АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 07.11.2009 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери, із-за чого виникали спори та конфлікти, внаслідок чого вони втратили почуття взаємоповаги та любові. З середині липня 2014 р. вони проживають окремо.

Спору щодо поділу спільного майна та щодо участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання між ними не має.

Посилаючись на те, що подальше збереження шлюбу неможливе, просила задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2016 р. позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 07.11.2009 р., Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1445.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Справа № 753/14899/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14731/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що задовольняючи позовні вимоги, суд не з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, не перевірив доводів позивача про фактичне припинення подружніх стосунків та неможливість збереження сім'ї, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Також посилався на те, що суд в порушення вимог ст. 111 СК України безпідставно відмовив у наданні строку для примирення подружжя.

В судове засідання ОСОБА_1 не зЧявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно.

ОСОБА_2 та її представник просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2009 р., від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не надав доказів, що між сторонами можливе примирення та збереження їх сім'ї.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, не перевірив доводів позивача про фактичне припинення подружніх стосунків та неможливість збереження сім'ї, що призвело до ухвалення незаконного рішення є необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначала, що з середини липня 2014 р. між нею та ОСОБА_1 фактичні шлюбні відносини припилися, спільне господарство не ведеться і вони проживають окремо.

Доказів на підтвердження того, що зазначені позивачем обставини не відповідають дійсності ОСОБА_1 не надав.

Не з'ясування судом дійсних причин позову про розірвання шлюбу, не спростовують правильність висновків суду про неможливість збереження сім'ї.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 111 СК України не надав строк для примирення подружжя також є непереконливим. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що ним вживалися заходи спрямовані на збереження сім'ї, оскільки таке можливо лише за волі та бажання подружжя, а не за ухвалою суду про надання строку на примирення. Не надав він таких доказів і до суду апеляційної інстанції, що підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про неможливість збереження сім'ї.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які не впливають на законність ухваленого рішення, а тому колегія суддів не убачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: