АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Дніпро

07 липня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Кочкової Н.О. Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради

на рішення Бабушкінскього районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого з урахуванням уточнення посилається на те, що він є власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, до якої надання житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення здійснюється Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради. В зв`язку з тим, що договір з послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення не укладався та пристрій обліку наданих послуг не встановлювався, то позивач зазначає, що правові підставі надання та припинення даної послуги визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005р. № 630 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини. Просить визнати незаконними дії відповідача, що полягали в технічному блокуванні мережі водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_2 абоненту ОСОБА_2 абонентський рахунок НОМЕР_1; зобов`язати Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської здійснити технічні дії з розблокування мережі питного водопостачання та водовідведення та поновлення безперебійного надання у належній кількості та належної якості житлово-комунальної послуги з водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_3 абоненту ОСОБА_2, абонентський рахунок НОМЕР_1; стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконного припинення надання житлово-комунальних послуг з питного водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_4 абоненту ОСОБА_2. абонентський рахунок НОМЕР_1, грошову суму в розмірі 5 000,00 грн. ( а.с. а.с.1-4, 15-17).

Рішенням Бабушкінскього районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволенні частково.

Визнано дії Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, що полягали в технічному блокуванні мережі водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_5, де абонентом є ОСОБА_2, - незаконними.

Зобов'язно Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради здійснити технічні дії з розблокування мережі питного водопостачання, водовідведення та поновлення безперебійного надання у належній кількості та якості послуг з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_2, де абонентом є ОСОБА_2, абонентський рахунок № НОМЕР_2.

Стягнуто з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн., понесені витрати по справі в сумі 688 грн. 20 коп., а всього 1688 грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 відмовлено ( а.с. 58-64).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.69-70).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, до якої надання житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення здійснюється Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради.

29.10.2015 року працівниками КП "Дніпроводоканал" без будь-якого попередження, за відсутності позивача, було здійснено технічне блокування мережі водопостачання та водовідведення, обмеження послуг водовідведення за адресою АДРЕСА_5, де абонентом є ОСОБА_2, що підтверджується Актом виконаних робіт від 29.10.2015 року.

При цьому позивач був повідомлений про те, що умовою поновлення водовідведення є погашення ним заборгованості в розмірі 5 704,29 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання дій відповідача у технічному блокуванні мережі водопостачання та водовідведення незаконними й зобов'язуючи відповідача здійснити технічні дії з розблокування мережі питного водопостачання і водовідведення та поновлення безперебійного надання у належній кількості та якості послуг з водопостачання та водовідведення, суд 1 інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки права позивача на якісну та безперебійну житлово-комунальну послугу, яку надає відповідач, було порушено незаконними діями відповідача, у зв'язку з чим її надання підлягає поновленню.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати вимогам законодавства, комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Положення п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005р. № 630, встановлюють аналогічний обов'язок виконавця житлово-комунальних послуг щодо надання їх споживачу в установлених обсягах, належної якості, безпечних для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що підставою обмеження водовідведення була нібито існуюча заборгованість позивача за послуги надані відповідачем, однак, діючи законодавство не передбачає як правову підставу припинення або обмеження в наданні послуг з водопостачання та водовідведення заборгованість споживача з її оплати.

Крім того, у відповідності до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" точкою розподілу надання житлово-комунальних послуг є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Відповідно до підзаконних нормативно-правових актів, точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій є: для каналізації - найближчий до будівлі оглядовий колодязь; для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі, що передбачено п.2.3.7. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №76 від 17.05.2005р., п.1.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., п.11.1.3. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995 р.

Вбачається, що обмеження водовідведення було здійснено у внутрішньо-будинкових мережах, які знаходиться на балансі житлового органу, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання згоди проведення будь яких робіт на цих мережах, оскільки лист від 29.10.2015 року, на який посилається відповідач, як на підставу законного втручання у внутрішньо-будинкові мережі, не є належним та допустимим доказом щодо цього, оскільки свідчить лише про фактичне направлення листа про співпрацю (а.с. 29).

Враховуючи зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо незаконності дій відповідача у технічному блокуванні мережі водопостачання та водовідведення і що цими діями було порушено права та законні інтереси позивача на безперебійне отримання належної якості житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення, яке має триваючий характер, і відповідно захист порушених прав має бути здійснений шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено п. п. 3, 4. ч.2.ст.16 ЦК України шляхом здійснення КП "Дніпроводоканал" за рахунок своїх власних сил та засобів технічних дій з розблокування мережі питного водопостачання та водовідведення та поновлення безперебійного надання у належній кількості та належної якості житлово-комунальної послуги з водопостачання та водовідведення, які в квартирі позивача є взаємопов'язаними й неможливими одна без одної.

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для припинення надання житлово-комунальних послуг та відсутність правових підстав для вчинення технічних дій щодо припинення надання житлово-комунальних послуг за точкою розподілу надання послуг, та виходячи, що в квартирі позивача послуги з водопостачання та водовідведення є взаємопов'язаними й неможливими одна без одної, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд І інстанції врахував зміни життєвих зв'язків позивача, глибину його душевних страждань, інших обставин справи, та з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про можливе стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., з яким в повній мірі погоджується й колегія суддів

Так, відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ч.2 цієї статті - моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до ч.3 цієї статті - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до ч.4, 5 - моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом 1 інстанції того, що відповідно до п. 12 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 82 віл 26.02.2016 року « Про раціональне ведення водного господарства» визначенні заходи, які має вживати КП «Дніпроводоканал» з метою підвищення фінансової дисципліни, серед, яких, зокрема, є право обмежувати питне водопостачання/водовідведення до рівня екологічної броні абонентам, які мають заборгованість за спожиті послуги водопостачання та водовідведення, колегія судді не приймає до уваги, оскільки чинне законодавство встановлює обов'язок надання житлово-комунальних послуг, безперебійно та не визначає заборгованість з оплати даної послуги як підставу припинення надання послуги.

Крім того, рішення виконавчого органу місцевого самоврядування, на яке посилається апелянт, є локальним нормативно-правовим актом, який за своєю силою не може змінювати положення, які встановлені законами України.

Згідно положень ст.1, ст.16-1 Закону України "Про питну воду та водопостачання" екологічна броня питного водопостачання - мінімальний рівень використання питної води споживачами (крім населення), необхідний для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру. Тобто, обмеження у наданні послуги до рівня екологічної броні населення законодавством не передбачений.

Оскільки Закон України має вищу юридичну силу, ніж рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, то технічні дії, спрямовані на порушення безперебійності надання житлово-комунальної послуги, в тому числі, на зменшення її обсягу або якості, обмеження до рівня, який законодавством не передбачений та не визначений - є незаконними.

Посилання апелянта щодо недоведеності вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки встановлено, що позивача було незаконно позбавлено послуг, які повинен відповідач надавати якісно та безперебійно, ненадання яких завдало йому сильних душевних страждань і змінило його постійні життєві зв'язки.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду. Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради - відхилити.

Рішення Бабушкінскього районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: