Справа № 127/2971/16-ц
Провадження № 2/127/4140/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

при секретареві Бородіч О.О.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ВМР - ОСОБА_3

представника 3-ї особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці позовну заяву ОСОБА_7 до Вінницької міської ради, 3-я особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради та просила визнати не законним та скасувати рішення Вінницької міської ради 2 сесії 7 скликання від 25.12.2015 року № 67 « про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладення договору земельного сервітуту» в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою що до відведення земельної ділянки в м. Вінниці ОСОБА_4 на вул. Пирогова 344 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв.м та надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (несільськогосподарського призначення) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки згідно п. 1.6 додатку № 1 рішення міської ради від 25.12.2015 року № 67, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25.12.2015 р. Вінницькою міською радою на 2 сесії 7 скликання прийнято рішення № 67 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладання договору земельного сервітуту», у відповідності до якого її сусіду ОСОБА_4 (третя особа на стороні відповідача) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Вінниці на вул..Пирогова, 344 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв.м., та надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки (несільськогосподарського призначення) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки. Вказане рішення відповідача позивач вважає незаконним і таким, що порушує її права і законні інтереси, оскільки вказана земельна ділянка є проїздом загального користування і не може передаватись у приватну власність.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ВМР позов не визнав, заперечив щодо його задоволення, посилаючись на ті обставини, що рішення Вінницької міської раи було ухвалено правомірно та на підставі законодавчих та нормативних актів, вказана земельна ділянка згідно плану зонування міста відноситься до зони садибної житлової забудови та проїздом не являється.

Представники третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав викладених в запереченнях.

Спеціаліст ОСОБА_8, в судовому засіданні суду пояснив, що в земельна діляка, на яку посилається позивач є проїздом загального користування, що знаходиться в зоні житлової забудови, оскільки в зонах житлової забудови, садибної житлової забудови є проїзди до будинків, місць загального кристування, хоча як окремі зони вони не позначені.

Суд дослідив матеріали справи:

-витяг з рішення Вінницької міської ради № 67 від 25.12.2015 р.(на а.с. 5) про надання громадянам жлозволів на розроблення проектів земелеустрою що до відведення земельних ділянок у власність з додатоком 1 до зазначеного рішення міської ради (на а.с. 6) про надання дозволу на розробку рпроекту земелеутстрою ОСОБА_4 на вул. Пирогова 344 для передачі і викупу для будівництва і обслуговування земельно ділянки площею 83 кв.м ОСОБА_4Є, ;

-рішення Вінницького міського суду від 16.06.2015 р. (а.с. 7-8); ОСОБА_4 зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд загального користування) загальною площею 0,0066 га (66 кв.м.) по вул.Пирогова, 334 шляхом знесення належних йому споруд - металевої огорожі та воріт; яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду Україні від 02.12.2015 р. (на а.с. 9-12);

-викопіювання з чергового плану міста (на а.с. 13) про розміщення ділянок ;

-державний акт на право власності на землю ОСОБА_4 із зазначенням меж земельної ділянки, та самовільно зайнятої площі розміром 0,0066 га (на а.с. 14);

-кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_4 із зазначенням самовільно зайнятої земельної ділянки (на а.с. 15);

-акт встановлення меж земельної ділянки та прийомки межових знаків на зберігання ОСОБА_4 від 12.01.2016 р. (на а.с. 16);

-схема земельної ділянки ОСОБА_4 із зазначенням площі 0,0083 га , яку планується передати йому у власність (на а.с. 17);

-список межових знаків, переданих на зберігання із зазначенням меж земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_4 та меж земельної ділянки для викупу (на а.с. 18);

-витяг з державного реєстру речових прав на земельну ділянку ОСОБА_7 за № 28727350 від 20.08.2014 року.;

-витяг з державного реєстру речових прав на земельну ділянку ОСОБА_7 за № 28726532 від 20.08.2014 року

- викопіювання з чергового плану міста (на а.с. 124);

- збільшене викопіювання з чергового плану міста, з якого вбачається що земельна ділянка, яку передбачається передати у власність ОСОБА_4 є проїздом загального користування для трьох домоволодінь (на а.с. 125);

-державний акт на право власності на землю ОСОБА_4 із зазначенням меж земельної ділянки, та самовільно зайнятої площі розміром 0,0066 га, яка значиться як проїзд загального користування (на а.с. 126);

- кадастровий план земельної ділянки Валюк, де в описі суміжних землевласників та землекористувачів від літери А до Б зазначено проїзд загального користування, яка є самовільно зайнятою земельною ділянкою (на а.с. 127);

- кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_7, де в описі меж від А до Б зазначено проїзд загального користування, зайнятий ОСОБА_4 (на а.с. 128);

- доповідна записка щодо тахометричної зйомки по захопленню частини земель загального користування (на а.с. 129);

- акт перевірки № 71/9-04-13 від 29.04.2015 р. Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради про дотримання вимог законодавства при використанні земель м.Вінниці , у якому зазначено, що ділянка площею 0.066 га самовільно зайнята ділянка із земель загального користування, що підтверджується результатами тахеометричної зйомки земельної ділянки, проведеної МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» та кадастровим планом (на а.с. 130);

-Лист держземінспекції у Вінницькій області від 25.1 1.2000 р. № 27 М-01/270 щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства громадянином ОСОБА_4, у якому зазначено , що спеціалістами північного регіонального відділу Держземінспекції з виїздом на місце та встановлено, що «ОСОБА_4 використовує земельну ділянку (проїзд загального користування) площею 0,0037 га по вул.Пирогова, 344 в м.Вінниці із земель житлової та громадської забудови Вінницької міської ради» (на а.с. 131);

- акт обстеження земельної ділянки від 19.05.2015 р. (на а.с. 132),

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.05.2015 р. (на а.с. 133),

-припис № 000010/15 від 19.05.2015 р. (на а.с. 134),

- протокол про адміністративне правопорушення № 000237/14 від 19 травня 2015 р. (на а.с. 135),

- постанова про накладення адміністративного стягнення № 11/15 від 27.15.2015 р. (на а.с. 136),

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.08.2015 р. (на а.с. 137),

- припис № 00024/1 від 03.08.2015 р. (на а.с. 138),

- протокол про адміністративне правопорушення № 000018/15 від 03.08.2015 р. (на а.с. 139),

- постанова про накладення адміністративного стягнення № 25/15 від 03.08.2-15 р. (на а.с. 140),

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.09.2015 р. (на а.с. 141)

-кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_4 (на а.с. 142);

-кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_7 (на а.с. 143);

-схематичний план земельної ділянки з технічного паспорту на будинок ОСОБА_7 (на а.с. 144);

- збільшене викопіювання з чергового плану міста (на а.с. 145);

-дві фотокартки із зазначенням на проїзді загального користування самочинно встановлених воріт ОСОБА_4 та сарая ОСОБА_7, який знаходиться на території самовільно зайнятої земельної ділянки ОСОБА_4 (на а.с. 146)

- Ухвалу Верховного суду України від 11.04.2016 р.(на а.с. 148-150)

- витяг з планово - картографічних матеріалів м.Вінниці по вул. Пирогова, 344, 346 (на а.с. 151-152)

- витяг з рішення ВМР № 67 від 25.12.2015 року та додаток №1 до нього (на а.с. 152-153);

- заява ОСОБА_4, про передачу земельної ділянки у приватну власність із доатками: кадастровий план земельної ділянки та технічний паспорт на будинок по вул. Пирогова, 344 (на а.с. 155-163)

- державний акт на право власності ОСОБА_4, на земельну ділянку по вул. Пирогова, 344 в розмірі 0,0551 (на а.с. 164-167)

Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Із досліджених судом доказів встановлено, що 25.12.2015 р. Вінницькою міською радою на 2 сесії 7 скликання прийнято рішення № 67 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладання договору земельного сервітуту», у відповідності до якого ОСОБА_4 (третя особа на стороні відповідача) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Вінниці на вул..Пирогова, 344 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв.м., та надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки (несільськогосподарського призначення) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки.

16.06.2015 року заочним рішенням Вінницького міського суду у справі за моїм ОСОБА_7 позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи Вінницької міської ради на стороні відповідача, ОСОБА_4 зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд загального користування) загальною площею 0,0066 га (66 кв.м.) по вул.Пирогова, 334 шляхом знесення належних йому споруд - металевої огорожі та воріт.

21.09.2015 р. рішенням апеляційного суду Вінницької області рішення Вінницького міського суду скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 відмовлено.

02.12. 2015 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримі

нальних справ зазначене рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року скасовано, заочне рішення Вінницького міського суду від 16 червня 2015 залишено в силі.

Ухвалою Верховного Суду України від 31.05.2016 року, відмовлено у допуску до провадження Верховного Сулу України справи за позовом ОСОБА_7, до ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні майном (а.с. 148-150).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляд інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З зазначених обставин суд критично відноситься по позиції представника відповідача, який відносить вказану земельну ділянку до зони садиьної житлової забудови.

Суд вважає, що рішеннями суду та і час розгляду судом справи були встановлені наступні обставини.

Згідно відповіді Держінспекції у Вінницькій області, на звернення позивача, щодо порушень вимог земельного законодавства ОСОБА_4, по вул. Пирогова 344 в м. Вінниці вбачається, що спеціалістами Північного регіонального відділу Держінспекції у Вінницькій області проведено перевірку з виїздом на місце. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_4 використовує земельну ділянку (проїзд загального користування) площею 0, 0037 га по вулиці Пирогова, 344, в м. Вінниці із земель житлової та громадської забудови Вінницької міської ради за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності відповідного правочину щодо такої земельної ділянки. Встановлений факт Держінспекцією у Вінницькій області відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (зі змінами) кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки. За зазначене правопорушення на ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 53-1 КУпАП та видано припис на усунення порушень земельного законодавства. ( а. с. 130-131)

Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_4, при використанні земельної ділянки по вул. Пирогова, 344, у м. Вінниці. В результаті проведеного 19.05.2015 року позапланового заходу державного нагляду (контролю) Інспекцією встановлено, що гр. ОСОБА_4, використовує земельні ділянки по вул. Пирогова, 344 на території Вінницької міської ради загальною площею 0,0617 га, у тому числі: 0,0066 га - земельна ділянка із земель загального користування Вінницької міської ради огороджено та обєднана встановленими металевими воротами із приватизованою ділянкою. Фактично вказана земельна ділянка використовується гр. ОСОБА_4, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Вказаний факт та дії гр. ОСОБА_4Є, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (зі змінами), кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За фактом виявленого порушення на гр. ОСОБА_4Є складено протокол про адміністративне правопорушення №000237/14 від 19.05.2015 року за статтею 53-1 КУпАП та винесено постанову від 27.05.2015 року № 11/15 про накладення адміністративного стягнення штрафу). в розмірі 170 (сто сімдесят ) гривень. ( а. с. 132-146)

Також, ухвалою Верховного Суду України від 31.05.2016 року, якою відмовлено у допуску до провадження Верховного Сулу України справи за позовом ОСОБА_7, до ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні майном (а.с. 148-150) встановлено, що спірна земельна ділянка є проїздом загального користування та в порядку, встановленому чинним законодавством, відповідачеві не надавалась.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

На підставі вищенаведеного суд погоджується із твердженням позивача, що на час винесення 25.12.2015 року оскаржуваного рішення міської ради, вже існували обов'язкові для виконання на всій території України, в силу вимог ст.124 Конституції України і ст. 14 ЦПК України, обов'язкові для Вінницької міської ради, рішення суду касаційної інстанції Вищого спеціалізованого суду від 02.12.2015 р., а також рішення суду першої інстанції від 16.06.2015 року, про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити спірну самовільно зайняту земельну ділянку, яка є проїздом загального користування загальною площею 0,0066 га, шляхом знесення належних йому споруд.

Крім того, в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що під час прийняття відповідачем 25.12.2015 року оскаржуваного рішення ним не було враховано вимог п. «г» ч.5 ст.128 та п. «а» ч.4 ст. 83 ЗК України з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно Рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року, визначено, що: «Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. Це узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною с практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним с й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п'ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення).

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльностіКонституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» , виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів..

Згідно зі ст. 155 ч. 1 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 116 ч. 1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. а ч.4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Частиною 4 ст. 128 ЗК України, визначено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

У частині пятій вказаної статті вказано, що підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність.

Судом встановлено, що 25.12.2015 р. Вінницькою міською радою на 2 сесії 7 скликання прийнято рішення № 67 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладання договору земельного сервітуту», у відповідності до якого ОСОБА_4, за його заявою надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Вінниці на вул. Пирогова, 344 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв.м., та надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки (несільськогосподарського призначення) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки (а.с. 153-154).

Тобто, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем - Вінницькою міською радою, не враховано що земельна ділянка, на яку ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, с проїздом загального користування, зокрема в розмірі 0.0066га, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2015 ( копія на а.с. 7- 8, ухвала Вищого спеціалізованого суду на а.с. 9-12). Що до решти земельної діляки (0.0083га ( 83 кв.м) - 0.0066 га = 0.0017 га) суд вважає, що позивач та її представник, в супереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надали надежних та допустимих доказів доведення позову. Тому в задовленні вимог в цій частині належить відмовити.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись, Законом України «Про місцеве самоврядування», ст..ст. 83, 116, 128 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 33, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_7 до Вінницької міської ради, 3-я особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Вінницької міської ради 2 сесії 7 скликання від 25.12.2015 року №67 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладення земельного сервітуту в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щоо відведення земельної ділянки в м.Вінниця ОСОБА_4 на вул. Пирогова 344 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв.м та надання дозволу на проведення експертизи грошової оцінки земельної ділянки (несільськогосподарського призначення) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки згідно п. 1.6. додатку № 1 до рішення Вінницької міської ради від 25.12.2015 року № 67 в частині, що стосується земельної діляки розміром 0.0066 га.

В задоволенні решти позовних вимог ( що до земельної ділянки розміром 0.0017га ) в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_7 551 гр-н. 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: О.В. Ан