Справа № 185/6647/16-ц
Провадження № 2/185/3633/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, -
У серпні 2016 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що 20 жовтня 2013 року померла її з відповідачем мати - ОСОБА_3, якій на праві приватної власності належала 1/3 частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Інша 1/3 частина вказаної квартири належала ОСОБА_4, який помер 08 грудня 1999 року та після смерті якого фактично прийняла спадщину мати сторін - ОСОБА_3, оскільки вона перебувала на утриманні померлого, що встановлено рішенням суду. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин квартири, розташованої за вищезазначеною адресою. Позивач зазначає, що на момент смерті матері проживала разом з нею, від спадщини не відмовлялась. Після сварки з відповідачем у червні 2015 року позивачу стало відомо про те, що відповідач оформив спадщину після матері на себе, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року було встановлено факт постійного проживання позивача з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, визнано не дійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, видане 21.05.2014р. на ім'я ОСОБА_2 та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, видане 26.06.2015р. на ім'я ОСОБА_2 Після набрання рішенням суду законної сили позивач зверталася до нотаріуса з заявою видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус у видачі свідоцтва відмовив у зв'язку з тим, що у спадковій справі відсутня згода спадкоємця, який отримав спадщину - ОСОБА_2 про згоду на внесення змін до свідоцтв про право на спадщину і судове рішення не містить відповідної вимоги. Тому позивач просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.
Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2013 року померла ОСОБА_3, яка позивачу та відповідачу доводилася матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про свідоцтвом про смерть, свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб позивача в частині зміни прізвища.
ОСОБА_3 на праві приватної власності належала 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 вересня 1998 року /а.с.61-63/. По1/3 частині вказаної квартири належало відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
08 грудня 1999 року ОСОБА_4 помер. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року було встановлено, що ОСОБА_3 знаходилась на утриманні у ОСОБА_4 з 26 листопада 1992 року до дня смерті ОСОБА_4, 08 грудня 1999 року/а.с.73,74/. В ході розгляду справи №185/1887/15-ц судом було встановлено, що ОСОБА_4 утримував ОСОБА_3, оскільки продовжував працювати після її виходу на пенсію.
Відповідно до ст.531 ЦК УРСР від 18.07.1963р. (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті.
Таким чином, ОСОБА_3 була спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки у зв'язку з виходом на пенсію була непрацездатною та перебувала на утриманні ОСОБА_4
Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала ОСОБА_3, вона фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини спірної квартири. Тому, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входило 2/3 частини квартири, розташованої за вищевказаною адресою.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі №185/10773/15-ц було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

З копії спадкової справи, наданої на запит суду вбачається, що після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звертався відповідач, та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири від 21.05.2014р. та свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири від 26.06.2015р. Проте, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі №185/10773/15-ц вказані свідоцтва були визнані недійсними та скасовано державну реєстрації права власності відповідача на частини квартири.

Як встановлено ч. 1 ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що до складу спадщини входить 2/3 частини квартири, а спадкодавець мав двох спадкоємців першої черги, кожен з яких прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 20 жовтня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя ОСОБА_5