САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6832/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.12.2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого він передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15000 доларів США, що станом на сьогодні складає 330000 грн., на строк до 16.11.2014 року. Гроші відповідачу були передані того ж дня, про що останній в присутності дружини ОСОБА_3 написав розписку. В подальшому відповідачами був придбаний автомобіль. Коли прийшов термін повернення грошей, відповідач зателефонував та просив почекати у звязку з тяжким матеріальним становищем сімї. В подальшому відповідач переносив кінцевий термін повернення грошових коштів ще декілька разів. Наразі грошові кошти не повернені. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти надані за договором позики у розмірі 330000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання на слухання по справі не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе застосувати положення ст.169 ЦПК України та розглянути справу за її відсутності.

Беручи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 01 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15000 доларів США та зобовязувався її повернути у строк до 16.11.2014 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 7).

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобовязання.

Так, в обумовлений строк відповідачем борг повернуто не було.

Станом на 17.12.2015 року офіційний курс долара США НБУ складав 22.00 грн., а отже сума боргу становить 330000 грн.

Враховуючи вище приведені обставини, яким встановлено наявність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши заявлену суму грошових коштів з відповідача ОСОБА_2, та відмовити в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу її причетності до даного боргового зобовязання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 524, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 330000 грн. (триста тридцять тисяч грн.).

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев