АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8098/16 Справа № 202/2892/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретареві Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 26 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності ,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до ОСОБА_4 з позовом, яким просили на підставі ст.365 ЦК України припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою йому компенсації вартості цієї частини у сумі 174250грн. та визнати за кожною з них право власності по 1/6 частині вказаної квартири.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 26.09.2016р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В апеляційній скарзі позивачі просили скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 21.11.1992р. зареєстровано шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.9). ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилась дочка ОСОБА_3 (а.с.10). Рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 19.01.2016р. шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.18).

За нотаріально посвідченим 26.04.2002р. договором купівлі-продажу ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 купили квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14). 07.06.2002р. право власності ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано у КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» (а.с.32).

Відповідно до вимог ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність передбачених законом ознак для припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення його права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою йому компенсації вартості цієї частини та визнання за кожною з них право власності по 1/6 частині вказаної квартири.

Твердження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду безпідставні, суперечать діючому законодавству та встановленим судом обставинам. Посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про неврахування судом того, що частка ОСОБА_4 у квартирі є незначною суперечать фактичним обставинам. Згідно договору купівлі-продажу частки усіх трьох співвласників є рівними, і кожному із них належить право на 1/3 частину спірної квартири, а тому при цьому не може вважатись, що частка ОСОБА_4 є незначною. Посилання позивачів на неможливість спільного володіння і користування майном з ОСОБА_4 зводилось до існування між ними неприязні. Однак фактично ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, ОСОБА_3 є його рідною дочкою і саме по собі припинення подружніх відносин сторін не свідчить про необхідність припинення права власності ОСОБА_4 на належну йому частину квартири. Крім того, після припинення подружніх відносин між сторонами визначився порядок користування квартирою і лише у зв'язку з заміною ОСОБА_2 замків на вхідних дверях квартири ОСОБА_4 перестав нею користуватись. Доказів неможливості їх спільного володіння і користування майном ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Доводи апеляційною скарги, які стосуються положень закону про поділ майна подружжя, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позовні вимоги нормами сімейного законодавства фактично не обґрунтовані і предметом позову поділ майна подружжя не був.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів можу бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.