АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 663/3437/15-ц Головуючий в І інстанції: Ведмідська Н.І. Номер провадження: 22-ц/791/1844/16 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Цуканової І.В.,
секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «АРТ-А» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 липня 2016 року в справі за позовом фермерського господарства «АРТ-А» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ФГ «АРТ-А» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22 липня 2004 року між фермерським господарством та відповідачами було укладено договори оренди належних відповідачам земельних ділянок строком на 5 років. По закінченню строку дії договорів оренди в 2009 році фермерське господарство продовжувало використовувати землі відповідно до умов договору, проти чого не заперечували відповідачі, відповідно, як зазначає позивач, договори оренди було поновлено на тих самих умовах до жовтня 2014 року. Однак, весною 2013 року відповідачі самовільно без попередження орендаря посіяли на своїх земельних ділянках ячмінь, чим позбавили можливості позивача використання орендованих земель та завдали йому збитки у виді упущеної вигоди на суму 105 296,84 гривень. Просив суд стягнути з відповідачів збитки у виді упущеної вигоди пропорційно належної кожному площі земельної ділянки, а саме: ОСОБА_5 - 37697,74 гривень, ОСОБА_6 - 19903,67 гривень, ОСОБА_7 - 17152,01 гривень, ОСОБА_8 - 15929,05 гривень, ОСОБА_10 - 14614,37 гривень.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, фермерське господарство «АРТ-А» в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив та оцінив надані сторонами докази щодо завдання відповідачами шкоди у виді упущеної вигоди та безпідставно відмовив позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та представників відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено як наміру та реальної можливості позивача отримати вигоду шляхом використання земельних ділянок в 2013 році, так і вжиття заходів спрямованих на зменшення розміру збитків, що виключає задоволення позовних вимог про відшкодування збитків у виді упущеної вигоди. Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, та не заперечується сторонами, що 22 липня 2004 року з між ФГ «АРТ-А» та відповідачами укладено договори оренди належних відповідачам земельних ділянок (а.с.5-15).

Пунктами 1.2, 5.1, 5.2 вказаних договорів оренди передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 5 років з моменту набрання договором чинності (після державної реєстрації договору).

Враховуючи, що ФГ «АРТ-А» продовжувало користуватись земельними ділянками після закінчення строку дії договорів оренди та зважаючи на відсутність заперечень від орендодавців щодо використання землі, отримання ними орендної плати, суд першої інстанції, відповідно до положень ст.33 ЗУ «Про оренду землі» ( в редакції чинній станом на жовтень 2009 року) , дійшов висновку, що договори оренди були продовжені ще на 5 років на тих самих умовах. Такий висновок суду ніким не оскаржується.

Таким чином, дії договорів оренди пролонговано, відповідно до : з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 11 жовтня 2014 року, з ОСОБА_7 до 12 жовтня 2014 року, з ОСОБА_8 до 13 жовтня 2014 року, з ОСОБА_11 до 13 жовтня 2014 року, з ОСОБА_5, як правонаступником ОСОБА_12 до 14 жовтня 2014 року, та до цього часу позивач мав право використовувати земельні ділянки.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Судом першої інстанції з показів свідків, які належним чином не спростовані позивачем встановлено, що відповідачі, в зв'язку з тим, що орендар - ФГ «АРТ-А» не обробляв орендовані земельні ділянки , восени 2012 року провели підготовку належних їм земельних ділянок під весняно-польові роботи 2013 року. Будь-яких заперечень з боку орендаря не поступало. Весною 2013 року відповідачі посіяли на належних їм земельних ділянках ячмінь.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд належним чином не дав оцінку статистичному звіту про вражай 2012 року, з якого нібито вбачається, що на всіх площах, орендованих на той час, в тому числі земельних ділянках відповідачів було посіяно та зібрано соняшник, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом в його рішенні дана оцінка вказаного статистичного звіту (а.с.19), крім того у вказаному звіті в рядку 409 зазначено, що всього у користуванні господарства сільськогосподарські угіддя становили 231 га, у тому числі узято в оренду 131 га., а посівна площа становила (рядок 400 ( зернові, технічні та інші культури) всього 187 га. Тобто вказаний позивачем доказ не доводить, що саме належні відповідачам земельні ділянки використовувались позивачем в 2012 році та не спростовує висновок суду про недоведеність вжиття орендарем заходів для отримання прибутку з земель відповідачів як в 2012 так і в 2013 роках.

Факт придбання 12 квітня 2013 року фермерським господарством 500 кг. насіння соняшника (а.с.39) при наявності інших посівних площ, які були засіяні в 2013 році фермерським господарством не підтверджує, що вказане насіння планувалось для посіву саме на земельних ділянках відповідачів. Доводи апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовують .

Крім того, позивачем не доведено розмір збитків, які він вважає спричинені діями відповідачів. Так пунктом 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 2013 року передбачено, що розміри збитків (неодержаний дохід - поняття наведено в п.1 Порядку) визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу фермерського господарства «АРТ-А» відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

І.В.Цуканова