбільш виступаючої частини торцевої стіни будинку №5-А по вул.Рєпіна у м. Львові та довжиною 12 метрів вздовж цієї ж стіни.

Зобовязати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 усунути перешкоди ОСОБА_8 в проведенні будівельних робіт з влаштування гідроізоляції, ремонту та утеплення стіни будинку №5-А зі сторони прибудинкової території будинку №5 по вул. Рєпіна у м. Львові.

Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 знести обєкт самочинно збудованого нерухомого майна у вигляді прибудови до будинку №5 по вул.Рєпіна, гаражу з заскленим павільйоном, позначених в плані будинку №5 по вул.Рєпіна у м. Львові під індексами 1-8, 1-9.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, Львівської міської ради на користь ОСОБА_8 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) судових витрат по 60 грн. 90 коп. (шістдесят гривень дев'яносто копійок) з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий