Справа № 465/3652/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/783/5601/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з врахуванням втрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу з врахуванням втрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, покликаючись на те, що 09.10.2013 року Франківським районним судом м.Львова винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, згідно якого позов задоволено, вирішено стягнути в користь ОСОБА_4 кошти в сумі 1800,00 доларів CШA, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387 гривень 40 коп. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. Позивач зазначає, що 27 червня 2012р. між сторонами було укладено договір, за умовами якого з метою забезпечення виконання наступної купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: м.Винники, вул.Кияка 15, належної ОСОБА_2, до 30 серпня 2012р. позивачка передала останньому завдаток у розмірі, що еквівалентно 1800,00 доларів США. У разі невиконання продавцем зобов'язань, сума завдатку повертається покупцю (позивачці) до 01 вересня 2012р. Отже, в судовому рішенні встановлено обов'язок ОСОБА_2 повернути кошти в сумі 1800,00 доларів США до 01.09.2012р. Крім того, згідно Виконавчого листа № 2/465/2104/13, виданого 30.04.2014 р. Франківським районним судом м.Львова, Франківським відділом Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 43171367 від 05.05.2014 p., про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 коштів в сумі 1800,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 14387,40 грн. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. Боржник ОСОБА_2 проігнорував рішення суду, жодним чином не відреагував на висунуті вимоги і не почав виконувати рішення суду добровільно.

Отже, примусово стягнена з боржника ОСОБА_2 сума 7658,87 грн. на день подачі позову еквівалентна 500, 37 доларів США,несплачена частина боргу становить 1299,63 доларів США, що згідно курсу НБУ (21,0848 грн. за долар США) на день подачі позову еквівалентно 27402, 43 грн.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 22.01.2016 року просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3 % річних від простроченої суми боргу, що становить станом на 23.11.2015 року 156,13 доларів США, що еквівалентно 3444, 47 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 несплачену частину боргу 1019,93 дол. США, що станом на 23.11.2015 року еквівалентно 24 462, 61 грн. Станом на 11.07.2016 року 3 % річних від простроченої суми боргу становить 172, 26 дол. США, що еквівалентно 4278, 24 грн. та нестягнута частина боргу 1019, 93 дол. США є еквівалентно 25 330, 98 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3% річних від простроченої суми боргу, що становить станом на 11.07.2016р. 172,26 дол. США, що еквівалентно 4278 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 несплачену частину боргу 1019,93 дол. США, що станом на 11.07.2016р. еквівалентно 25 330 грн. 98 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 303 грн. 66 коп.

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_2 повністю виконав свій обовязок, покладений на нього рішенням суду від 09.10.2013р., що мало наслідком закриття виконавчого провадження, оскільки сума призначена до стягнення була виплачена у повному обсязі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що 27.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м.Винники вул.. Кияка,15, відповідно до якого ОСОБА_4 сплатила аванс у розмірі 1800 доларів США. Умовами договору передбачено, що у разі невиконання прийнятих за цим договором зобов»язань продавцем (відмова від продажу вищезазначеного об»єкта на суму та у строк передбачений договором), незалежно від причин відмови, відповідач повертає авансовий платіж до 01.09.2012 року. Договір купівлі-продажу сторонами укладено не було. Не повернув відповідач і авансовий платіж.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.10.2013 року у справі № 465/3361//13-ц стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 кошти в сумі 1800,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 14 387,40 грн. (а.с.8).

Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у примусовому порядку стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 14387,40 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 1019,93 доларів США, районний суд виходив з того, що вказана сума є несплаченою частиною боргу - авансового платежа.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Як установлено судом, у межах виконавчого провадження з виконання рішення у справі № 465/3361/13-ц суму боргу було сплачено ОСОБА_2 в грошовій одиниці гривня. Постановою від 27.11.2015 року виконавче провадження закінчено у зв»язку з виконанням рішення суду (а.с.65).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.06.2016 року постанова про закінчення виконавчого провадження була визнана незаконною, на підставі чого Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постановою від 21.06.2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 коштів у сумі 1800 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 14387,40 грн., відновлено.

Враховуючи, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2013 року не виконано, районний суд прийшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 1019,93 доларів США, як несплаченої частини боргу.

За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу позовних вимог, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов»язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду.

Задовольняючи позов в частині стягнення на користь позивачки 3% річних від простроченої суми, районний суд вірно виходив з того, що зобов»язання з повернення сплаченого за попереднім договором авансу є грошовим зобов»язанням, невиконання якого створює підстави для застосування ч.2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі за № 6-90цс13, яка є обов»язковою для всіх судів України.

Розмір заборгованості стверджується наявним у матеріалах справи розрахунком, на спростування якого відповідачем не надано жодних доказів (а.с.56-57).

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми боргу, що становить станом на 11.07.2016 року 172,26 доларів США, що еквівалентно 4278,24 грн., відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення в цій частині не вбачає.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог, рішення суду слід змінити в частині стягнення судового збору, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 липня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 несплаченої частини боргу 1019,93 дол. США, що станом на 11.07.2016р. еквівалентно 25 330 грн. 98 коп., та ухвалити нове рішення в цій частині позовних вимог, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплаченого судового збору в розмірі 303 грн. 66 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: