Справа № 1324/2031/12 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/6293/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль»звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Мар»яновича, ОСОБА_6 про дострокове солідарне стягнення з ОСОБА_2 та його поручителів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за Кредитним договором № 014/0022/82/48279 від 30.03.2007р. в розмірі 24 835,00 доларів США (289 466,63 гривень), у тому числі: 7 089,18 доларів США (82 628,59 грн.) - заборгованість по сплаті кредиту; 3172,29 доларів США (36 974,92 грн.) - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 14573,53 доларів США (169 863,12 грн.) - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом; звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 30.03.2007 року, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 513, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що належить ОСОБА_6 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 19.01.2001 року відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому та зареєстрованим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що зроблено запис в книзі 18 за реєстровим № 4964, та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_8, державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори 21.11.2003 року за реєстровим № 2589 та зареєстрованим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 17.01.2004 року, реєстраційний номер 3101065, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» згідно кредитного договору № 014/0022/82/48279 від 30.03.2007 року в сумі 24 835,00 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 21.07.2014 року становить 289 466,63 гривень, визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, відсутні, встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; солідарне стягнення судового збору в розмірі 2894,67 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» 10261,47 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 119603,51 грн. заборгованості по кредитному договору, а саме: 82628,59 грн. заборгованість за кредитом, 36974,92 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» 1196,03 грн. судового збору.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «ОСОБА_3 Аваль»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» - задоволено частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 лютого 2015 року скасовано та ухвалити нове рішення, яким: позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість по кредитному договору в сумі 15 261,47 дол. США, що в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ станом на 21.07.2014 року становить 177 881,47 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, що становить 82 628,59 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, що становить 36 974,92 грн., та пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в сумі 5 000,00 дол. США, що в еквіваленті до гривні становить 58 277,96 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість по кредитному договору в сумі 15 261,47 дол. США, що в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ станом на 21.07.2014 року становить 177 881,47 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, що становить 82 628,59 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, що становить 36 974,92 грн., та пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в сумі 5 000,00 дол. США, що в еквіваленті до гривні становить 58 277,96 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з Договором Іпотеки від 30 березня 2007 року, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 513, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. В.Стуса, будинок № 18 (вісімнадцять), квартира, № 68 (шістдесят вісім), яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що належить ОСОБА_6 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.01.2001 року відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому та зареєстрованим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що зроблено запис в книзі 18 за реєстровим № 4964, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_8, державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори 21.11.2003 року за реєстровим № 2589 та зареєстрованим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 17.01.2004 року, реєстраційний номер 3101065, для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» за кредитним договором № 014/0022/82/48279 від 30.03.2007 року в сумі 15 261,47 дол. США, що в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ станом на 21.07.2014 року становить 177 881,47 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, що становить 82 628,59 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, що становить 36 974,92 грн., та пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в сумі 5000,00 дол. США, що в еквіваленті до гривні становить 58 277,96 грн.

Звернення стягнення на предмет іпотеки проведено шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, в сумі 278 300 грн., яка погоджена сторонами в договорі іпотеки від 30.03.2007 року.

Відстрочено виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, № 1304-VІІ.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» сплачені судові витрати в сумі 1 778,80 грн. в рівних частках з кожного, що становить - по 444,70 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» - задоволено частково, рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «РайффайзенБанк» зазначає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував своїх висновків про необхідність звільнення відповідачів від сплати неустойки у повному обсязі та зазначив лише про збіг обєктивних обставин. Також, зазначає, що ОСОБА_4 не надала суду жодних належних та обґрунтованих доказів поважності причин несплати заборгованості за кредитом та відсотками. Крім цього, вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позивач з дотриманням ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх грошових вимог, у звязку з невиконанням боржником своїх зобовязань. Також посилається на те, що ОСОБА_9 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є тимчасовим та норми цього закону підлягають застосуванню на стадії примусового виконання органами державної виконавчої служби рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, покликаючись на дію даного закону. З вищенаведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часькового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 4 ЦПК України вихначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/0022/82/48279 про надання останньому кредиту на загальну суму 10200,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% річних строком по 29 березня 2017 року включно.

Факт отримання коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 30.03.2007 року та меморіальним ордером № 2/82/48279 від 30.03.2007 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно п. 5.7 Кредитного договору Позичальник зобов'язується в строки, передбачені Договором, здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів - у валюті, що відповідає валюті кредиту. Позичальник зобов'язаний здійснювати сплату інших комісій, пені, та штрафів в національній валюті України, крім випадків, передбачених Тарифами Банку.

13.07.2009 року між позивачем ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/0022/82/48279 від 30.03.2007 року, відповідно до якої, Графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладений в новій редакції в Додатку, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди.

Згідно п. 1.4 Додаткової угоди, позичальник зобов'язується здійснити погашення заборгованості в майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди.

З метою забезпечення повернення кредитних коштів між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № б/н від 30.03.2007 року.

30.03.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_4 також укладено договір поруки.

За умовами даних договорів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_2 перед позивачем, що випливає з Кредитного договору № 014/0022/82/48279 від 30.03.2007 року.

30.03.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_6 передав ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в іпотеку квартиру № 68, за адресою м. Трускавець, вул. Стуса, 18.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Згідно цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

З матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору у нього склалася заборгованість по кредиту, відсотках та пені. Представлені позивачем суду розрахунки їх нарахування, повністю відповідають умовам кредитного договору.

Будь-яких належних доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено.

З позовом в суд про стягнення заборгованості позивач звернувся в жовтні 2012 року.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданого позивачем вбачається, що станом на 15 жовтня 2011 року заборгованість по тілу кредиту та нарахованих відсотках відповідачем було сплачено в повному розмірі, проте в подальшому почав порушувати графік сплати чергових платежів визначений умовами кредитного договору.

Із зазначеного розрахунку заборгованості позивача (станом на липень 2014 року) та квитанцій про сплату кредиту, які представлені відповідачем, вбачається, що боржник ОСОБА_10 два останніх платежі провів відповідно в листопаді 2011 року та в квітні 2013 року сплативши відповідно заборгованість по тілу кредиту в сумі 93,02 дол. США та 70,00 дол США, якими погасив заборгованість по нарахованих відсотках (а.с. 159-160). Розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотках станом на 21.07.2014 року становив 10261.47 дол. США.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно умов кредитного договору позивачем розраховано пеню з серпня 2011 року в сумі 14573,53 дол. США (а.с. 159-160).

Враховуючи, що розмір пені є значно більшим по відношенню до розміру заборгованості за основним боргом, суд, враховуючи співвідношення неустойки - штрафу із розміром основної заборгованості по сплаті тіла кредиту та відсотках, з наслідками порушення зобовязання, причину неналежного виконання зобовязання, а саме, настання кризи світової фінансової системи, що згідно із ч. 2 ст. 61 ЦПК України є загальновідомим фактом, що не потребує доказування, і відповідно матеріальний стан відповідача, вбачає підстави для зменшення розміру пені.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, колегія суддів на підставі ст. 309 ЦПК України вважає за можливе, застосувавши ст. ст. 549, ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір пені з 14573,53 дол. США до 5000,00 дол. США, що еквівалентно 58277.96 грн.

Колегія суддів приходить до переконання, що до задоволення підлягає заборгованість в сумі 15 261,47 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, та пені за несвоєчасне повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом в сумі 5 000,00 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за Договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою наведено у ст. 554 ЦК України. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

На підставі викладеного вище, колегія приходить до переконання, що вимага позивача про стягнення суми заборгованості і з поручителів є підставною.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується.

У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Дійшовши висновку про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та двох поручителів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 з поручителями укладено самостійні договори поруки, отже поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою і відсутні підстави вважати поруку їхньою спільною відповідальністю перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника і двох поручителів у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, суд помилково не взяв до уваги те, що в даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено два окремі договори поруки.

Не можна погодитись і з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у частині звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав, що на дані правовідносини поширюється дія мораторію згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07.06.2014 року.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною першою статті 33 та статею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічні вимоги містить договір іпотеки, укладений між сторонами.

7 червня 2014 року набрав чинності ОСОБА_9 № 1304-VII, згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першоїстатті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

ОСОБА_9 № 1304-VII не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вжити заходів, які спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню на період дії Закону України ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України у справах № 6-57цс15 та № 6-58цс15.

Суд першої інстанції, не врахував, що ОСОБА_9 № 1304-VII не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів та дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Процедура визначення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації визначена ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Як вбачається з договору іпотеки, сторонами на момент укладення договору іпотеки визначена заставна вартість предмета іпотеки в сумі 278300.00 грн., одак така ціна предмету іпотеки, як початкова ціна для його реалізації на прилюдних торгах, ні іпотекодавцем, ні іпотекодержателем не погоджуалася.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що початкову цінау предмета іпотеки, а саме квартири № 68 за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. В.Стуса, 18, для її подальшої реалізації, слід визначити на підставі оцінки майна, проведеної суб»єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Колегія суддів не погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з відповідачів у користь позивача судового збору, оскільки відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарна відповідальність передбачена лише за виконання обовязку, який встановлений законом або договором, а тому з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід стягнути в користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 1778,8 грн. в рівних частках з кожного, що становить - по 444,70 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» - задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість по кредитному договору в сумі 10 261,47 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, що становить 82 628,59 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, що становить 36 974,92 грн., та пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в сумі, що становить 58 277,96 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість по кредитному договору в сумі 10 261,47 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, що становить 82 628,59 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, що становить 36 974,92 грн., та пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в сумі, що становить 58 277,96 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з Договором Іпотеки від 30 березня 2007 року, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 513, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. В.Стуса, будинок № 18 (вісімнадцять), квартира, № 68 (шістдесят вісім), яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що належить ОСОБА_6 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.01.2001 року відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому та зареєстрованим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що зроблено запис в книзі 18 за реєстровим № 4964, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_8, державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори 21.11.2003 року за реєстровим № 2589 та зареєстрованим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 17.01.2004 року, реєстраційний номер 3101065, для погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» за кредитним договором № 014/0022/82/48279 від 30.03.2007 року в сумі 10 261,47 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7 089,18 дол. США, що становить 82 628,59 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3 172,29 дол. США, що становить 36 974,92 грн., та пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в сумі 58 277,96 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі оцінки майна, проведеної суб»єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» - відмовити.

Рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, не підлягає до виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» сплаченого 1778.80 грн. судового збору, в рівних частках з кожного, що становить - по 444.70 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_11