Справа №: 343/2483/15-ц
Провадження №: 2/0343/1129/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

з участю секретаря судових засідань -Височанської О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначив, що 06.09.2013 року Чернівецьким міським відділом РАЦС між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис №1525. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 року в них народився син ОСОБА_4.

Позивач мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що вони з відповідачкою не змогли створити міцної сім»ї, в них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Часті сварки в сім"ї носили постійний характер, які виникали в присутності посторонніх людей, що ображало його честь та гідність. Господарство позивачка взагалі не вела, що також призводило до суперечок та зробило спільне життя нестерпним. З березя 2015 року проживають окремо, з цого часу спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу майна та місця проживання дитини немає. Вищенаведене призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Вважає, що примирення між ними неможливе.

Позивач в судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій зазначив про те,що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу у його відсутності.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу з позивачем, позов просила задовольнити, дитину залишити проживати з нею та прізвище змінити на дошлюбне "ОСОБА_3".

Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторне) серії НОМЕР_1 від 02.10.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_306.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1525 був зареєстрований шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

З даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстараційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області від 07.10.2015 року, актовий запис №2, встановлено, що від даного шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_4.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, між ними часто виникають сварки, сімейного побуту не ведуть, конфлікти носять постійний характер, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду їхньої сім'ї. Сторони спільно не проживають, спору відносно проживання їхнього малолітнього сина немає, наполягають на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище позивачці змінити на дошлюбне, малолітню дитину залишити проживати з матір'ю.

На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 06.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1525- розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3- залишити проживати з матір'ю ОСОБА_3.

Прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "ОСОБА_3".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Текст повного рішення виготовлено :05.01.2016 року