Провадження №2/760/2401/16
Справа №760/1314/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Києво-Святошинський ВДВС РУЮ у Київській області про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження та стягнення неустойки/пені, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження та стягнення неустойки/пені.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 серпня 1999 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який 09 вересня 2005 року було розірвано, про що було видано відповідні свідоцтва.
Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний
запис за №774.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина задоволено частково, на його підставі 02.12.2008 видано виконавчий лист №2-3577-1/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15 липня 2008 року.
Позивачка вказала, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.
Зазначено, що 22.06.2015 державним виконавцем Скуржинською Н.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено вищевказаний виконавчий лист до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області.
При тому, під час усього терміну проведення виконавчих дій органами ДВС виконавчому провадженню. відповідачем аліменти на утримання його сина ОСОБА_3 не сплачувались.
Позивачка пояснила, що маючи роботу і отримуючи дохід, відповідач, нехтуючи своїм обов`язком щодо утримання сина ОСОБА_4 , виявив явне небажання сплачувати аліменти, що привело до невчасного виконання судового рішення у ході проведення виконавчого провадження.
Позивачка вказала, що у подальшому, підставою для перенаправлення виконавчого документа з відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві до відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області стала зміна місця роботи відповідача. Відповідно до інформації, зазначеної в постанові головного державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинської Н.М. про закінчення виконавчого провадження №46562743 від 22.06.2015 відповідач працює в ТОВ «Фоззі-Фуд», за адресою: м. Вишневе, вул. Промислова, 5.
Позивачка зазначила, що згідно з проведеними головним державним виконавцем розрахунків Святошинського ВДВС районного управління юстиції у м. Києві Скуржинською Н.М. заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання його сина станом на 01.06.2015 складає 24 950 грн. 10 коп.
Позивачка звертає увагу суду на те, що і на сьогодні відповідач як батько свідомо ухиляється від виконання обов`язку щодо сплати аліментів на утримання свого неповнолітнього сина, тим самим фактично накопичивши істотну суму заборгованості зі сплати аліментів. Кошти на утримання дитини так і не надходять, проте на даний час відповідач має постійне місце роботи, що дозволяє йому отримувати постійний стабільний дохід, його матеріальний стан покращився.
Окрім того, позивачка зазначила, що 30.01.2015 на підставі указу Президента України №15/2015 «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 ОСОБА_2 був призваний слухачем до 8-х курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації Української військо-медичної академії, що підтверджується витягом із наказу №16 військового комісара ОСОБА_5 . Святошинського районного у місті Києві військового комісаріату від 30.01.2015.
Так, військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовців, внаслідок чого на них розповсюджуються пільги, передбачені Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу". "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей, Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів. Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Позивачка пояснила, що за всіма громадянами, які призвані під час мобілізації на військову службу, гарантовано зберігаються місце роботи, посада, середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності. Одночасно вони отримують грошове забезпечення як військовослужбовці.
Відповідно до ст. 119 КЗпП України, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. Також, військовослужбовцям нараховується одноразова грошова допомога, яка буде виплачуватися на день демобілізації.
Таким чином, позивач обгрунтовує, що відповідач при всій своїй можливості та фінансовій спроможності продовжує ухилятися від обов`язку щодо утримання його дитини.
Позивачем зазначено, що коштів на утримання дитини, визначеним судовим рішенням у розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недостатньо для належного утримання дитини, а також, указаний розмір аліментів є значно меншим, ніж встановлений чинним законодавством, а саме: є значно меншим 30% від суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивачкою зазначено, що вона сама виховує двох дітей, має досить скрутне матеріальне становище, помісячна заробітна плата складає приблизно 2 500 грн. На її утриманні перебувають неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня донька від другого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також позивачка допомагає своїм непрацездатним батькам: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обоє є інвалідами 2-ої групи, потребують матеріальної підтримки та догляду.
Виходячи з наведеного вище позивачка звернулася до суду та просить змінити розмір аліментів шляхом зміни їх присудження, а саме, змінити розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) батька дитини, оскільки останній є працездатного віку, не має ніяких захворювань, має задовільний стан здоров`я, офіційно працевлаштований, що дозволяє отримувати йому постійний стабільний дохід, до того ж має додатковий дохід під час проходження військової служби в ЗСУ, має місце проживання з належними забезпеченими побутовими умовами, крім того інших дітей не має, на його утриманні ніхто не перебуває.
Виходячи з вищевказаного, позивачка просить суд змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у частці, що становить ? частку від доходу батька.
Окрім того, додатковою вимогою позивачки є стягнення з відповідача пені (неустойки) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, оскільки згідно з проведеними розрахунками головним державним виконавцем Святошинського районного управління юстиції у м Києві Скружинською Н.М. у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання його сина, яка станом на 01.06.2015 складає 24 950 грн. 10 коп.
Позивачка пояснила, що дане виконавче провадження було закінчено та передано за належністю виконавчого документа до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. З урахуванням того, що кошти на утримання дитини не були отримані жодного разу, у позивачки є всі підстави вважати, що по виконавчому провадженню, яке перебуває у відділі ДВС Києво-Святошинського районного управляння юстиції у м. Києві вже теж утворився борг.
На підставі вищевикладеного позивачка просила позов задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.
Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.
Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, 01 серпня 1999 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який 09 вересня 2005 року було розірвано, про що було видано відповідні свідоцтва (а.с. 12, 13).
Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний
запис за №774 (а.с. 15).
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина задоволено частково, на його підставі 02.12.2008 видано виконавчий лист №2-3577-1/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15 липня 2008 року (а.с. 146).
Виконавчий лист №2-3577-1/08 перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.
Встановлено, що 22.06.2015 державним виконавцем Скуржинською Н.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено вищевказаний виконавчий лист до ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 18-19).
Відповідно до довідки розрахунку заборгованості від 22.06.2015, виданої головним державним виконавцем відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинською Н.М., заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання його сина станом на 01.06.2015 складає 24 950 грн. 10 коп., в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про сплату боржником аліментів (а.с. 20).
Підставою для перенаправления виконавчого документа з відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві до відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, стала зміна місця роботи відповідача.
Відповідно до інформації, зазначеної в постанові головного державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Скуржинської Н.М. про закінчення виконавчого провадження №46562743 від 22.06.2015 відповідач працює в ТОВ «Фоззі-Фуд», за адресою: м. Вишневе, вул. Промислова, 5 (а.с. 63).
Відповідно до письмових пояснень старшого державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Костенко А.О. від 21.03.2016, на виконанні у відділі період 3 07.07.2015 по 24.02.2016 перебував виконавчий лист №2-3577-1/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2016 складає 26 950,10 грн., а заборгованість з 01.02.2016 нараховується бухгалтером підприємства.
Державним виконавцем 01.03.2016 направлено постанову про закінчення виконавчого провадження з матеріалами виконавчого провадження до ВДВС Печерського РУЮ.
Окрім того, що відповідач працює в ТОВ «Фоззі-Фуд», встановлено, що 30.01.2015 на підставі указу Президента України №15/2015 «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 ОСОБА_2 був призваний слухачем до 8-х курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації Української військо-медичної академії, що підтверджується витягом із наказу №16 військового комісара ОСОБА_5 . Святошинського районного у місті Києві військового комісаріату від 30.01.2015 (а.с. 77).
Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 №80 від 11.04.2016 ОСОБА_2 поставлено на військовий облік офіцерів запасу у звязку зі звільненнямв запас із лав Збройних Сил України (а.с. 103).
Встановлено, що позивачка виховує двох дітей, на її утриманні перебувають неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня донька від другого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також позивачка має непрацездатних батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обоє є інвалідами 2-ої групи (а.с. 80, 81).
Позивачка працює на посаді фельдшера-лаборанта у Київській міській клінічній лікарні №6, відповідно до довідок про доходи №247 від 02.02.2016 заробітна плата позивачки становила за жовтень 2015 року 3459, 95 грн., за листопад 2015 року 3459, 95 грн., за грудень 2015 року 4768, 36 грн., за січень 2016 року 3160, 56 грн. (а.с. 90, 91), а тому позивачка вказала, що вона має скрутне становище, отримуваних нею коштів не вистачає навіть на першочергові потреби сім`ї.
Виходячи з наведеного вище позивачка звернулася до суду та просить змінити розмір аліментів шляхом зміни їх присудження, а саме, змінити розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) батька дитини, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання титани (аліменти) у частці, що становить ? частку від доходу батька.
Як встановлено вище, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надає.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основи) відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов жи ття, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дітей даного віку.
Розмір частки від заробітку, що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням сулу, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, в розумінні ст. 192 СК України особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу- їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про зміну розміру аліментів, які стягувалися за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.11.2008 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову.
Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені (неустойки) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, слід зазначити наступне.
Згідно довідки-розрахунку державного виконавця Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській обл. Костенко А.О. у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання його сина, яка станом на 01.06.2015 складає 24 950 грн. 10 коп. (а.с. 66).
Підтверджень, що відповідачем в подальшому сплачувались аліменти суду не надано, своє право спростувати вищевказану інформацію в судовому засіданні відповідачем використано не було.
Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань.
Враховуючи те, що відповідач, як зазначено судом вище, своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, пояснити ймовірні причини своєї невинуватості в утворенні зазначеного розміру заборгованості чи спростувати її розмір, суд, перевіривши його представленими позивачем доказами, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково в частині стягнення пені.
Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Із п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Сума пені в розмірі 383 383,99 грн. із наведеним представником позивача розрахунком не відповідає вищезазначеному правилу нарахуванню пені (а.с. 142-145).
З урахуванням правової позиції, висловленої ВСУ 03.02.2016 при розгляді справи №6-1477цс15, пеня є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).
Виходячи з вищенаведеного, проводячи розрахунок, представником позивача були неправильно застосовані відповідні норми законодавства, а тому суд не може брати до уваги наданий розрахунок .
Відповідно до розрахунку пені, проведеного судом, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 8250,69 грн., а саме:
(з 15.07.2008 по 01.01.2010, з 01.03.2014 по 01.08.2014 і з 01.12.2014 по 01.06.2016: 1236 днів * 250 грн. * 1 % = 3090 грн.) + (з 01.01.2010 по 01.04.2010: 90 днів * 260,7 грн. *1% = 234 грн.) + (з 01.04.2010 по 01.07.2010: 91 день * 265,5 грн. * 1 % = 242,06 грн.) + (з 01.07.2010 по 01.10.2010: 92 дні * 266,4 грн. * 1 % = 244,72 грн.) + (з 01.10.2010 по 01.12.2010: 61 день * 272,1 грн. * 1 % = 165,92 грн.) + ( з 01.12.2010 по 01.01.2011: 31 день * 276,6 грн. * 1 % = 85,87 грн.) + (з 01.01.2011 по 01.04.2011: 90 днів * 282,3 грн. * 1 % = 253,8 грн.) + ( з 01.04.2011 по 01.10.2011: 183 дні * 288 грн. * 1 % = 527,04 грн.) + ( з 01.10.2011 по 01.12.2011: 61 день * 295,3 грн. * 1 % = 179,95 грн.) + (з 01.12.2011 по 01.01.2012: 31 день * 301,2 грн. * 1 % = 93 грн.) + (з 01.01.2012 по 01.04.2012: 91 день * 321,9 грн. * 1 % = 293,02 грн.) + (з 01.04.2012 по 01.07.2012: 91 день * 328,2 грн. * 1 % = 298,48 грн.) + (з 01.07.2012 по 01.10.2012: 92 дні * 330,6 грн. * 1 % = 303,6 грн.) + (з 01.10.2012 по 01.12.2012: 61 день * 335,4 грн. * 1 % = 204,35 грн.) + (з 01.12.2012 по 01.01.2013: 31 день * 340,2 грн. * 1 % = 105,4 грн.) + (з 01.01.2013 по 01.03.2014: 424 дні * 344, 1 грн. * 1 % = 1458, 56 грн.) + ( з 01.08.2014 по 01.12.2014: 122 дні * 385, 8 грн. * 1 % = 470,92 грн.) = 8250,69 грн.
Оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані.
З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1102,4 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-184, 192, 196-197 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 27-30, 57, 60, 61, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів шляхом стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_2 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Радомишльським РВ УМВС України в Житомирській області від 18.01.2006 року, іпн НОМЕР_4 ), що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову.
Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_4 ) пеню (неустойку) у розмірі 7901,31 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_2 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.
Суддя: І. А. Усатова