Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2046/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючогосудді - ОСОБА_2

суддів - Потапенка В.І.

ОСОБА_3

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором,-

встановила:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 4984 грн. 52 коп., який складається з: 22 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом; 14 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4075грн. 98 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 213грн. 55 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі. Вважають безпідставним застосування судом строку позовної давності.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився.

Явка до суду апеляційної інстанції не є обовязковою.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 31 березня 2008 року між сторонами був укладений договір на підставі якого ОСОБА_4 на умовах платності, строковості та повернення отримав кредит в сумі 1605грн.58коп. Строк повернення 31.03.2009року.

Договір складає заява ОСОБА_4 про отримання коштів та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам „Розстрочка /далі Умови/.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку позичальник належним чином не виконував зобовязання за договором щодо своєчасного повернення коштів і станом на 18.08.2015року розмір заборгованості становить, 4984грн. 52 коп., який складається з: заборгованість за кредитом -22грн.66коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом -14грн. 97 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -4075грн. 98 коп.; 500грн.00 коп. - штраф (фіксована частина); 213грн.55 коп. - штраф (процентна складова).

24.11.2015року відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності(а.с.38).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Судом правильно встановлено, що починаючи з грудня 2008року виникла прострочка платежу, встановлені обставини сторонами не заперечуються.

Відмовляючи у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності, суд виходив з того, що саме з грудня 2008року у позивача виникло право на звернення до суду, позивач звернувся з позовом 11.09.2015року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Згідно з ч. ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку(ч.1 ст.264 ЦК України).

Умовами кредитного договору виконання зобовязання визначено щомісячними платежами, кінцевий строк повернення кредиту 31.03.2009року.

Згідно з розрахунком останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем внесено 08.10.2012року на суму 500грн. На підтвердження цього до апеляційної скарги позивачем наданий меморіальний ордер від 08.10.2012року. Тобто вчиненням даної дії перебіг строку позовної давності переривається, після чого перебіг позовної давності починається заново. У такому разі строк позовної давності закінчується 08.10.2015року. Позов поданий до суду 11.09.2015року.

Отже немає підстав вважати, що позивачем порушені правила позовної давності. Висновки суду не відповідають обставинам справи. Заборгована сума підлягає стягненню з відповідача.

Проте суд не погоджується з наданим розрахунком.

Умовами договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п.3.2.2.,3.2.3. Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривни за кожний день прострочки платежу(п.5.1Умов).

Визначені Умовами терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсоткам за користування кредитом, винагороди, а також неустойки (пеня, штраф) тривалістю 5 років, не можуть бути застосовані.

Умови не містять підпису позичальника що він був ознайомлений саме з цими умовами та погодився отримати кредит на таких умовах. Окремо договір з цього питання не укладався.

За загальним правилом період, за якій нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1ч.2 ст.258 ЦК України). Пеня нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253ЦК України обчислюється по кожному дню окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 30.12.2008року, до суду звернувся в межах трирічного строку 11.09.2015року, тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову.

Таким чином, нарахування пені за весь час прострочки у розмірі 4075грн. не відповідає правилам спеціальної позовної давності, визначених ст.258 ЦК України.

Пеня за 1 рік підлягає стягненню в розмірі 365грн.

За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає безпідставним нарахування штрафів відповідно до п.5.3 Умов.

Так, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500грн.+ 5% від суми заборгованості.

Як вже зазначалось, за умовами договору наслідком порушення позичальником строків виконання боргових зобовязань за кредитним договором є нарахування пені. Інших підстав для нарахування штрафу умови договору не містять. Банком одночасно нараховано пеню та штраф. Тому убачається подвійна відповідальність за одне й те саме порушення, що не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості зобовязань, визначених ч.3 ст.509 ЦК України.

За таких підстав позовні вимоги щодо стягнення штрафів у розмірі 500грн.00 коп.(фіксована частина) та 213грн.55 коп.(процентна складова), не підлягають задоволенню.

Таким чином на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 559,99грн., яка складається: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 22,66грн., прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом 14,97грн., заборгованість з комісії у розмірі 157грн., пеня у розмірі 365грн.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності і обґрунтованості як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до п.1,п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.303,ст.307, ст.309, ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість за договором кредиту від 31 березня 2008 року у розмірі 559,99грн., яка складається: прострочена заборгованість за кредитом 22,66грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 14,97 грн., комісія 157,36, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 365 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: