Провадження номер 2/741/520/16
Єдиний унікальний номер 741/1269/16
РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подало до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 21637,96 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що 23 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в сумі 17542,72 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,01% річних та зобовязався повернути їх та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором, не пізніше 23 липня 2016 року. У подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Право вимоги було набуте ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу від 21 липня 2014 року. ПАТ «ОТП Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачеві кредит у розмірі 17542,72 грн. Однак, відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконала. Станом на 21.03.2016 р. відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 21637,96 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 17542,72 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом 1,76 грн., комісії 4093,48 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача 21637,96 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, але направив до суду клопотання, у якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглянути справу без участі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 23 липня 2013 року вона дійсно уклала договір про надання споживчого кредиту з ПАТ «ОТП Банк» на суму 17542,72 грн. Вона взяла кредит для встановлення металопластикових вікон, але вікна так встановлені й не були. Тому позивач не стала погашати кредит. Вона не згодна з позовними вимогами, адже встановлення вікон, на які й бралися кредитні кошти, не було виконане.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту для встановлення металопластикових вікон. Установка вікон так і не відбулася, тому ОСОБА_2 не сплачувала визначені договором кошти на погашення заборгованості по кредиту у встановлені строки. Представник відповідача вважає, що вона й не повинна їх сплачувати, адже кредитними коштами не користувалася.

Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши представлені докази, вивчивши матеріали цивільної справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 23 липня 2013 року ОСОБА_2 отримала від ПАТ «ОТП Банк» споживчий кредит у сумі 17542,72 грн. на придбання товарів та послуг у продавців: продавець 1 ФОП ОСОБА_4, що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування, продавець 2 ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», що реалізовує послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування, продавець 3 ТОВ майСейфері, що реалізує пакет послуг в рамках споживчого кредитування. Відповідно до п. 1.1. договору строк кредиту 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних. Згідно з п. 1.2.1 договору для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені даним договором та додатку №1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Згідно з п. 1.2.2. договору з метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг. Відповідно до п. 1.2.3. підставою для перерахування банком коштів продавцям є оригінал цього договору (а. с. 7-9).

Також у п. 1.4. вищевказаного договору визначено порядок погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з договором факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» (первинний кредитор) передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а. с. 13-16).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що зазначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» свої зобовязання, передбачені кредитним договором, виконало, перерахувавши надану ОСОБА_2 суму кредиту на користь продавців у рахунок оплати товару та послуг, як і передбачено п. 1.2. кредитного договору.

Натомість ОСОБА_2 свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати платежів, передбачених договором, належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 21637,96 грн. Цей факт підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № від 23.07.2013 станом на 21.03.2016 р., поясненнями самого відповідача ОСОБА_2, у яких вона вказала, що дійсно брала споживчий кредит, підписувала кредитний договір.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21.03.2016 р. загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить 21637,96 грн. та складається із залишку заборгованості за кредитом 17542,72 грн., суми відсотків за користування кредитом 1,76 грн., комісії 7093,48 грн.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач отримала споживчий кредит на покупку у продавця ФОП ОСОБА_4 товару, а саме: металопластикових конструкцій, із залученням кредитних коштів банку, що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту (а. с. 7-9) та поясненнями відповідача та представника відповідача.

У судовому засіданні також встановлено, що товар, покупка якого передбачена в договорі, позичальникові, тобто ОСОБА_2 так поставлений і не був, що підтверджують пояснення відповідача.

Однак, відповідно до п. 3.1. договору про надання споживчого кредиту всі ризики, повязані зі зміною обставин, з яких позичальник виходив при укладенні цього договору, позичальник приймає на себе. Зміна таких обставин не можу бути підставою для зміни умов цього договору, а також для невиконання позичальником своїх зобовязань за ним. Згідно з п. 3.2. договору позичальник не має права в односторонньому порядку змінювати умови цього договору, в тому числі у випадку придбання товару неналежної якості, заміни чи повернення товару або його ремонту. Крім того, у п. 3.11. договору передбачено, що підписання позичальником цього договору засвідчує, що позичальнику була надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються та повністю розяснені всі питання, що має позичальник по цьому договору.

Ураховуючи обставини справи та беручи до уваги вищезазначені правові норми, суд робить висновок, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А, отже, суд робить висновок, що з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 88, ст. ст. 208-209, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №, укладеним 23 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, у розмірі 21637(двадцяти однієї тисячі шестисот тридцяти семи) гривень 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий