Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/671/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Савчака А.В.

секретаря - Подусівської Л.В.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідачки - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування; та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1; третя особа: Перемишлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

04.07.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом (а.с. 3-5, 39-41) про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 на 1/2 частину будинковолодіння №6 по вул.Лесі Українки в с.Шпильчина Перемишлянського району Львівської області (надалі спірного будинку). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час шлюбу її батьками був збудований даний житловий будинок, однак свідоцтво на право власності на будинок було видане на імя батька сторін. Батько позивачки (сторін) помер у 2008 році. Після смерті батька спадщину прийняла дружина (мати сторін), яка спадщину не переоформила. У 2012 році мати сторін померла і заповіла все своє майно позивачці. Після смерті матері позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивачка та її представник вважали, що позивачка має право успадкувати 1/2 частину спірного будинку.

14.07.2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом (а.с.56-59) та просила визнати за нею право власності на спірний будинок. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на момент смерті батька вона була зареєстрована в спірному будинку. Будинок належав її батьку, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Тому позивачка вважається такою, що прийняла спадщину.

Ухвалою від 26.10.2016 року (а.с.53) дані справи були обєднанні в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлений ними позов підтримали, дали пояснення аналогічні позовній заяві, позов просять задоволити. Проти позову ОСОБА_3 заперечили. Подали суду свої письмові заперечення (а.с.100-103) та письмові пояснення (а.с. 124-125, 145-149).

Позивачка ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 заявлений ними позов підтримали, у задоволенні позову ОСОБА_1 просили відмовити. Подали до суду письмові заперечення (а.с.112-115) та письмові пояснення (160-161).

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені докази в їх сукупності встановив такі обставини та правовідносини.

Сторони є рідними сестрами. Їх батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Їх батьками під час шлюбу був збудований будинок, який знаходиться за адресою: вул. Лесі Українки, 6 с.Шпильчино Перемишлянського району. Згідно свідоцтва про право особистої власності від 15 вересня 1988 року даний будинок був оформлений на батька сторін (а.с.14).

18.10.2008 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-СР №105559 виданого 21.10.2008р. Княжицькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області (а.с.12).

На день смерті померлий ОСОБА_6 був зареєстрований у спірному будинку разом із дружиною ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_3

Разом з тим, з листа виконкому Княжицької сільської ради (а.с.123) вбачається, що батько сторін ОСОБА_6 до дня його смерті проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 8 років.

Після його смерті за заявою ОСОБА_3 була зареєстрована спадкова справа. 18.04.2016 р. позивачці ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірного будинку.

Мати позивачки ОСОБА_5 померла 12.10.2012 р. (а.с.11). З дня смерті ОСОБА_6 і до дня її смерті (12.10.2012) до нотаріуса не зверталась і спадщину чоловіка не переоформляла. Залишила заповіт, яким заповіла все своє майно доньці ОСОБА_1 (а.с.6).

27.12.2012 р. за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа (а.с.13). Через наявність спору нотаріусом так і не було видано їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 02.10.2013 р. за позивачкою ОСОБА_1 було визнано право власності на спірний будинок після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.70-71). На цій підставі позивачка ОСОБА_5 зареєструвала право власності на спірний будинок (а.с.68). Однак, рішенням апеляційного суду Львівської області (а.с.72-74) згадане вище рішення Перемишлянського районного суду було скасовано.

Позивачка ОСОБА_1 також зверталась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 Відповідаччем по даній справі булі її сестра ОСОБА_3 Однак, у задоволенні цього позову їй було відмовллено (а.с.75-80).

В судовому засіданні сторони визнали той факт, що позивачка ОСОБА_1 фактично проживала в спірному будинку, однак не була там зареєстрована. З іншого боку позивачка ОСОБА_3 була зареєстрована в спірному будинку разом із своїми дітьми, однак фактично з 2000 року проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2.

З розяснення про спадкування (а.с.62) наданого нотаріусом вбачається, що на момент смерті батька позивачів ОСОБА_6 згідно довідки міської ради, нотаріус вважала, що його спадщину приняли позивачка ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_5 (дружина померлого), оскільки обоє були зареєстровані разом з померлим у спірному будинку.

Свідок ОСОБА_8 дала суду такі покази. Її будинок знаходиться по сусідству з спірним будинком. Спірний будинок батьки сторін будвали разом під час перебування у шлюбі. Згодом батько сторін ОСОБА_6 поїхав на заробітки десь в Черкаську область. Спочатку він приїжджав до дому десь раз на три місяці. Потім приїжджав все рідше. Час від часу привозив після жнив пшеницю. До дня його смерті батько позивачів останній раз приїжджав десь три роки до цього. Після смерті батька, ОСОБА_1 повідомила свідку про його смерть і свідку відомо, що сестри їздили на похорон в Черкаську область. Їх мати не змогла поїхати, - бо доглядала за родичкою чоловіка, яка проживала в Стрийському районі.

Свідок ОСОБА_9 дала суду такі покази. Свідок проживає по сусідство з спірним будинком і є двоюрідною сестрою сторін. Вона часто приходила до них до дому і памятає, що коли їй було 15 років (15 років тому) то батько сторін ОСОБА_6 поїхав з дому і не приїжджав. Мати сторін часто жалілась, що чоловік поїхав і їм доводиться жити без його підтримки.

Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1272 Цивільного Кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до таких висновків:

- Спірний будинок був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а тому кожному з них належить 1/2 частка в даному будинку;

- Стаття 1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Глава 10 Порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України (Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання).

- Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Тому, при встановленні місця проживання спадкодавця ОСОБА_6, суд не бере до уваги свідоцтво про смерть в якому зазначено місце смерті спадкодавця.

- З досліджених в судовому засіданні доказів (листа Княжицької сільської ради, показів свідків, які підтвердили, що спадкодавець щонайменше три останні роки до дня смерті не проживав в спірному будинку) суд приходить до висновку, що останнім місцем проживання ОСОБА_6 все ж таки було с.Княжа Черкаської області. Реєстрація спадкодавця ОСОБА_6 в спірному будинку сама по собі, на думку суду, ще не свідчить про його проживання в даному будинку.

- Як вбачається з розяснення нотаріусом порядку спадкування (а.с.62), нотаріусом була заведена спадкова справа на підставі довідки виконкому Бібрської міської ради про місце проживання спадкодавця та з врахуванням зареєстрованих в будинку спадкоємців першої черги (дружини ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_3М.) З огляду на це, суд вважає, що після смерті ОСОБА_6 та за наявності в нотаріуса довідки про місце останньої реєстрації спадкодавця та відсутності інформації про місце його фактичного проживання, нотаріусом могла бути заведена спадкова справа за місцем реєстрації ОСОБА_6

- На момент смерті батька сторін ОСОБА_6 в спірному житловому будинку фактично проживала його дружина ОСОБА_5, позивачка ОСОБА_1 та була зареєстрована однак не проживала позивачка ОСОБА_3 Однак, зважаючи на фактичне проживання спадкодавця ОСОБА_6 в с.Княжа Черкаської області, суд вважає, що жоден з них не може вважатись таким що прийняв спадщину у відповідності до ч.3 с.1268 ЦК України.

- Оскільки, ніхто крім ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 так і не звернувся (позивачка ОСОБА_1 намагалась через суд відновити строк на звернення з заявою про прийняття спадщини,однак їй було відмовлено), - тому суд вважає, що позивачка ОСОБА_3 є спадкоємницею майна батька ОСОБА_6 (зокрема, права власності на ? частину спірного будинку).

- Після смерті чоловіка ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_5 у порядку визначеному Главою 11 Порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (її права на 1/2 частину спірного будинку) не зверталась. Однак, це на думку суду, не позбавляє права позивачки ОСОБА_1 успадкувати належну її матері 1/2 частину спірного будинку.

- Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_5 протягом чотирьох років (з 2008 по 2012 р.) з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка не зверталась, з ним на момент смерті не проживала, - тому не може вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка чи може претендувати на його частку в майні, що є спільною сумісною власністю.

- Після смерті матері сторін ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивачка ОСОБА_1, яка є спадкоємницею за заповітом. Оскільки, судом встановлено, що 1/2 частина спірного будинку належала померлій ОСОБА_5, - то на думку суду вона має право успадкувати цю частку, як таку, що належала її матері (зокрема, з врахуванням положеньст.1226 ЦК України).

- Суд не може взяти до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду (а.с.154-157), на яку посилалась представник позивачки ОСОБА_1, оскільки, вона стосується визначення місця проживання спадкоємця, а не спадкодавця.

- Суд відхиляє аргументи представника позивачки ОСОБА_1 в частині застосування норм ст.1276 ЦК України (спадкова трансмісія). Суд вважає, що дані положення можуть бути застосовані лише в межах строку наданому спадкоємцю для прийняття спадщини (шестимісячного строку з дня смерті чи додаткового строку визначеного судом (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України)). Однак, дружина ОСОБА_6 ОСОБА_5, як вже зазначалось вище, протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини з відповідною заявою не зверталась, питання встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини перед судом не ставила. Протягом чотирьох років жодних дій для оформлення спадщини після чоловіка не вчиняла.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому, за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину спірного будинку, яка належала її матері ОСОБА_5, а за позивачкою ОСОБА_3 слід визнати право власності на 1/2 частину спірного будинку, яка належала її батьку ОСОБА_6

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 29, 1221, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Главою 10 «Порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння №6 по вул.Лесі Українки в селі Шпильчина Перемишлянського району Львіської області, що належало її матері ОСОБА_10.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1; третя особа: Перемишлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинковолодіння №6 по вул.Лесі Українки в селі Шпильчина Перемишлянського району Львіської області, що належало її батькові ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення.

Суддя ОСОБА_11