Справа № 337/1969/16-ц
Провадження № 2/337/1133/2016р
07 вересня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Гончар В.О.
розглянувши цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ)до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення слухання справи у звязку з хворобою.
Враховуючи те, що справа надійшла до суду 30.05.2016 року, провадження по справі відкрито 23.06.2016 року, відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у судові засідання призначені на 04.08.2016 року, 22.08.2016 року, 07.09.2016 року надавав заяви про відкладення слухання справи у звязку з хворобою не надаючи належного підтвердження, суд вважає, що відповідач, зловживаючи процесуальними правами затягує розгляд справи, та суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2013 року, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України(а.с.6).
Відповідно до тексту постанови, 26.07.2013 року о 20-30 годин ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по а/д Харків-Сімферополь 339 км не витримав безпечну швидкість руху внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, водій ОСОБА_2
Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у в'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно до наказу №1197 Моторно (транспортне) страхове бюро України(а.с.29), довідки №1 від 17.02.2014 року(а.с.30), платіжного доручення №5541 від 05.03.2014 року(а.с.31), ОСОБА_2 було виплачено суму в 8582,47 грн.
Відповідно до акту виконаних робіт рахунок № 7207(а.с.32), рахунку №7207 від 30.10.2013 року(а.с.33), платіжного доручення №3867 від 06.11.2013 року за послуги аварійного комісару МТСБУ перераховано суму у розмірі 830 грн.
Відповідно до листа № 3/1-05/1751 від 22.01.2014 року МТСБУ зверталося до відповідача про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач не відшкодувала витрати МТСБУ(а.с. 35).
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.
Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат за надання правових послуг у сумі 2000 грн.
Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Крім того, зазначені витрати належать до предмета доказування у справі. На підтвердження таких витрат сторона має надати суду належні докази, документи, що свідчать про оплату витрат, складених у встановленому законом порядку, але позивачем не надано доказів таких витрат, зокрема платіжних документів, квитанцій, тощо, тобто в матеріалах справи відсутні належні докази на надання правової допомоги, які в повній мірі відображають понесені позивачем витрат.
Позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано суду належних та переконливих доказів вимог про стягнення на його користь витрат, повязаних з оплатою правової допомоги у розміру 2000 грн.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. не підлягають задоволенню за недоведеністю.
Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 157, 169, 197, 224-233 ЦПК України, ст. 22, 1191 ЦК України, ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власник наземних транспортних засобів», суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.
Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: