Справа № 360/1312/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи КП КОР «Північне БТІ», Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту сумісного проживання, визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки в спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в :

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1981 році вона познайомилась та з 1982 року почала спільно проживати однією сімєю та вести спільне господарство з ОСОБА_4, у звязку з чим переїхала до нього разом з дочкою від першого шлюбу в будинок № 12 по вул.Стадіонній в с.Микуличі Бородянського району Київської області, який належав йому на підставі договору дарування.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та його першою дружиною за рішенням Бородянського районного суду від 21 лютого 1984 року, вони з ОСОБА_4 19 червня 1984 року зареєстрували свій шлюб, а 22 червня 1984 року у них народилася дочка ОСОБА_5.

20 вересня 2008 року ОСОБА_4 помер і після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися вона (позивачка), їх дочка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3, яка є дочкою померлого від першого шлюбу.

Вважала, що будинок № 12 по вул.Стадіонній в с.Микуличі є спільною сумісною власністю їх із спадкодавцем подружжя і її частка становить ? частину даного будинку, так як в жовтні 1983 року в будинку сталася пожежа, внаслідок чого він був сильно пошкоджений і на його відбудову були використані належні їй до шлюбу грошові заощадження та їх спільні кошти. В результаті перебудови після пожежі корисна площа будинку збільшилась з 46,4 кв.м до 88,4 кв.м, вони підвели до будинку газ, воду, зробили парове опалення та всі надвірні споруди. Всі відновлювальні роботи в будинку були ними виконані в 1984-1986 роках і 26 грудня 1987 року на імя ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на даний будинок.

Тому просила встановити факт її сумісного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_4 в с.Микуличі по вул.Стадіонній, 12 Бородянського району Київської області з літа 1982 року до реєстрації з ним шлюбу 19 червня 1984 року, визнати будинок № 12 по вул.Стадіонній в с.Микуличі Бородянського району Київської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а частку кожного з них рівною, визнати за нею (позивачкою) право власності на ? частину вказаного будинку як частку в спільній сумісній власності подружжя.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позов підтримали і викладене підтвердили.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Представники відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на безпідставність позовних вимог, суду, зокрема, пояснили, що позивачка могла проживати з ОСОБА_4 в спірному будинку лише з грудня 1983 року, так як до цього часу там проживала перша дружина ОСОБА_4 з дочкою. Пожежа в будинку дійсно була, але незначна, зайнялися штори в кухні, внаслідок чого були закопчені стіни та стеля, ніякої перебудови будинку не проводилось, його площа не збільшувалась. В період шлюбу з позивачкою подружжям ОСОБА_4 були збудовані лише деякі надвірні будівлі літня кухня-гараж та туалет, проведено водо- та газопостачання до будинку, сарай біля будинку та система опалення вже мались, що не надає права позивачці на визнання цього будинку спільною сумісною власністю подружжя.

КП КОР «Північне БТІ», Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області своїх представників в судове засідання не направили, просили справу розглядати без їх участі.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідачки ОСОБА_3, покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 12 вересня 1971 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_12 (на даний час ОСОБА_7), який було розірвано 27 березня 1984 року, і від цього шлюбу у них 13 січня 1977 року народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи (а.с.97-104) та визнається сторонами.

Як вбачається з копії договору дарування від 15 листопада 1979 року, складеному та посвідченому секретарем Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_13 подарував ОСОБА_4 житловий будинок в с.Микуличі Бородянського району Київської області, який розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,07 га (а.с.8-9).

Згідно витягу з погосподарської книги, копії довідки Микулицької сільської ради від 3 серпня 2015 року, в даному будинку, який знаходиться по вул.Стадіонній,12 в с.Микуличі Бородянського району Київської області, ще з 1977 року і по грудень 1983 року проживала сімя в складі ОСОБА_4, його дружини ОСОБА_12 та їх дочки ОСОБА_3, площа будинку складала 91 кв.м та малась надвірна будівля - хлів (а.с.100-103).

На підставі рішення виконкому Бородянської районної ради № 82 від 20 квітня 1987 року виконкомом Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області 26 грудня 1987 року ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на вказаний будинок по вул.Стадіонній, 12 в с.Микуличі Бородянського району Київської області, відповідно до якого за ним (ОСОБА_3Ю.) було зареєстроване його право власності на цей будинок (а.с.22,125).

Як вбачається з повідомлення КП КОР «Бородянське бюро технічної інвентаризації від 10 листопада 2011 року, копії технічного паспорту на даний будинок та копії матеріалів інвентаризаційної справи, первинна технічна інвентаризація вказаного будинку проводилась 26 липня 1986 року і за результатами інвентаризації встановлено, що будинок 1976 року забудови (а.с.25-26,68-81).

19 червня 1984 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_14 (після шлюбу ОСОБА_4) - позивачкою по справі, і від цього шлюбу у них 22 червня 1984 року народилася дочка ОСОБА_15 (на даний час ОСОБА_2), що підтверджується матеріалами справи (а.с.27-29) та визнається сторонами.

20 вересня 2008 року ОСОБА_4 помер і спадщину після нього прийняли: дружина померлого позивачка по справі ОСОБА_1, його дочка від першого шлюбу відповідачка ОСОБА_3 та дочка від шлюбу з позивачкою відповідачка ОСОБА_2, що вбачається з матеріалів справи, встановлено рішенням Бородянського районного суду від 21 червня 2011 року (а.с.11,73-74) та визнається сторонами.

Рішенням Бородянського районного суду від 21 червня 2011 року було задоволено позов ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності, по 1/3 частині за кожною на житловий будинок № 12 по вул.Стадіонній в с.Микуличі Бородянського району Київської області в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 При цьому судом було встановлено, що вказаний житловий будинок є власністю лише самого ОСОБА_4, так як був подарований йому його батьком, після його забудови в 1977 році не був добудований чи переобладнаний та відсутні підстави вважати, що спадковий будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (а.с.73-74).

Відповідно до ч.1 ст.24 Кодексу про шлюб і сімю України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до ст.25 Кодексу про шлюб і сімю України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

В обгрунтування своїх вимог щодо визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя позивачка посилається на те, що даний будинок внаслідок пожежі, яка сталася в жовтні чи листопаді 1983 року, був в значній мірі пошкоджений і в процесі його відновлення в 1984-1986 роках були здійсненні переобладнання в будинку та проведена добудова до нього частини приміщень, зокрема, житлових кімнат 1-5 і 1-6, кухні та двох веранд, збудовані всі надвірні споруди, проведено водо- та газопостачання до будинку, що значно збільшило вартість будинку та дає позивачці підстави для визнання за нею права власності на ? його частину як частку у спільному майні подружжя.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, показам свідків ОСОБА_9, яка є рідною сестрою померлого, та ОСОБА_10 його двоюрідної сестри, які посвідчили, що десь в 80-х роках, вже під час спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_1, в будинку дійсно була пожежа, але незначна, пошкодження були біля котла у веранді, в інших приміщеннях будинку лише закоптились стіни та стеля, після цього проводився ремонт, мінявся лінолеум у веранді та оздоблення стін і стелі, але розміри будинку не змінювались, ніяких добудов до нього не здійснювалось, за час спільного проживання покійного ОСОБА_4 з ОСОБА_1 були лише збудовані надвірні споруди.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 9 червня 2016 року ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул.Стадіонній, 12 в с.Микуличі Бородянського району Київської області за станом на момент проведення експертизи становить 839 844 грн., а визначити вартість даного будинку та господарських будівель і споруд за станом на 1982-1983 роки неможливо у звязку з відсутністю даних про нього станом на вказаний період. В звязку з неможливістю визначити вартість будинковолодіння станом на 1982-1983 роки, не надається можливим і визначити зміну вартості жилого будинку та господарських будівель і споруд за рахунок проведення будівельних робіт, в порівнянні з станом 1982-1983 року (а.с.172-188).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки будинок по вул.Стадіонній, 12 в с.Микуличі Бородянського району Київської області був подарований ОСОБА_4 його батьком, ніяких добудов чи перебудов будинку з часу його дарування не здійснювалось, жодних доказів істотного збільшення його цінності за час шлюбу з ОСОБА_1 суду не надано, а побудова ряду надвірних будівель та забезпечення будинку системами водо- і газопостачання права на визнання цього будинку спільною власністю не надає, то суд вважає, що даний будинок є власністю лише ОСОБА_16, підстав для визнання його спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_16 і ОСОБА_1 та визнання за позивачкою права власності на ? його частину як частку в спільному майні подружжя не вбачається, а тому в цій частині в позові необхідно відмовити.

При цьому суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_11 щодо повного знищення будинку внаслідок пожежі та його відбудови з участю позивачки, вважаючи їх помилковими внаслідок спливу часу, оскільки дані свідчення суперечать свідченням інших свідків та поясненням самої позивачки про незначне пошкодження вогнем внутрішнього оздоблення будинку.

Посилання позивачки на збільшення за час проживання в шлюбі з ОСОБА_4 площі будинку, зазначеної в договорі дарування від 15 листопада 1979 року, суд також не знаходить обгрунтованими, оскільки в договорі дарування вказано загальну житлову площу, до того ж, запис в договорі її розміру має сліди виправлення, яке ніким не засвідчене, а перша повноцінна інвентаризація будинку була проведена лише в 1986 році.

Реєстрація ж ОСОБА_4 свого права власності на будинок в 1987 році відповідно до постанови ОСОБА_1 Міністрів СРСР № 136 від 10 лютого 1985 року «Про порядок державного обліку житлового фонду» не виключає набуття ним цього права власності за договором дарування від 15 листопада 1979 року.

Також позивачка просить встановити факт її сумісного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_4 з літа 1982 року до реєстрації з ним шлюбу 19 червня 1984 року.

Однак, так як судом не було встановлено істотного збільшення у своїй цінності будинку ОСОБА_4 внаслідок трудових або грошових затрат позивачки або їх обох і, як стверджує позивачка, всі роботи по добудові будинку та будівництві господарських споруд здійснювались вже після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, то встановлення факту їх сумісного проживання та ведення спільного господарства до укладення шлюбу з метою визнання за позивачкою права на частку в спільному майні подружжя не має жодного юридичного значення і в позові в цій частині теж необхідно відмовити.

Керуючись ст.22,25 КпШС України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи КП КОР «Північне БТІ», Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту сумісного проживання, визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки в спільній сумісній власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_17