АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11012016 Номер провадження 22-ц/786/154/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення втраченого доходу, майнової та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідачів втрачений дохід, майнову та моральну шкоду, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в м. Кременчуці Полтавської області 04.05.2012 року за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якій вона постраждала як пасажир таксі в автомобілі під керуванням водія ОСОБА_2

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 одноразовим платежем втрачений дохід за 12 місяців в сумі 1720,44 грн., втрачений дохід в сумі 143,37 грн. щомісячними платежами, починаючи з 13 місяця після набрання рішенням законної сили і довічно та 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 одноразовим платежем втрачений дохід за 12 місяців в сумі, 1720,44 грн., втрачений дохід в сумі 143,37 грн. щомісячними платежами, починаючи з 13 місяця після набрання рішенням законної сили і довічно та 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» на користь ОСОБА_4 12763,60 грн. майнових збитків і 638,18 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь позивача 12763,60 грн. майнових збитків і 638,18 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з кожного по 487,20 грн. судового збору в дохід держави та по 2000 грн. витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 заочне рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру моральної шкоди та строку стягнення щомісячних платежів.

Зменшено розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4, стягнуто на її користь з ОСОБА_3 20 000 грн., з ОСОБА_2 20 000 грн.

Визначено, що стягнення щомісячних платежів в сумі 143,37 грн. проводиться на строк встановлення інвалідності згідно довідки МСЕК.

В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року в частині позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу у цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушується питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Не заперечуючи факт заподіяння позивачці моральної шкоди, відповідачі просять зменшити розмір її відшкодування до 20 000 грн., який вважають розумним, справедливим та достатнім для відновлення порушеного права позивача.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг відповідачів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 4 травня 2012 року приблизно о 23:00 год. на перехресті вулиць Пролетарська та Жовтнева в м. Кременчуці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Дії обох водіїв не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 не виконав вимоги п.п. 8.7.3(є), 8.10, 16.3, а ОСОБА_2 вимоги п.12.3, що знаходилися у причинному зв'язку із ДТП.

Внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки пасажир таксі автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, ОСОБА_4 отримала численні тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лонної та сідничної кісток справа зі зміщенням кісних уламків, закритої черепно-мозкової травми, що викликала струс головного мозку, садна на голові, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_4 тривалий час лікувалась. З 05.05.2012 р. по 25.06.2012 р. та з 18.07.2012 р. по 02.08.2012 р. вона проходила стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Кременчуцької міської лікарні № 3, з 24.12.2012 р. по 11.01.2013 р. в Державній Установі «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», з 15.11.2013 р. по 09.12.2013 р. в Полтавській обласній інфекційній лікарні.

З 05.05.2012 р. по 21.06.2012 р. вона знаходилась на скелетному витяжінні, 26.12.2012 р. прооперована з приводу резекції несправжнього суглоба верхньої гілки правої лонної кістки, кісткова аутопластика, СФО; артродез правого крижово-клубового зчленування за Смит-Петерсоном. Рекомендовано продовжувати лікування амбулаторно, спостереження лікаря за місцем проживання, ходьба на милицях, не наступаючи на праву ногу, періодичний контроль в ДУ «ІТО НАМНУ», пологи через кесарів розтин.

Рішенням МСЕК з 18 березня 2013 року позивачці встановлено третю групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату із втратою 25% працездатності, протипоказана робота, повязана з тривалою ходою, довгим перебуванням на ногах.

05 лютого 2013 року ОСОБА_4 припинила свою підприємницьку діяльність, яку вона здійснювала з 02.10.2007 р., про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 6 вересня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 засуджені за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував тяжкість отриманих позивачкою тілесних ушкоджень, тривалість перенесених нею фізичних страждань, негативні зміни, які сталися у її житті, та дійшов правомірного висновку про покладення відповідальності за спричинену ОСОБА_4 моральну шкоду на ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди по 200 000 грн. з кожного.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно абз. 2 п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

За правилами ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що шкоди потерпілій ОСОБА_4 завдано внаслідок спільних протиправних дій (бездіяльності) ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а обсяг втрат немайнового характеру, що їх зазнала потерпіла у звязку з ушкодженням її здоровя та каліцтвом, їх тривалість та тяжкість вимушених змін у її житті, з якими позивач повязувала заподіяння їй моральної шкоди, давали суду підстави для визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди по 200 000 грн. з кожного із заподіювачів шкоди. При цьому суд дотримався засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційних скарг відповідачів фактичних обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують, не відповідають матеріалам справи та зводяться до іншої оцінки встановлених судом фактів, що обґрунтовують заявлені потерпілою вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуване судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2014 року в частині відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /ПІДПИСИ/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1