АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спадковому майні за вимогою інших співвласників,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спадковому майні за вимогою інших співвласників.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до заповіту від 11.08.2010 року його батько - ОСОБА_3 заповів йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями першої черги померлого є його дружина - ОСОБА_4, син - ОСОБА_2, донька - ОСОБА_1

Після смерті батька - ОСОБА_3, він та відповідачка в межах шестимісячного строку звернулися до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю. із заявами про прийняття спадщини. Його мати, ОСОБА_4, від прийняття спадщини за законом - 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 відмовилася на користь позивача, подавши 22.06.2015 року про це заяву приватному нотаріусу КМНО Кирилюк О.Ю.

25.06.2015 року мати подарувала йому належну їй іншу 1/2 частину вказаної квартири. 07.09.2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1. Наразі він є власником 11/12 частин вказаної квартири.

Станом на час відкриття спадщини ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та відноситься до категорії повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця й незалежно від змісту заповіту, успадковує половину частки, яка належала у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), тобто 1/12 частини вказаної квартири.

Вказував, що 1/12 частина спадкової квартири, яка належить відповідачці, є незначною по відношенню до частки позивача; квартира є неподільною; між сторонами склалися відносини, які виключають спільне володіння і користування спадковою квартирою; припинення права власності відповідачки на 1/12 частину спадкової квартири не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_1, оскільки вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, де зареєстрована та є власником особового рахунку. Ним на виконання вимог п.2 ст.365 ЦК України внесено на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м.Києва вартість 1/12 частини спірної квартири в сумі 230 014,59 грн., визначеної відповідно до звіту про оцінку майна від 19.08.2015 року.

Посилаючись на викладене, та з урахуванням збільшених позовних вимог просив: припинити право власності відповідачки на частку в спільному майні (обов'язкову частину спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1) та складається з 1/12 частини квартири АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на 1/12 частину вказаної квартири; визнати за відповідачкою право власності на грошові кошти в сумі 230 014,59 грн., внесені ним на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м.Києва в рахунок компенсації вартості 1/12 частини вказаної квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на частку в спільному майні, що становить обов'язкову частину в спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається з 1/12 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 шляхом списання з депозитного рахунку Голосіївського районного суду м.Києва на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 1/12 частину квартири АДРЕСА_1. в розмірі 230 014 грн 59 коп, внесену на депозитний рахунок ОСОБА_2 згідно платіжного доручення №114510926 (#237693816) від 19 жовтня 2015 р.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що відповідно заповіту, посвідченого 11.08.2010 року приватним нотаріусом КМНО Косенко О.О., ОСОБА_3 заповів 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_2, позивачу по справі (а.с.28).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом померлого ОСОБА_3 є його дружина - ОСОБА_4 та діти: позивач ОСОБА_7 й відповідачка ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку подали нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю. заяви про прийняття спадщини (а.с.26, 128,139).

ОСОБА_4 відмовилася від прийняття обов'язкової частки у спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_2, подавши 22.06.2015 року про це заяву приватному нотаріусу КМНО Кирилюк О.Ю. (а.с.136).

Встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування Ѕ частини квартири, посвідченого 25.06.2015р. приватним нотаріусом КМНО Кирилюком Д.В., подарувала належну їй на праві власності іншу Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_2 (а.с.29)

07.09.2015 року приватним нотаріусом КМНО Кирилюк О.Ю. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 частин вказаної квартири (а.с.157).

Отже, позивач ОСОБА_2 є власником 11/12 частин спірної квартири: Ѕ частини цієї квартири - на підставі договору дарування Ѕ частини квартири, посвідченого 25.06.2015р. приватним нотаріусом КМНО Кирилюком Д.В. (а.с. 29) та 5/12 частин цієї квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07.09.2015 року приватним нотаріусом КМНО Кирилюк О.Ю. (а.с.157).

Згідно зі ст.1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Станом на час відкриття спадщини відповідачка ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, тому відноситься до категорії повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця ОСОБА_3 і незалежно від змісту заповіту вона спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), а саме - 1/12 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті померлого ОСОБА_3, подавши 09.07.2015р. приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю. в межах визначеного ст.1270 ЦК України шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (а.с.139).

Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину спірної квартири ОСОБА_1 видано не було.

Як видно з пояснень відповідачки ОСОБА_1, причиною неотримання зазначеного свідоцтва є брак коштів на оформлення належної їй частки у спадщині.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Порядок припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників визначено ст.365 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику розгляду в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Зі справи вбачається, що предметом позову є припинення права власності на частку в спадковому майні за вимогою інших співвласників.

Між тим, законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, проте не одержала свідоцтво про право на спадщину та не здійснила державну реєстрацію речового права на свою частку нерухомого майна, отриманого у спадщину, тому не набула права власності на спірне нерухоме майно.

Отже, підстав для припинення права власності на частку у спільному майні у відповідності зі ст.365 ЦК України немає. Разом з тим, припинення права на частку у спадковому майні чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 є передчасними.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спадковому майні за вимогою інших співвласників.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року - скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спадковому майні за вимогою інших співвласників - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним е законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: