справа №176/2669/16-ц
провадження №2/176/1570/16
у х в а л а

02 грудня 2016 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Крамар О.М. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року ОСОБА_1 звернувсся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути із ТОВ «Восток-Руда» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати 158 гривень 40 копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 06 листопада 2012 року по 31 травня 2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Однак, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, відповідачем при звільненні не здійснено із ним остаточного розрахунку, тому він змушений був звернутися до Жовтоводського міського суду за захистом своїх прав. Рішенням Жовтоводського міського суду від 16.09.2015 року його позов було задоволено частково і з відповідача ТОВ "Восток-Руда" на користь позивача стягнуто: 14683,82 грн. - заборгованості по заробітній платі; 9395,38 грн. - середнього заробітку за час затримки розрахунку та 500 грн. - відшкодування моральної шкоди. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку була розрахована, виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати 158,40 грн. по день винесення судового рішення 16.09.2015 року. Оскільки на теперішній час відповідач не розрахувався з позивачем по заборгованості, позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку і за період затримки розрахунку при звільненні, що триває після винесення судового рішення 16.09.2016 року, тобто з 17.09.2015 року по цей час.

При цьому, позивач посилається на те, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», в разі не проведення відповідачем розрахунку з ним, як працівником, до розгляду справи, суд, на підставі ст. 117 КЗпП України, повинен стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, вважаю, що необхідно відмовити у відкритті провадження у даній справі з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року порушено провадження у справі №904/31/16 про банкрутство ТОВ «Восток-Руда».

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України підвідомчі господарським судам.

Абзацом 9 ст. 16 ГПК України встановлено виключну підсудність справ господарським судам і зазначено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника» від 07 травня 2013 року №709/0/4-13, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

У випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника після 19 січня 2013 року, ключовими моментом для визначення юрисдикції справ є питання чи було порушене провадження у справі про банкрутство відповідача на момент звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище викладене та те, що позивач звернувся до суду з даним позов після порушення провадження про банкрутство ТОВ «Восток-Руда», вважаю, що заявлені позовні вимоги до ТОВ «Восток-Руда» повинні розглядатися в порядку господарського судочинства.

Керуючись 122, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя