Справа № 541/223/15-ц
Провадження № 2-р/541/1/16
У Х В А Л А

06 січня 2016 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

з участю прокурора Безмаль О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді заяву Зуєвецької сільської ради Миргородського району про роз*янення рішення суду,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року в суд надійшла заява Зуєвецького сільського голови ОСОБА_1 про розяснення рішення Миргородського міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року, в якій заявник просить розяснити це рішення в частині того чи у власність, чи у користування передано конкретну спадщину територіальній громаді / а.с. 34 /.

В судовому засіданні субєкт звернення / а.с. 47 / та представник Зуєвецької сільської ради ОСОБА_2, яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 48 /, подану заяву підтримали, посилаючись на те, що відповідний орган вимагає від органу місцевого самоврядування чіткого визначення правового статусу відумерлої спадщини.

Прокурор висловила думку про те, що роз*яснення судового рішення повинно базуватися на приписах ст. 278 ЦПК України, тобто на основі норми права, якою регламентовано зміст рішення суду при розгляді справ про визнання спадщини відумерлою.

Представник Миргородської районної державної адміністрації, як учасника процесу в попередній справі у статусі заінтересованої особи, в судове засідання не прибув, хоча повідомлений про день, час та місце розгляду цієї заяви / а.с. 46 /. Між тим, неявка цього представника не перешкоджає розгляду питання про роз*яснення судового рішення у відповідності до положень ст. 221 ч. 2 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали архівної цивільної справи № 541/223/15-ц і, проаналізувавши їх, вивчивши матеріали, надані до заяви про розяснення рішення, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів згаданої архівної цивільної справи, рішенням Миргородського міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року право на земельні частку (пай) на ім*я померлого ОСОБА_3 визнано відумерлою спадщиною та передано цю спадщину територіальній громаді за місцем її відкриття / а.с. 26 /. Це рішення суду набрало законної сили, а відтак підлягає виконанню на всій території України.

Імперативні вимоги до змісту такого судового рішення виписані у ст. 278 ЦПК України, яка не передбачає ні права, ні обов*язку суду вирішувати питання про право власності чи про право користування, як одного із його елементів відносно відумерлої спадщини.

На користь цього вказує і те, що вирішення відповідного питання судом здійснювалося не в порядку позовного провадження, а в порядку Глави 9 ЦПК України.

Крім того, відумерлою спадщиною є не майно чи земельна ділянка, а лише право на земельну частку (пай), а за змістом ст. 1277 ч. 3 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади на місцем відкриття спадщини.

При цьому суд не має права змінювати своє рішення, яке набрало законної сили, вирішуючи при його роз*ясенні питання про право власності.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. 221, 208 210 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

Заяву Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області щодо роз*яснення рішення суду задовольнити.

Роз*яснити заявнику, що на основі імперативних приписів ст. 278 ЦПК України конкретну спадщину рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2015 року визнано відумерлою та постановлено передати її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини без вирішення питання щодо права власності на цю спадщину, оскільки спадкування або визнання спадщини відумерлою і є одним із видів набуття спадщини.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_4