Справа № 2-320/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.12.2015 року звернувся з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 003034 від 05.11.2015 року та стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 42 824 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

У разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 8 ст.110 ЦПК України, на які в позовній заяві посилався позивач як на підставу визначення територіальної підсудності, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися, зокрема за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, а також позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Так, звертаючись до суду з позовом про захист прав споживачів, позивач зазначив місце постійного проживання: АДРЕСА_1, разом з тим, не надавши доказів на підтвердження вказаних відомостей.

Проте, згідно з даними довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві від 25.12.2015 року, отриманої 04.01.2016 року, ОСОБА_1 по м Києву зареєстрованим не значиться.

Також позивач посилався на пред'явлення позову за місцем виконання договору, яким є адреса: АДРЕСА_1, як зазначено в п. 6.14 договору.

Між тим, з доданої до позову копії договору фінансового лізингу № 003034 за п. 6.14 адреса: АДРЕСА_1, є місцем зберігання Предмета Лізингу після його отримання позивачем як лізингоодержуачем, а не місцем виконання договору чи заподіяння позивачу шкоди.

Разом з тим, слід зазначити, що правила ч. 8 ст. 110 ЦПК України застосовуються до зобов'язань, взятих сторонами на підставі укладеного між ними договору із обумовленням відповідного місця виконання зобов'язання в самому договору та/або до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. При цьому не можна посилатись на правила, передбачені ч. 1 ст. 532 ЦК України щодо визначення місця виконання договору, якщо його не встановлено в договорі.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник з договірних правовідносин, а тому відповідно до ст. 109 ЦПК України даний позов повинен розглядатись за місцезнаходженням відповідача.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Відомості про місцезнаходження юридичної особи згідно з ч.4 ст.89 ЦК України вносяться до єдиного державного реєстру.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

У зв'язку з тим, що вказаний позов не підсудний даному суду, оскільки місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю є адреса: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, к. 613, що відноситься до території Печерського району м. Києва, а позивач за відсутності підстав, визначених ч.ч. 5, 8 ст.110 ЦПК України, звернувся з даним позовом до Солом'янського районного суду м. Києва, вважаю за необхідне позовну заяву повернути позивачу для подання до належного суду.

Керуючись, ст. 93 ЦК України, ст.ст. 109-110, 115, 121-122 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: