АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про зобов'язання передати документи, які посвідчують майнове право на отримання у власність об'єкту нерухомості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (у подальшому з заявою про зміну предмету позову) до ЗАТ «Українська будівельна компанія» про зобов'язання передати документи, які посвідчують майнове право на отримання у власність об'єкту нерухомості.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року позов задоволено: зобов'язано відповідача передати позивачу оформлені належним чином документи, які підтверджують майнове право на отримання у власність машино-місця у підземному паркінгу, розташованому в будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на машино-місце від 15 вересня 2008 року № ПР/3-2-75, а саме: акт прийому-передачі майнового права, акт прийому-передачі машино-місця у паркінгу, довідку про розрахунки і технічний паспорт на машино-місце у паркінгу; стягнуто з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ЗАТ «Українська будівельна компанія», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки позивач не звертався до суду з заявою про поновлення строку позовної давності, не просив про поновлення такого строку та не надавав суду доказів поважності причин пропуску ним строку позовної давності. Зазначає, що сертифікат відповідності КВ 000021, який підтверджує прийняття в експлуатацію житлового будинку, в якому знаходиться підземний паркінг, що стосується предмету позову, був виданий у встановленому порядку 13 лютого 2010 року. Згідно з п. 2.2 укладеного між сторонами договору № ПР/3-2-75 купівлі-продажу

_____________________________________________________

Справа № 760/7358/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/15156/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

майнових прав на машиномісце документи, що підтверджують майнове право, мають бути передані позивачу протягом 3-х місяців з дати введення паркінгу в експлуатацію. Тому починаючи з 14 травня 2010 року позивач міг дізнатися про те, що його право порушене, а тому мав право вже тоді звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Також зазначає, що 27 лютого 2012 року сторони підписали акт прийому-передачі квартири у будинку АДРЕСА_1, що свідчить про прийняття будинку, в якому знаходиться квартира позивача (і паркінги також), в експлуатацію. Крім того, представник відповідача посилається на те, що умови для застосування п. 2.2. договору не настали, оскільки категорія «введення будинку в експлуатацію» чинним законодавством та договором не розкривається, відповідно відсутні підстави для її ототожнення з поняттям «прийняття в експлуатацію». Під веденням в експлуатацію розуміється передання будинку під заселення власниками квартир, що здійснюється вже після прийняття будинку в експлуатацію.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4 у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Представник особи, яка подала скаргу, ЗАТ «Українська будівельна компанія», належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 15 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Українська будівельна компанія» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на машино-місце № ПР/3-2-75.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 договору відповідач зобов'язується передати позивачу майнове право на отримання у власність одного машино-місця № 75 у підземному паркінгу нижнього рівня (відмітка - 10,35) новозбудованого будинку, що знаходиться за адресою Червонозоряний проспект, 4-А і позначений на схемі генерального плану за № 3, що належить ЗАТ «УБК» на підставі договору № 15-5/184 про будівництво чотирьох житлових будинків з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгами по АДРЕСА_1, від 8 вересня 2004 року, укладеному ЗАТ «Українська будівельна компанія» з Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій, а ОСОБА_2 зобов'язується сплатити ціну продажу згідно з п. 3.1 цього договору (145500 гривень) та прийняти майнове право на умовах цього договору.

Після сплати повної ціни майнового права, введення підземного паркінгу в будинку, зазначеного в п. 1.1 цього договору, в експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації, ЗАТ «УБК» зобов'язався передати ОСОБА_2 за актом прийому-передачі належним чином оформлені в установленому порядку документи, які підтверджують майнове право, а саме: акт прийому-передачі майнового права; акт прийому-передачі машиномісця у паркінгу; довідку про розрахунки; технічний паспорт на машиномісце у паркінгу (п. 1.3 договору № ПР/3-2-75).

При цьому, згідно з п. 2.2 договору № ПР/3-2-75 відповідач зобов'язався передати позивачу документи, зазначені у п. 1.3 цього договору, протягом тримісячного терміну з моменту введення паркінгу в експлуатацію.

На виконання умов договору № ПР/3-2-75 16 вересня 2008 року позивач сплатив на користь ЗАТ «Українська будівельна компанія» 145500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 301093 (а. с. 8).

Судом встановлено, що 13 лютого 2010 року на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації від 18 січня 2010 року, інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано сертифікат відповідності КВ000021, яким засвідчена відповідність закінченого будівництвом об'єкта: Будівництво першої черги будівництва, що складається з чотирьох житлових будинків з вбудованими приміщеннями та підземними паркінгами на АДРЕСА_1 у Солом'янському районі м. Києва (житлові будинки № № 3, 4), проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що 5 жовтня 2012 року наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва № 25 «д» «Про скасування сертифіката відповідності» сертифікат відповідності від 13.02.2010 КВ 000021 скасовано, проте постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 826/12611/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, наказ інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 5 жовтня 2012 року № 25 «д» «Про скасування сертифіката відповідності» визнано протиправним та скасовано.

Згідно із листом Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 19 лютого 2016 року № 108-2621 «житлові будинки № 3 ... за генпланом на АДРЕСА_1 (будівельна адреса) введено в експлуатацію, згідно з актом готовності об'єкта до експлуатації від 18.01.2010 та сертифікатом відповідності КВ 000021 від 13 лютого 2010 року, виданим державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Відповідно до розпорядження Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації від 15 березня 2010 року № 215 зазначеним житловим будинкам присвоєна поштова адреса: житловий будинок АДРЕСА_1».

Крім того, згідно з п. 11 додатку до рішення Київської міської ради від 17 грудня 2015 року № 30/30 «Про повернення історичних назв, уточнення назв, перейменування вулиць, проспекту, площ та провулків у місті Києві», проспект Червонозоряний перейменовано на проспект Лобановського.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору № ПР/3-2-75 в частині права позивача на отримання документів, що підтверджують майнове право на отримання ним у власність вказаного вище машиномісця у підземному паркінгу. Також суд визнав причини пропущення позивачем позовної давності поважними.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

За правилом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Так, судом встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань, передбачених пунктом 1.3, 2.2 договору, в той час як позивачем надані докази його звернення до ЗАТ «УБК» з вимогою про усунення порушень договору в цій частині, оскільки останнім виконані умови договору, сплачена повна ціна майнового права (а. с. 19).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У розумінні ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються, зокрема, майнові права.

Згідно із ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

За загальним правилом, вказаним у ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, у розумінні п. 2.2 договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 15 вересня 2008 року № ПР/3-2-75, зобов'язання відповідача

Передати позивачу документи, зазначені у п. 1.3 договору виникає з моменту введення паркінгу в експлуатацію.

В силу ч. ч. 1, 7 ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» у редакції, що діяла на момент видачі сертифіката відповідності КВ 000021, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, а датою прийняття в експлуатацію вважається дата зареєстрованого сертифіката відповідності.

Так, постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 826/12611/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, наказ інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 5 жовтня 2012 року № 25 «д» «Про скасування сертифіката відповідності» визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи, що сертифікат відповідності КВ000021 був виданий державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 13 лютого 2010 року, строк виконання зобов'язань відповідачем з передачі Позивачу документів, які засвідчують майнове право, настав 13 травня 2010 року.

Проте, зважаючи на подальше скасування сертифікату відповідності КВ000021 та судове оскарження правомірності такого скасування, суд вірно врахував перебування позивача у правовій невизначеності щодо підставності своїх вимог до відповідача про виконання умов укладеного договору та передачу йому документів, які підтверджують майнове право, та дійшов правильного висновку про поважність причин пропущення позивачем позовної давності.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем умов договору та строків виконання зобов'язання перед позивачем.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Цивільним законодавством не передбачено можливості поновлення строку позовної давності (у тому числі за заявою позивача у спорі). Позивачем суду надано належні та допустимі докази пропущення позовної давності, що підтверджується матеріалами справи, як-то: копія сертифікату відповідності КВ 000021, виданого ІДАБК у м. Києві 13 лютого 2010 року (а. с. 13); копія наказу ІДАБК у м. Києві від 5 жовтня 2012 року № 25 «д» (а. с. 58); копія постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 826/12611/15 (а. с. 14-16); копія ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 826/12611/15 (а. с. 17-18), яким дана оцінка вище.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмовити в задоволенні позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова