Справа № 131/998/15-ц Провадження № 22-ц/772/1838/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і Відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту,

В с т а н о в и л а:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і Відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 червня 1987 року по 29 вересня 2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4. Після розлучення вони добровільно поділили спільне майно подружжя, в результаті чого він є власником житлового будинку по вул. Леніна, 3 в с.Василівці Іллінецького району, а тому все наявне у цьому будинку майно теж належить йому.

26 травня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Іллінецького РУЮ ОСОБА_5 у належному йому на праві власності будинку, за борговими зобовязаннями його колишньої дружини ОСОБА_4, було описане належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: телевізор Telefunken вартістю 1 000 грн., тюнер Strong із супутниковою антеною вартістю 500 грн., три крісла червоного кольору загальною вартістю 900 грн., розкладний диван вартістю 400 грн., шафу-буфет для посуду вартістю 1 000 грн., чотири настінні килими загальною вартістю 2 400 грн., меблеву стінку гарнітур вартістю 3 000 грн., електрокамін вартістю 1 500 грн., килим на підлогу вартістю 1 000 грн., диван розкладний вартістю 5 000 грн., фаянсову напільну вазу вартістю 1 000 грн., вазу сувенірну вартістю 400 грн., дві статуетки загальною вартістю 1 000 грн., деревяний журнальний стіл вартістю 500 грн., чотири стільці загальною вартістю 800 грн., шафу-купе вартістю 5 000 грн. та морозильну камеру вартістю 500 грн.; всього майна на загальну суму 25 900 грн.

Зазначене майно є його особистою власністю та було придбано ним після розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_4, тому просив виключити це майно із акту опису і арешту майна від 26 травня 2015 року.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 3 липня 2015 року до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_3

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2016 року позов задоволено.

Виключено майно телевізор Telefunken вартістю 1 000 грн., тюнер Strong із супутниковою антеною вартістю 500 грн., три крісла червоного кольору загальною вартістю 900 грн., розкладний диван вартістю 400 грн., шафу-буфет для посуду вартістю 1 000 грн., чотири настінні килими загальною вартістю 2 400 грн., меблеву стінку гарнітур вартістю 3 000 грн., електрокамін вартістю 1 500 грн., килим на підлогу вартістю 1 000 грн., диван розкладний вартістю 5 000 грн., фаянсову напільну вазу вартістю 1 000 грн., вазу сувенірну вартістю 400 грн., дві статуетки загальною вартістю 1 000 грн., деревяний журнальний стіл вартістю 500 грн., чотири стільці загальною вартістю 800 грн., шафу-купе вартістю 5 000 грн. та морозильну камеру вартістю 500 грн., а всього майна на загальну суму 25 900 грн., із акту опису і арешту майна, складеного 26 травня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_5 в порядку виконання рішення суду про стягнення боргу із ОСОБА_4

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просить її відхилити.

Третя особа ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася.

Відповідач ОСОБА_4 і представник відповідача відділу ДВС Іллінецького РУЮ, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися і не надали письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких обставин.

Судом встановлено, що 26 травня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Іллінецького РУЮ ОСОБА_5 на виконання виконавчого листа № 131/188/15-ц, виданого 19 березня 2015 року Іллінецьким районним судом, про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 59 680,71 грн. боргу, було проведено опис майна, належного боржнику, що знаходиться за адресою: с. Василівка, вул. Леніна, 3 (а. с. 8).

Державним виконавцем було описано та накладено арешт на таке майно: телевізор Telefunken вартістю 1 000 грн., тюнер Strong із супутниковою антеною вартістю 500 грн., три крісла червоного кольору загальною вартістю 900 грн., розкладний диван вартістю 400 грн., шафу-буфет для посуду вартістю 1 000 грн., чотири настінні килими загальною вартістю 2 400 грн., меблеву стінку гарнітур вартістю 3 000 грн., електрокамін вартістю 1 500 грн., килим на підлогу вартістю 1 000 грн., диван розкладний вартістю 5 000 грн., фаянсову напільну вазу вартістю 1 000 грн., вазу сувенірну вартістю 400 грн., дві статуетки загальною вартістю 1 000 грн., деревяний журнальний стіл вартістю 500 грн., чотири стільці загальною вартістю 800 грн., шафу-купе вартістю 5 000 грн. та морозильну камеру вартістю 500 грн.; всього майна на загальну суму 25 900 грн. Під час проведення опису майна були присутні боржник ОСОБА_4 та стягувач ОСОБА_3 (а. с. 8).

По справі також встановлено, що 29 вересня 2002 року розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ № 083092 від 30 вересня 2002 року (а. с. 3).

Із копії паспорта відповідача ОСОБА_4 вбачається, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4), де 25 травня 2015 року державним виконавцем проведено опис майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Стаття 11 ЦПК України зобовязує суд до розгляду цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виключення майна із акту опису і арешту, зазначивши при цьому, що описане спірне майно є його власністю, оскільки воно знаходиться у належному йому на праві власності будинку та було придбано ним особисто після розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_4

Із матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2016 року позивач подав до суду заяву про доповнення позовних вимог, якою просив визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу ДВС Іллінецького РУЮ ОСОБА_5 щодо проведення 26 травня 2015 року опису і арешту належного йому на праві власності особистого рухомого майна у належному йому на праві власності будинку по вул. Леніна, 3 в с. Василівці Іллінецького району, визнати за ним право власності на спірне рухоме майно.

Проте судом першої інстанції було відмовлено у прийнятті до розгляду таких доповнених позовних вимог, що вбачається із журналу судового засідання за 1 квітня 2016 року та із прослуховування технічного запису судового засідання за 1 квітня 2016 року, що міститься на диску, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спірне майно по даній справі є рухомим майном предмети побуту та домашнього вжитку (побутова техніка, меблі, килими тощо).

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами згідно статті 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам зазначених ст. 58-66 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження свого права власності на спірне рухоме майно, зокрема, доказів того, ким і коли таке майно було придбане, чи набуте будь-яким іншим шляхом.

Позивач ОСОБА_2 надав суду копію технічного паспорта від 28 лютого 2011 року на житловий будинок по вул. Леніна, 3 в с. Василівці, де було проведено опис і арешт майна, згідно якого власником будинку записаний ОСОБА_2 (а. с. 5-7).

Проте зазначений технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на житловий будинок, тобто не є належним та допустимим доказом права власності позивача на нерухоме майно.

Сам факт перебування спірного майна у будинку по вул. Леніна, 3 в с. Василівці не свідчить про належність цього майна позивачу, оскільки судом встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_4, яка є боржником за виконавчим провадженням, в ході якого державним виконавцем було проведено опис та арешт майна.

Враховуючи те, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, які б відповідали вимогам ст. 57-66 ЦПК України, його право власності на спірне рухоме майно, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про задоволення позову є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 328 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська