Справа № 465/6327/16 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/7643/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

за участі секретаря Цап П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 по цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 Чайковської ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зобовязання до виконання умов договору позики та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 про зобовязання до виконання умов договору позики та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2016 року у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зобовязання до виконання умов договору позики відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму основної заборгованості в розмірі 250 000,00 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 11 936,50 грн., суму 3% процентів річних в розмірі 4 863,16 грн., а всього 266 799 (двісті шістдесят шість тисяч сімсот девяносто девять) грн. 66 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 2 668,00 грн. судового збору.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2016 року оскаржила представник ОСОБА_2 Чайковська ОСОБА_4. Вважає, що таке підлягає скасуванню як незаконне, необгрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невірно встановлених обставинах, що мають значення для справи. Просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвалаю Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

20 грудня 2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до Апеляційного суду Львівської області заяву про забезпечення позову у справі. Просить забезпечити позов:

- шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала Тарнавського,104Б., заборони вчинення будь-яких дій будь-якими органами та особами, в тому числі:

- ОСОБА_7 (Львівська область, міста Сокаль, вул. Климіва Легенди, З, кв.77, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3, паспорт серії КА 103831, виданий Сокольським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області),

- ОСОБА_5 (м. Львів, вул. Лисенка, 11а, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, паспорт серії К А 736168, виданий Личаківським РВУМВС України у Львівській області);

- ОСОБА_8 (м. Львів, вул. Терлецького, 105, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2, паспорт серії КА 598901, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області); щодо набуття права власності, оформлення права власності, звернення стягнення, відчуження, розпорядження та укладення будь-яких правочинів щодо нежитлового приміщення, загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала Тарнавського, 104 «Б» (в тому числі, але не виключно: укладення договорів купівлі-продажу; дарування; міни; іпотеки; лізингу; мирових угод; визнання права власності на дане приміщення; реєстрації права власності; передачі права власності іпотекодержателю; вчинення дій щодо виконання умов укладеного ними договору позики від 5.10.2016 р.; договору іпотеки від 25.07.2016 р.; задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки; продаж іпотекодержателем предмета іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження; прийняття в управління предмета іпотеки тощо); заборони:

- Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (79019, Львів, вул. Городоцька, 299),

- адміністраторам центрів надання адміністративних послуг,

- нотаріусам (державним та приватним),

- а також будь-яким іншим державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, які вправі вчиняти відповідно дії до чинного законодавства України, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вносити до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, будь-які записи, а також вчиняти будь-які дії, повязані із державною реєстрацією (в тому числі перереєстрацією, скасування реєстрації) речових прав та їх обтяжень щодо нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. Генерала Тарнавського, 104 «Б». заборони:

- органам, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), в тому числі органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям, організаціям, які здійснюють реалізацію майна шляхом проведення торгів, вчиняти дії, спрямовані на примусове виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 21Л1.2016 року по справі № 465/6327/16ц, та інших судових рішень, за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, проводити інші дії, спрямовані на реалізацію предмета іпотеки;

- нотаріусам (державним та приватним) вчинення виконавчих написів на договорі іпотеки від 25.07.2016 року та предявлення його до виконання, а також звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження щодо нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, вул. Генерала Тарнавського, 104 «Б».

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження суду апеляційної інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст. 151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України). Частина 3 ст.152 ЦПК України передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з пунктами 1-3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обовязку вчиняти певні дії.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Встановлено, що ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про зобовязання до виконання умов договору позики, а ОСОБА_6 з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, у первісному позові відмовлено, а зустрічний задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму основної заборгованості в розмірі 250 000,00 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 11 936,50 грн., суму 3% процентів річних в розмірі 4 863,16 грн., а всього 266 799 (двісті шістдесят шість тисяч сімсот девяносто девять) грн. 66 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 2 668,00 грн. судового збору.

Як на підставу забезпечення позову представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 покликається на те, що вчинення ОСОБА_9 ряду незаконних правочинів щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу та відчуження ним нерухомого майна Товариства, вбачається, що ОСОБА_9, разом з іншими особами, продовжує вчиняти незаконні та протиправні дії,спрямовані на набуття права власності на приміщення третіми особами, що призведе до неможливості його витребування, та безповоротного порушення прав Товариства та ОСОБА_2.

Вважає, що вищевказане зумовлює необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову, а саме, накладення арешту на майно, протиправно відчужене ОСОБА_7, а також заборони вчинення будь-яких дій на виконання укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 договору позики, вчинення виключних дій, здійснення виконавчих написів нотаріусом, а також будь-яких інших дій, спрямованих на набуття права власності третіми особами на нежитлове приміщення,яке протиправно вибуло з володіння ТОВ «Михась».

Таким чином встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, зокрема щодо зобовязань до виконання умов договору позики та стягнення заборгованості за договором позики. Однак, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, заборони вчинення будь-яких дій на виконання укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору позики, вчинення виключних дій, здійснення виконавчих написів нотаріусом про застосування якого просить представник апелянта ОСОБА_3, не є співмірним до заявлених в межах цього провадження позовних вимог. А відтак, виходячи з системного аналізу норм права, даний позов не може бути забезпечений шляхом накладення арешту не житлові приміщення та заборони вчинення будь-яких дій на виконання укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 договору позики, вчинення виключних дій, здійснення виконавчих написів нотаріусом.

Також, представником апелянта ОСОБА_3 не надано суду доказів про існування реальної загрози невиконання, чи утрудненого виконання можливого рішення суду. Само по собі, вчинення ОСОБА_9 ряду незаконних правочинів щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу та відчуження ним нерухомого майна Товариства, вбачається, що ОСОБА_9, разом з іншими особами, продовжує вчиняти незаконні та протиправні дії,спрямовані на набуття права власності на приміщення третіми особами, що призведе до неможливості його витребування може бути підставою для перегляду можливого рішення суду.

Запропонований представником апелянта ОСОБА_3 вид та спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлові приміщення та заборони вчинення будь-яких дій на виконання укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 договору позики є не співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є безпідставною, необґрунтованою, а відтак такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 151-153, 301 ч.1 п.7, ч.2 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зобовязання до виконання умов договору позики та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики- відмовити.

Ухвала у відповідності до приписів ст. 324 ЦПК України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

ОСОБА_11