Справа №463/2481/16-ц
Провадження №4-с/463/47/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судового засідання Миличук У.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся в суд із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, уточнивши яку просить визнати неправомірною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.04.2016 р. по виконавчому листу №2/463/1719/14 від 26.03.2015 р., виданому Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 45972,25 грн., також просить визнати бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 щодо не вчинення в повному обсязі виконавчих дій по виконавчому листу № 2/463/1719/14 від 26.03.2015 р. неправомірними та зобовязати його відновити виконавче провадження ВП №49896567 по виконавчому листу №2/463/1719/14 від 26.03.2015 р., виданому Личаківським районним судом м.Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 45972,25 грн. та вчинити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 24 грудня 2015 р. він звернувся із заявою у Личаківський відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2/463/1719/14, виданого 26.03.2015 р. Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника боргу в сумі 459072,25 грн.

25.01.2016р. державним виконавцем Морозом Н.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак така всупереч вимогам ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» не була скерована на адресу заявника.

17.05.2016р. ОСОБА_1 отримав лист Личаківського ВДВС ЛМУЮ №1149 від 13.04.2016р., яким було надіслано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.04.2016 р.

Вважає, що вказана постанова є передчасною, а державний виконавець виносячи таку неправомірно допустив бездіяльність, оскільки не у повному обсязі вжив заходів по розшуку майна боржника, не організував привід та розшук боржника через органи внутрішніх справ.

Виконавчі дії тривали з 25.01.2016 р. по 13.04.2016 р. , чим було порушено ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішенню немайнового характеру - у двомісячний строк.

Вважає, що вищенаведене свідчить про протиправні дії та бездіяльність державного виконавця, що призвело до порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1, тому просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні 13.06.2016р. ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у скарзі, просив суд скаргу задовольнити. В останнє судове засідання заявник не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив його скаргу з урахуванням уточнення задовольнити.

Державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні 13.06.2016р. проти задоволення скарги заперечив. В останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 386 ЦПК України слід розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення заявника, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що Личаківським районним судом м.Львова був виданий виконавчий лист №2/463/1719/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 45972,25 грн. (а.с.11).

13.04.2016 року державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем встановлено, що боржник на виклики державного виконавця не з'являється, борг не сплачує, Згідно з відповіді РСЦ МВС у Львівській області Територіального сервісного центру №4641 рухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно з витягу з реєстру права власності на нерухоме майно боржник нерухомим майном не володіє. Згідно з відповіді ГУ УПФ у Львівській області боржник на обліку як пенсіонер не перебуває. Згідно з відповіді ДПІ боржник відкритими рахунками не володіє, місця праці не має. Згідно з актом державного виконавця перевірити майновий стан боржника по місцю проживання виявилось неможливим, оскільки доступу до приміщення не було і здійснені державним виконавцем заходи розшуку майна боржника виявилися безрезультатними (а.с.15).

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно з ч.3 вказаної статті державний виконавець наділений правом проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Разом з тим, виносячи оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не подано достатніх доказів на підтвердження того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, з долучених державним виконавцем в попередньому судовому засіданні копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що згідно з відповіді Територіального сервісного центру 4641 РЦС МВС у Львівській області від 23.03.2016р. за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані. Не зареєстровано за останнім і право власності на нерухоме майно, що підтверджується копією Інформаційної довідки (а.с.16-19).

Разом з тим, державним виконавцем не здійснено інших заходів в межах наданих йому повноважень щодо розшуку майна боржника. Так, матеріали справи не містять доказів отримання боржником виклику державного виконавця (а.с.22), такий не скеровано боржнику повторно, не вжито заходів для приводу боржника через органи Національної поліції, також відсутнє підтвердження звернення державного виконавця до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що не вживши усіх можливих заходів у виконавчому провадженні №49896567 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/1719/14 від 26.03.2015 р., виданого Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 45972,25 грн., державний виконавець передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.04.2016 р., суд приходить до висновку, що такі бездіяльність та дії державного виконавця є неправомірними, у зв'язку з чим скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 197, 383-389 ЦПК України, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 щодо не вчинення в повному обсязі виконавчих дій у виконавчому провадженні №49896567 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/1719/14 від 26.03.2015 р., виданого Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 45972,25 грн.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 13.04.2016 р.

Скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №49896567 про повернення виконавчого документу стягувачеві від 13.04.2016 р.

Зобов'язати державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_2 відновити виконавче провадження №49896567 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/1719/14 від 26.03.2015 р., виданого Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 45972,25 грн. та вчинити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий