АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1325/16 Справа № 204/9208/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Петешенкової М.Ю., Черненкової Л.А.,

при секретареві Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 25 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державного підприємства «Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод ім.Макарова» (третя особа: Департамент житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради) про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3, ДП «Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод ім.Макарова» про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що після смерті матері ОСОБА_4 йому стало відомо про розпорядження органу приватизації ВО «Південний машинобудівний завод» від 17.02.1997р. №789 про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та видачу на їх імя свідоцтво про право власності на житло на вказану квартиру. Вважав їх недійсними, посилаючись на те, що на час приватизації він проживав та був зареєстрований у цій квартирі, а тому також мав право на її приватизацію. У звязку з цим вважав недійсним і видане 17.02.2014р. державним нотаріусом ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_4 на частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровськ від 25.11.2015р. ОСОБА_2 поновлено строк позовної давності на оскарження розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло, проте відмовлено у задоволенні його позовних вимог про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати судове рішення, посилаючись на незаконність відмови у задоволенні його позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на час проведення приватизації квартири не мав права на прийняття у ній участі, оскільки не був громадянином України у звязку з отриманням паспорта громадянина України лише 31.05.2002р.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно виданого Південним машинобудівним заводом у жовтні 1974 року ордеру квартира АДРЕСА_1 надана ОСОБА_4 на сімю з пяти осіб, у тому числі, і синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.129). Згідно довідки житлового органу ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі з 31.01.1975р. (а.с.17).

14.01.1997р. ОСОБА_4 звернулась до керівника органу приватизації ВО «Південний машинобудівний завод» з завою про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 (а.с.147). За довідкою про склад сім'ї мешканцями вказаної квартири зазначені ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований з 08.02.1996р. та вказаний як «особа без громадянства» (а.с.145).

Розпорядженням органу приватизації ВО «Південний машинобудівний завод» від 17.02.1997р. №789 квартира АДРЕСА_1 передана у приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.148). 17.02.1997р. ВО «Південний машинобудівний завод» на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 видано свідоцтво про право приватної спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15).

24.11.2012р. ОСОБА_4 померла (а.с.16). З заявами про прийняття спадщини звернулись сини померлої і 17.02.2014р. державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 на частину квартири АДРЕСА_1 на імя її синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення у будинку державного або громадського жилого фонду та члени його сім'ї має право набути у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або за іншими підставами, передбаченими законодавством України. За ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше

наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень

(підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь

громадян України. Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки (надалі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. За положеннями абз.2 ч.1, ч.5 ст.5 Закону до членів сім'ї наймача включаються громадяни України, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

За ст.2 Закону України «Про громадянство України» від 8.10.1991р. громадянами України є особи, які на момент набрання чинності цим Законом

проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і

майнового стану, расової та національної належності, статі,

освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і

характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не

заперечують проти набуття громадянства України. За цією ж статтею Закону у редакції від 16.04.1997р. визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України. При цьому постановою Кабінет Міністрів України від 28.10.2004р. N1429 затверджено вважати дійсними паспорти громадян України, що оформлені з використанням бланків паспортів колишнього Союзу РСР, до 1.01.2005р.

З зазначених вимог законів та встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_2, який постійно проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 на час її приватизації, як громадянин України мав право на вказану приватизацію. Сам по собі факт того, що ОСОБА_2 отримав паспорт громадянина України лише 31.05.2002р. (а.с.47,48) не свідчить про те, що він не був громадянином України чи мав статус особи без громадянства. За діючим законодавством ОСОБА_2 є громадянином України, оскільки родився в Україні, постійно проживав у ній як на час проголошення її незалежності, так і після цього. Вказаний факт підтверджується і відповідною довідкою Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (а.с.190). Відомостей про позбавлення його громадянства України, набуття ним громадянства іншої держави чи статусу особи без громадянства матеріали справи не містять. За діючим законодавством України після проголошення її незалежності не вимагалось негайної заміни паспорта особою, яка є громадянином України. Навпаки, вважались дійсними до 1.01.2005р. паспорти громадян України, що були оформлені з використанням бланків паспортів колишнього Союзу РСР.

Враховуючи наведене та порушення права ОСОБА_2 на приватизацію спірної квартири, слід визнати недійсними розпорядження органу приватизації ВО «Південний машинобудівний завод» від 17.02.1997р. №789 про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну власність лише ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та видане ВО «Південний машинобудівний завод» 17.02.1997р. на їх імя свідоцтво про право власності на житло на підставі ст.48 ЦК України 1963р. У звязку з цим на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.1301 ЦК України підлягає визнанню недійсним і похідне від свідоцтва про право власності на житло свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.02.2014р. на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_1.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог з ухваленням нового рішення у цій частині про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі ч.1,5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 та ДП «Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод ім.Макарова» слід стягнути на користь ОСОБА_2 по 764грн.40коп. на повернення понесених ним судових витрат (а.с.1-3,180).

Керуючись ст.ст.303,307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 25 листопада 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Визнати недійсними:

розпорядження органу приватизації Виробничого обєднання «Південний машинобудівний завод» від 17.02.1997р. №789 про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну власність.

свідоцтво про право власності на житло, видане Виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» 17.02.1997р., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про право приватної спільної власності на квартиру АДРЕСА_1,

свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 17.02.2014р. державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, про право на спадщину після померлої 24.11.2012р. ОСОБА_4 її синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та Державного підприємства «Виробниче обєднання «Південний машинобудівний завод ім.Макарова» на користь ОСОБА_2 по 764грн.40коп. на повернення судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_6

ОСОБА_7