Р. С. З. № 29
У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

10 серпня 2016 року Суддя Маньківського районного суду Черкаської області Костенко А. І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про порушення прав позивача і компенсацію,-

В С Т А Н О В И В:

8 серпня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про порушення прав позивача і компенсацію

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що Уманський міськрайонний суд Черкаської області проігнорував вимоги позивача про отримання копій судових рішень та зобовязати Уманський міськрайонний суд Черкаської області виплатити йому моральну шкоду в сумі 1130 грн.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

П. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України розяснено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За змістом ст. 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із розяснення пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Згідно з розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» у розумінні положень ч. 1 ст. 2, п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч.3 ст. 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Зазначені розяснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказаними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи визнання права на отримання від суду (судді) обґрунтованої відповіді на звернення; на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності суддів; на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Таким чином, оскарження дій судді чи суду, що повязані з ухваленням рішення у справі або постановленням ухвали можливе лише в порядку, визначеному процесуальним законом. Оскарження таких дій шляхом подання скарги чи позовної заяви до іншого суду першої інстанції є неприпустимим, оскільки суперечить принципу незалежності суддів та недопущення впливу на них, закріпленого ст. 126 Конституції України.

Крім того, ч. 5 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок постановления судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Тому, суддя як особа, що здійснює правосуддя не може бути відповідачем у цивільній справі, за винятком вищезазначених обставин та випадків, коли суддя виступає в якості будь-якої особи у справах, що не повязані із здійснення ним правосуддя, з чого слідує, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, прихожу до висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження по справі, оскільки підстави для його відкриття за вищенаведених обставин відсутні.

Керуючись п. 1. ч. 2 ст. 122 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської областіпро порушення прав позивача і компенсацію.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом пяти днів.

Суддя А. І. Костенко