Справа № 482/1321/15 -ц
Провадження № 2/482/447/2015

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Баранкевич В.О.

за участю секретаря - Андрусенко В.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2016року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 01 червня 2014року він позичив ОСОБА_3 7000грн., які останній зобовязався повернути до 30 вересня 2014року. На підтвердження вказаного договору відповідач надав позивачу розписку.

Посилаючись на те, що відповідач до теперішнього часу борг не повернув позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 7000грн. боргу та судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати в його відсутність, а позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати в його відсутність і відмовити в задоволенні позову. На попередніх засіданнях відповідач та його представник пояснювали, що розписка за якою позивач просить стягнути борг не має правової природи договору позики оскільки між позивачем та відповідачем була домовленість про те, що останній буде працювати виконуючи певну роботу на користь позивача, а вказаною розпискою підтверджено лише факт передачі грошових коштів в рахунок заробітної плати виплаченої на перед.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що між ОСОБА_1 дав ОСОБА_3 була усна домовленість на виконання якоїсь роботи, і позивач видав відповідачу сім тисяч гривень в рахунок заробітної плати на перед, а для підтвердження передачі грошей попросив від останнього розписку .

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Згідно розписки наданої ОСОБА_3 позивачу він взяв у останнього грошові кошти в сумі 7000грн. в рахунок заробітної плати, без відсотків і зобовязався повернути до 30.09.2014року.

Сторона відповідача заперечує факт наявності між ОСОБА_3 та позивачем договору позики вказуючи на те, що грошові кошти вказані в розписці отримано в рахунок заробітної плати про що прямо вказано в розписці.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 р року у справі № 6-63цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Даючи оцінку змісту дослідженої судом розписки, поясненням відповідача, свідка,

суд звертає у вагу на те, що у вищевказаній розписці прямо вказано що грошові кошти отримано ОСОБА_3 в рахунок заробітної плати, що говорить про те, що справжньою природою відносин між сторонами була не позика, а інші договірні відносини підряд.

Отже у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215 та 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: