Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 лютого 2016 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мавроді Р.Ф.

секретаря Овчинніковій Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2015 року гр. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись в своїй заяві на те, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Добропілля, вул. Радянська, 18/3 Донецька область, яку вона приватизувала разом зі своїм покійним чоловіком ОСОБА_3. Даний факт підтверджується розпорядженням органу приватизації, свідоцтвом про право власності на житло від 27 вересня 1994 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом серія АВІ № 446598 від 23.03.2000 року. З 07 травня 1998 року у квартирі позивачки був зареєстрований її син від першого шлюбу ОСОБА_2. Приблизно з 2000 року відповідач не мешкає разом з нею та переїхав мешкати за адресою: м. Добропілля, вул. Маяковського, 52/10 Донецької області. Отримуючи невелику пенсію, позивачці ледве вистачає цих коштів на квартплату і комунальні послуги. Відповідач матеріальної допомоги не надає, по господарству не допомагає, комунальні послуги не оплачує та не приймає участі в утриманні квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи.

Керуючись правилами ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності відповідача, що не зявився, за матеріалами, які є в справі, направивши копію рішення відповідачу за місцем проживання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Добропілля, вул. Радянська, 18/3 Донецька область, яку вона приватизувала разом зі своїм покійним чоловіком ОСОБА_3. Даний факт підтверджується розпорядженням органу приватизації № 3402 від 22.09.1994 року, свідоцтвом про право власності на житло від 27 вересня 1994 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом серія АВІ № 446598 від 23.03.2000 року. З 07 травня 1998 року у квартирі позивачки був зареєстрований її син від першого шлюбу ОСОБА_2. Той факт, що відповідач є її сином підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АГ № 117520 від 18.08.1967 року.

Понад пятнадцяті років відповідач не проживає у квартирі позивачки, що підтверджується актом обстеження ПП «Добропільська ремонтно - експлуатаційна служба «Південний».

Отримання такого рішення позивачці необхідне для знаття відповідача з реєстрації, щоб мати право на отримання субсидії.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участі у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право на користування цією квартирою.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач втратив право на користування зазначеним жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю за місцем реєстрації понад 15 років.

Керуючись 71, 72, 156, 167 Житлового кодексу України, ст. ст. 317,319, 321, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Добропільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення винесено у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя Р.Ф. Мавроді

22.02.2016