У Х В А Л А

2 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю,

встановила:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 лютого 2016 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,2075 га, що розташована в АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 травня 2016 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення первісного позову та відмову зустрічного позову.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2075 га, що розташована в АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення суду апеляційної інстанції скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду касаційної інстанції та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 60, п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, ст.ст. 59, 212, 335, 344 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що спірна нерухомість не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбана ОСОБА_2 хоча й у період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, проте за власні кошти, отримані від продажу придбаного ним до шлюбу майна, а відтак жилий будинок і земельна ділянка, площею 0,2075 га є особистою власністю позивача й не підлягає поділу між сторонами.

У наданій для порівняння ухвалі Верховного Суду України від 11 березня 2009 року суд, як касаційна інстанція, керувався ч. 1 ст. 244 ЦК УРСР 1963 року, якою передбачено, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців, повинен бути нотаріально посвідчений, а тому на підтвердження факту дарування грошей позивачці суд послався лише на показання свідків, не перевіривши чи є такі показання з огляду на ст. 59 ЦПК України допустимим доказами, а інші ж надані сторонами докази суд у рішенні лише перерахував і не навів жодного мотиву на підтвердження того, що ці докази свідчать про придбання спірного майна ОСОБА_1 у 2002 році за власні кошти, одержані у подарунок від матері.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального та процесуального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко