Провадження №2/760/5461/16;
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем РФ, м. Курськ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1), зареєстрований Київським міським відділом РАДС, актовий запис №3440.

При вивчені матеріалів позовної заяви встановлено, що вона подана з порушенням вимог цивільно - процесуального законодавства, оскільки процесуальний документ (позовна заява) - викладений російською мовою без перекладу.

Відповідно до ст. 10 Конституції України в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Згідно з ч. 3 ст. 8 вказаного Закону кожному гарантується право на захист у відповідних державних органах і суді своїх мовних прав і законних інтересів, мовних прав і законних інтересів своїх дітей, на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, юридичних і фізичних осіб, якими порушуються мовні права і свободи людини і громадянина.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

У своєму рішенні Конституційний суд України від 13.12.2011 в справі № 17-рп/2011 п. 4.2 зазначив, що встановлення законодавчих можливостей використання в судочинстві регіональних мов або мов меншин слід розглядати також в аспекті забезпечення реалізації прав кожного на звернення до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, та на захист своїх прав будь-якими не забороненими законом засобами; гарантування права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, позивачка не навела суду доказів, що у межах території, на яку поширюється цивільна юрисдикція Солом'янського районного суду м. Києва поширена регіональна мова (мови) - російська.

Виходячи з того, що згідно ст. 7 ЦК України мовою цивільного судочинства є українська, згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», позивачці необхідно викласти заяву в належній формі, відповідно норми ст. 119 ЦПК України, дотримання яких є передумовою відкриття провадження у справі.

Крім цього, п.2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві зазначається ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач вказав наступну адресу проживання відповідача: АДРЕСА_1

Проте, позивачу в позовній заяві слід зазначити останнє відоме місце проживання чи перебування відповідача в Україні, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах, керуючись ст. ст. 119 - 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: