АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2589/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А., Нерушак Л. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про захист прав споживача шляхом відшкодування моральної шкоди, заміни товару та повторного виконання робіт, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_9 про захист прав споживача шляхом відшкодування моральної шкоди, заміни товару та повторного виконання робіт.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 11 липня 2014 року він уклав із ФОП ОСОБА_9 угоду №160158 щодо виготовлення, транспортування та монтажу виробів ПВХ з профілю Aluplast 400, згідно характеристик, кількості та розмірів узгоджених у специфікації від 11 липня 2014 року.

Представники ФОП ОСОБА_9 провели всі заміри необхідні для виготовлення металопластикових дверей, а ним була сплачена вартість замовлених робіт відповідно до укладеної угоди.

Зазначав, що угодою також було передбачено, що підрядник надає гарантію на всі вироби згідно гарантійних зобов'язань заводу виробника.

Однак, під час експлуатації протягом гарантійного строку виявилося, що встановлені металопластикові двері мають механічні пошкодження, негерметично закриваються, а ключем їх закрити взагалі неможливо.

З цього приводу він звернувся із письмовою претензією до ФОП ОСОБА_9, проте недоліки не були усунені.

Зволікання відповідача у задоволенні законних вимог ОСОБА_6 спричинило незручності та призвело до душевних переживань, тобто завдало моральної шкоди.

Уточнивши свої позовні вимоги, остаточно просив суд зобов'язати ФОП ОСОБА_9 провести демонтаж та заміну вхідного дефектного поліхлорвінілового дверного блоку зі склопакетом по АДРЕСА_1 на новий, яким відповідає вимогам державних стандартів та будівельних норм України та умов Угоди №160158 від 11 липня 2014 року та стягнути із ФОП ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ФОП ОСОБА_9 провести демонтаж та заміну полівінілхлоридного дверного блоку зі склопакетом, встановленого за адресою АДРЕСА_1 на інший (такий же або аналогічний), який би відповідав вимогам державних стандартів та будівельних норм України, а також умовам Угоди № 160158 від 11 липня 2014 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9

Заміна полівінілхлоридного дверного блоку зі склопакетом, встановленого за адресою АДРЕСА_1 передбачає повторне проведення ФОП ОСОБА_9 робіт з проектування та монтажу полівінілхлоридного дверного блоку зі склопакетом з дотримання вимог державних стандартів та будівельних норм України, а також умов Угоди № 160158 від 11 липня 2014 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 через свого представника оскаржив його в апеляційному порядку.

Вважає, що судом неправомірно було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача спричиненої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., оскільки судом фактично визнано той факт, що відносно ОСОБА_6 з боку ФОП ОСОБА_9 були допущені неправомірні дії і суд призначив відповідно цьому матеріальне відшкодування.

Тому, просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2016 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 липня 2014 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_8 укладено угоду № 160158, відповідно до якої ФОП ОСОБА_8 бере на себе зобов'язання виготовити та встановити вироби ПВХ з профілю Aluplast 4000 згідно характеристик, кількості та розмірів узгоджених із замовником згідно специфікації, транспортувати вироби до місця встановлення та виконати роботи по демонтажу та монтажу. Гарантія, що надається ФОП ОСОБА_9 на профіль, фурнітуру та склопакет становить 7 та 15 років (а.с. 3-4).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 11 липня 2014 року ОСОБА_6 сплатив ФОП ОСОБА_9 10 000 гривень згідно угоди №160158 (а.с. 5).

05 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ФОП ОСОБА_9 із письмовою претензією про виявлені в процесі експлуатації металопластикових дверей наступні недолік: неможливість закриття ключем, негерметичність закриття дверей, механічні пошкодження поверхні профілю та неякісні склопакети (а.с. 6).

26 грудня 2014 року ФОП ОСОБА_9 надано письмову відповідь ОСОБА_6, згідно якої склопакети замінені, механічних пошкоджень на момент монтажу профіль не мав, майстром по сервісному ремонту усунені всі недоліки. Зазначала, що неповноцінному притисканню дверей сприяла відмова ОСОБА_6 від встановлення доводчика дверей та релінгової ручки замість натискної. Серцевина замка була пошкоджена споживачем (а.с. 7).

За клопотанням позивача судом призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, згідно висновку експерта № 464/15-23 від 29 червня 2016 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що роботи з проектування, виготовлення та монтажу полівінілхлоридного дверного блоку зі склопакетом, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 виконані з порушенням вимог державних стандартів та будівельних норм України, чинних для таких робіт у 2014 році, а саме ДСТУ Б В.2.6-15:2011 «Блоки віконні та дверні полівінілхлоридні ЗТУ»; ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування й улаштування вікон та дверей»; ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»(а.с. 101-115).

Крім того, за результатами проведеного візуально-інструментального обстеження об'єкта дослідження було встановлено, що полівінілхлоридний дверний блок зі склопакетом встановлений за адресою АДРЕСА_1 має експлуатаційні дефекти та механічні пошкодження.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором..

Пунктом 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника зокрема вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист право споживачів», - у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право вимагати зокрема, безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що проданий ФОП ОСОБА_9 ОСОБА_6 товар та виконані роботи з його проектування і монтажу містять істотні недоліки, які роблять неможливим належне використання ПВХ дверного блоку зі склопакетом за його цільовим призначенням, такі недоліки виникли не з вини позивача, та не можуть бути усунені без повторного виконання робіт із проектування та монтажу.

З даним висновком погодились сторони по справі, тому не оскаржували рішення в цій частині.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_6 не погоджується із відмовою суду в позові про стягнення моральної шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму № 5 від 25 травня 2001 р., № 1 від 27 лютого 2009 р.) надано роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12 квітня 1996 року N 5, з наступними змінами роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії або бездіяльність відповідача. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Таким чином у спорах про захист прав споживачів передбачено відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В матеріалах справи відсутні докази того, що майну позивача було завдано шкоду або така шкода йому була завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а тому суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні стягненню моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Мотиви апеляційної скарги не заслуговують на увагу, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, тому колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Рішення суду ухвалено в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про захист прав споживача шляхом відшкодування моральної шкоди, заміни товару та повторного виконання робіт - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :