Справа № 147/1157/16-ц
Провадження №2/147/581/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючий суддя: Костюк Г.М.,

секретар: Кучер І.В.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, мотивуючи його тим, що вона народилася 19.05.1961 року в смт Тростянець. Відповідно до записів у свідоцтві про народження її мати - ОСОБА_3, а в графі батько значиться прочерк. Актовий запис про її народження Тростянецьким Районним бюро ЗАГС було зроблено згідно вимог Сімейного кодексу України 1926 року. В даний час вона бажає внести в актовий запис про її народження відомості про батька. Біологічним батьком позивача є відповідач ОСОБА_2 На час реєстрації її народження, мати проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем, а перебувала у шлюбі з 22.01.1953 року з ОСОБА_4, який вони розірвали тільки 19.01.1988 року. За час їх спільного проживання в сімї, ОСОБА_1 знала, що її батько ОСОБА_2, який з ними постійно проживав. Крім позивача у її матері була ще одна дитина від цього чоловіка сестра ОСОБА_5 Відповідач завжди займався їхнім вихованням, піклувався, цікавився навчанням. Її мати ОСОБА_6 померла 02.10.2007 року. ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 її батьком та внести зміни в актовий запис про її народження № 63 від 02.08.1961 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила його задовольнити. Додатково суду пояснила, що її мати проживала з батьком, але у шлюбі була з іншим чоловіком. Потім з батьком розійшлась, коли позивачка була у першому класі. Її мати померла 9 років назад. Батько, ОСОБА_2 подарував їй будинок, вона його оформила, але це було дуже дорого. Зараз на неї батько переписав землю, і щоб в подальшому її оформити на себе просила визнати ОСОБА_2 її батьком.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву, згідно якої він є інвалідом І групи. Разом із матірю позивачки ОСОБА_3 з 1953 по 1968 рік проживав разом без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. 19.05.1961 року у них народилася дочка ОСОБА_7. ОСОБА_2 визнав ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) своєю дочкою, просив винести рішення про внесення відповідних змін в актовий запис про її народження та просив справу розглянути без його участі. (а.с.29).

Суд вважає можливим, за згодою позивача, відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, зважаючи на те, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) народилась 19.05.1961 року в смт Тростянець Тростянецького району Вінницької області. Згідно постановленого 02.08.1961 року актового запису № 63 про її народження (свідоцтво серії ІІІ-УР № 643270) в графі «мати» записана ОСОБА_3, в графі «батько» запис відсутній (а.с.6).

06.11.1980 року позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з «Червонецької» на «Колісник», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9).

Згідно інформаційного листа в.о. начальника Тростянецького районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ від 17.08.2016 року № 1127-03.1-04-39, мати позивача ОСОБА_8 22.01.1953 року уклала шлюб з ОСОБА_4 Даний актовий запис розірваний Тростянецьким районним відділом ДРАЦС Головного ТРУЮ у Вінницькій області а/з №14 від 19.01.1988 року. 09.03.1988 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб.

Відповідно копії домової книги, відповідач ОСОБА_2, мати позивача ОСОБА_3, позивачка ОСОБА_10 проживали разом та були приписані за адресою: смт Тростянець, вул. Витягайлівка (а.с.11-15).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 088272, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції 03.10.2007 року, ОСОБА_6, мати позивачки, померла 02.10.2007 року (а.с.10).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, передбаченим у ч.1 ст. 58 Конституції України, правовідносини регулюються нормами права, які діяли на час їх виникнення.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України. Оскільки він не має зворотної сили до правовідносин, що виникли, судом застосовуються положення діючого на той час законодавства.

Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Станом на 1961 рік порядок реєстрації народження регулювався Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30 травня 1926 року, в редакції Указу Президії ВР УРСР від 15 вересня 1945 року.

Відповідно до ст. 3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, у тому разі коли дитина народилась до 1 жовтня 1968 року, її ймовірний батько помер і батьківство не було оформлене у добровільному порядку, факт визнання батьківства може бути встановлений у судовому порядку.

Виходячи з роз'яснень, що містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд може встановити факт визнання батьківства за наявності таких підстав як: дитина була народжена, а не зачата до 1 жовтня 1968 року; припускаємий батько дитини помер; дитина знаходилась на утриманні померлого; померлий визнавав себе батьком дитини.

Згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Адже відповідно до ст. 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року.

До цього часу, інститутом права взагалі не було передбачене судове встановлення батьківства. Так, у ст. 32-1 Кодексу законів про сім'ю, опіку та актів цивільного стану Української РСР (у редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15 червня 1945 року) було визначено, що мати дитини, яка народилися від особи, з якою вона не перебувала у шлюбі, не має права звертатися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів з вказаної особи на утримання дитини.

Разом з тим не заборонялось добровільне встановлення батьківства, як відносно дітей народжених до 1 жовтня 1968 року, так і після.

Названим Указом зворотна дія закону була передбачена лише в одному випадку, жінка мала право звернутись до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, якщо це визнання мало місце саме до 1 жовтня 1968 року.

При перевірці наданих позивачкою доказів, судом встановлений факт визнання ОСОБА_2 свого батьківства щодо позивача саме до 01 жовтня 1968 року.

Крім того, в подальшому і в даний час ОСОБА_2 також визнає своє батьківство щодо ОСОБА_1, що підтверджено його особистою заявою (а.с.29).

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При встановленні батьківства суд приймає до уваги наступні обставини (умови): спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини; спільне виховання та утримання ними дитини; докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Наявність спільного проживання та ведення спільного господарства дає право суду вважати, що відповідач є батьком дитини.

Спільне виховання батьками дитини може виявитися у спільній турботі про дитину, про її стан здоров'я та навчання. При цьому необов'язково, щоб батьки проживали разом та вели спільне господарство.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання батьківства.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану 1926 року, ст. ст. 53, 55 КпШС 1969 року, ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу Уукраїни, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158 ч.2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внести зміни в актовий запис №63 від 02.08.1961 року про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, складений Тростянецьким райбюро ЗАГС Вінницької області, а саме: в графі «батько» зазначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадян України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя