Справа № 308/3113/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Гайданці Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5 управління Держземагенства в ОСОБА_4 районі та приватний нотаріус ОСОБА_5 про скасування рішення ОСОБА_4 міської ради, визнання приватизації і передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 недійсними, а також скасування державної реєстрації речового права на вказане нерухоме майно від 03.10.2014 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5 управління Держземагенства в ОСОБА_4 районі та приватний нотаріус ОСОБА_5 про скасування рішення ОСОБА_4 міської ради, визнання приватизації і передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 недійсними, а також скасування державної реєстрації речового права на вказане нерухоме майно від 03.10.2014 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку.

Разом із позовною заявою позивач заявив вимогу про забезпечення позову, якою просить суд накласти арешт на земельну ділянку розміром 0,0188 га по вул. Українській, 23 а, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та заборонити вчиняти будь-які дії (продаж, аренда, міна).

Свою заяву обґрунтовує тим, що згідно з рішенням ОСОБА_4 міської ради від 28 лютого 2006 р. його батькові ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку площею 0.0188 га. по вул. Українській 23а/3 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зазначає, що 05 вересня 2014р. його батьком ОСОБА_6 було складено заповіт на його імя про передачу у власність всього належного йому майна.

Вказує, що 19.01.2015р. ОСОБА_1Й помер. На його поминках відповідачка ОСОБА_7 повідомила його про те, що земельна ділянка нею приватизована і продана згідно з дорученням, яке їй надав батько, а кошти нею використані.

Однак про дані повноваження, які надав батько, ні йому як спадкоємцю, ні власникам суміжних земельних ділянок відомо не було і приватизація земельної ділянки і її продаж проводились з порушенням норм законодавства. Цивільно-правову угоду було укладено приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5

В звязку з подачею ним позовної заяви про скасування рішення про визнання приватизації земельної ділянки і договору купівлі-продажу недійсним, просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту і заборони відчуження спірної земельної ділянки, так як в разі задоволення позову виконання рішення буде неможливе.

Вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам, та унеможливить намагання відчуження приміщення до розгляду справи по суті.

На підставі наведеного просить суд накласти арешт на земельну ділянку розміром 0,0188 га по вул. Українській 23а, яка належить на праві власності ОСОБА_3 Юлієвичу та заборонити вчиняти будь які дії (продаж, оренда, міна).

Заяву розглянуто у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши вказану заяву та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Однак, у заяві про забезпечення позову не зазначено жодних обставин щодо утруднення виконання чи реальної загрози невиконання прийнятого у майбутньому рішення суду, відсутнє посилання які саме дії повинен вчинити відповідач ОСОБА_3 на виконання прийнятого у майбутньому рішення суду, невиконання яких може призвести до не відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивача. При зясуванні судом наявності спору між ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_4 міською радую, ОСОБА_3 зі змісту позовної заяви не вбачається зазначення позивачем які його права порушені відповідачами на момент прийняття правового акта та договору купівлі-продажу, а також позивачем не зазначено обставин на підтвердження його права власності на земельну ділянку та відповідно власника, права якого порушені виданням правового акту органом місцевого самоврядування, якому надано право звернення з позовом про визнання незаконним такого акту в розумінні статті 393 ЦК України.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову за поданою заявою.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5 управління Держземагенства в ОСОБА_4 районі та приватний нотаріус ОСОБА_5 про скасування рішення ОСОБА_4 міської ради, визнання приватизації і передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 недійсними, а також скасування державної реєстрації речового права на вказане нерухоме майно від 03.10.2014 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М. Світлик