АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», поданою уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» Ожго Євгенієм Вікторовичем на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЛітвінчукаІгоря Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ «Комерційний банк «Даніель», ПН КМНО Літвінчука I.A. та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15 квітня 2014 року ПН КМНО Літвінчуком I.A. і зареєстрований в реєстрі під № 2757, щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль марки Mersedes-Benz моделі ML, 350, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, тип ТЗ універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований МРЕВ-8 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві 27 квітня 2007 року, що належить на праві власності ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком I.A. було вчинено вищевказаний виконавчий напис без з'ясування факту безспірності заборгованості по зобов'язанню та факту прострочення виконання зобов'язання. За наведених обставин ОСОБА_2 вважає що своїми діями відповідачі порушили його права та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука ІгоряАнатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Не погодившись з таким та рішенням суду, представник ПАТ «Комерційний банк «Даніель» подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В скарзі вказував на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Погіршення фінансового стану позивача не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.2012 р. по справі № 2514/5072/12 яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Даніель», та яким стягнуто з ОСОБА_2 117 681, 26 гривень заборгованості, також не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки виконавче провадження за таким рішенням не відкривалось. Суд не звернув увагу , що приватний нотаріус КМНО Літвінчук I.A. не може бути відповідачем по цій справі, а може бути тільки третьою особою. В матеріалах справи про вчинення виконавчого напису, які були надані приватним нотаріусом Літвінчуком I.A. є вимога про усунення порушень Кредитного договору від 27.04.2007 року за №Т-995-04-КА, яка була направлена за адресою реєстрації ОСОБА_2 , - АДРЕСА_1., іншої адреси реєстрації в матеріалах кредитної справи ОСОБА_2 не було. Будь-які відомості про зміну реєстрації Боржник в установу банку не надавав. Строк для звернення за вчиненням виконавчого напису не пропущений, так як заборгованість виникла ще з 2010 року , остання оплата по тілу кредиту в сумі 518, 64 дол. США, - була зроблена - 05.07.2013 року, про що свідчить виписка по особовому рахунку 02 (а.с. 35).По рахунку 2209-сплата відсотків відбулася 06.12.2013 року в сумі 1 618, 00 дол. США (а.с. 52)

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи скарги не визнав, просив залишити рішення суду без змін.

Представник банку до апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу» передбачає види звернення стягнення на предмет застави: звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Статтями 24, 26 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису, також передбачено порядок звернення стягнення на рухоме майно боржника шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою «Комерційний банк «Даніель» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Т-995-04-КА (а.с. 14, 15). За умовами вищевказаного договору ОСОБА_2 надано кредитні кошти в розмірі 109630 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,99 процентів річних строком до 26 квітня 2014 року.

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між Товариством з обмеженою «Комерційний банк «Даніель» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель») та ОСОБА_2 укладено договір застави, предметом якого був автомобіль марки Mersedes-Benz моделі ML, 350, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, тип ТЗ універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований МРЕВ-8 ДАІ ГУ МВС країни в м. Києві 27 квітня 2007 року.

15 квітня 2014 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком I.A. вчинено виконавчий напис № 2757, про звернення стягнення на рухоме майно, а саме на автомобіль марки Mersedes-Benz моделі ML, 350, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, тип ТЗ універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований МРЕВ-8 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві 27 квітня 2007 року, що належить на праві власності ОСОБА_2

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що жодного належного та допустимого доказу, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження додержання вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису від 15 квітня 2014 року під № 2757 відповідачем та третьою особою суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, так як він не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону .

За змістом положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який діяв на момент вчинення виконавчого напису, вчинення виконавчих написів здійснювалася в порядку глави 16 вищезазначеного порядку.

Пунктом 1.1. глави 16 порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п 2.1. порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

строк, за який має провадитися стягнення;

інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п 3.1., 3.2., 3.5. порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктом 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Посилання позивача на рішення суду за 2012 рік, яким з нього стягнуто борг, правового значення не має, так як вказане рішення до виконання не подавалось, позивач добровільно після ухвалення рішення вносив кошти на погашення заборгованості. Останнє погашення відбулося в грудні 2013 року. Зобов'язання позивача за кредитним договором не припинилось після ухвалення рішення суду в 2012 році, а тому банк не втратив право звертати стягнення на заставлене майно боржника, шляхом вчинення виконавчого напису. Суд першої інстанції також не врахував, що боржник в даній справі не заперечує наявність заборгованості перед банком, не повідомив кредитора про зміну свого місця проживання, а тому наявні в справі вимоги надсилались у відповідності з умовами договору за тими адресами, про які боржник повідомив банк.

Позивачем суду не були надані докази, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були порушені вимоги закону.

Встановивши, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення 07 березня 2014 року позивачеві письмової вимоги про усунення порушень (а.с. 161-250 т. 1), дотримання заявником строків для звернення з заявою, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, враховуючи, що у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню сторонами по справі є кредитор та боржник, позовні вимоги до приватного нотаріуса є безпідставними і не можуть бути задоволені, оскільки належним відповідачем в даній справі є ПАТ «КБ «Даніель».

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України відсутні також підстави для стягнення з відповідача судових витрат: судового збору та витрат на правову допомогу, так як апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість заявленого позивачем позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука Ігоря Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: