Справа № 346/5663/15-ц
Провадження № 2/346/243/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді: Бирич Н.В.

з участю секретаря: Нефьодової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Воронської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 02 лютого 2014 року померла її тітка ОСОБА_2. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Морозова, 8, с. Ворона, Коломийського району Івано-Франківської області. З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася до Коломийської міської державної нотаріальної кантори із відповідною заявою. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Ворона, по вул. Морозова, 8, Коломийського району Івано-Франківської області.

В судове засідання позивач не зявилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, судові витрати залишити за нею.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Судом встановлено, що02 лютого 2014 року ОСОБА_2 померла, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 03 лютого 2014 року зроблено запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 184029 (а.с. 32). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на будинковолодіння, і позивач, як племінниця спадкодавця ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НМ № 251756 від 04 вересня 1976 року, свідоцтвом про народження серія ЯЖ № 648049 від 17 січня 1955 року, свідоцтвом про одруження серія ІІ-АГ № 583424 від 04 жовтня 1984 року, свідоцтвом про народження серії ІІ-НМ № 466253 віід 10 листопада 1984 року, свідоцтвом про шлюб серія І-НМ № 151896 від 19 листопада 2015 року (а.с. 39-40).

Згідно із п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної

черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якше інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З положень статті 174 ЦПК вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Ворона, по вул. Морозова, 8, Коломийського району Івано-Франківської області є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок, що розташований в с. Ворона, вул. Морозова, 3, Коломийського району Івано-Франківської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.