Справа № 209/4361/16-ц
Провадження № 2/209/1990/16
"20" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря - Шаповал А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» про захист прав споживачів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати Комунальне підприємство Кам'янської міської ради «Тепломережі» виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання належній їй квартири за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість попередніх власників, що виникла до 31 жовтня 2016 року.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу № 014840 від 31 жовтня 2016 року. Право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Після придбання вказаної квартири та її реєстрації остання постала перед фактом заборгованості попереднього власника квартири за теплопостачання. У виписці по особовому рахунку, яка надана КП КМР «Тепломережі» зазначено, що заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01.11.2016 року становить 4508,17 грн., і це при тому, що лише після набуття права власності на квартиру вона почала отримувати ці послуги. Під час написання заяви від 07.11.2016 р. про відкриття на її ім'я особового рахунку в абонентському відділі КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа» вона повідомляла відповідача, що не має наміру відповідати за борги попередніх власників квартири, але працівники відповідача повідомили, що ніхто заборгованість перераховувати не буде, і вони все одно будуть заборгованість покладати на неї. 21.11.2016 року КП КМР «Тепломережі» направило відповідь на заяву про відкриття особового рахунка, в якій позивачу було відмовлено у перерахунку заборгованості. Вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає їй у переоформленні особового рахунку на її ім'я, зараховуючи на особовий рахунок № 1000204 суму заборгованості за послуги теплопостачання за період до 31 жовтня 2016 р., оскільки до зазначеного часу послуги позивач не отримувала, жодних договорів та інших правочинів або юридичних фактів, актів цивільного законодавства, рішень суду, які б створювали зобов'язання по сплаті за послуги за теплопостачання в період до 31 жовтня 2016 р. не укладала.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 на підставі на підставі договору купівлі-продажу № НВІ 014840 від 31 жовтня 2016 року набула права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, право власності на яку було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речовихправ на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.4-5).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", позивач є споживачем послуг підприємства відповідача лише після реєстрації і набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, тобто з 31 жовтня 2016 року і до теперішнього часу.
Згідно виписки з особового рахунку № 1000204 по розрахунку за послуги централізованого опалення КП КМР «Тепломережі» заборгованість за послуги з теплопостачання станом на 23.11.2016 року становить 4508,17 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку № 1000204 по розрахунку за послуги централізованого опалення КП КМР «Тепломережі» (а.с.11-12).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, 07.11.2016 року позивач звернулася з заявою до відповідача, в якій просила виключити заборгованість, яка утворилась з вини попередніх власників квартири до часу придбання квартири; відкрити або переоформити на її ім'я особовий рахунок як теперішнього власника квартири.
Листом від 21.11.2016 року відповідач відмовив позивачу у переоформленні особового рахунку на її імя без зарахування заборгованості за послуги теплопостачання, яка утворилася з вини попередніх власників квартири, і продовжує зараховувати на особовий рахунок № 1000204 вказану заборгованість.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обовязку. При цьому законодавцем чітко визначено, що зобовязання: має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України) та належними сторонами (ст. 527 ЦК України), тобто боржник має виконати свій обовязок особисто, якщо інше не передбачено договором.
Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.
Діючим законодавством не передбачено обовязку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство яка надає житлово-комунальні послуги) зобовязаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання.
Отже, як випливає з вищевикладеного, споживачем послуг з теплопостачання та стороною у правовідносинах з КП КМР «Тепломережі» до часу придбання квартири позивач не була, оскільки не користувалася жодними послугами за місцем знаходження придбаної квартири.
Згідно п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, виконавець зобовязаний звільняти споживача від оплати за послуги у разі їх ненадання.
Судом встановлено, що жодних угод (правочинів) між позивачем та відповідачем (в тому числі договору про реструктуризацію заборгованості) не укладалось. Жодних дій які б свідчили про взяття на себе обовязків попередніх мешканців квартири, в тому числі обовязку зі сплати боргу за теплопостачання, позивач не вчиняв.
Факт надання відповідачем послуг саме позивачу до 31 жовтня 2016 року, тобто до дати набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, відповідачем не доведено.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що сума заборгованості за теплопостачання попереднього власника квартири за адресою: АДРЕСА_2, що виникла за період часу до 31 жовтня 2016 року, не може обліковуватися за ОСОБА_1, тому позовна заява підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача та складає 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 232 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» про захист прав споживачів - задовольнити повністю.
Зобов'язати Комунальне підприємство Кам'янської міської ради «Тепломережі» виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання належній їй квартири за адресою: АДРЕСА_2, заборгованість попередніх власників, що виникла до 31 жовтня 2016 року.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник