Провадження № 2/317/319/2016
Справа № 317/35/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Сакоян Д.І., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на все рухоме та нерухоме майно або грошові кошти, що належать ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що відповідач тривалий час відмовляється сплачувати борг без зазначення будь-яких підстав. Вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог буде утруднене або взагалі неможливе, оскільки до моменту винесення рішення у справі ОСОБА_2 може продати, подарувати або будь-яким іншим способом відчужити належне йому нерухоме та рухоме майно.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Забезпечення позову є процесуальною дією суду, право на вчинення якої надано суду статтями 151-152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідного права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З позову вбачається, що ціна позову становить 3884500 грн. 85 коп. Заявник у поданій заяві обґрунтовано ставить питання про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу, в межах суми заявленої до стягнення.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову на переконання суду може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, зважаючи на значний розмір ціни позову 3884500 грн. 85 коп., суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, які належать ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СА 337992, виданий Комунарським РВ УМВС Украни в Запорізькій області 25.02.1997 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) та заборонити їх відчуження в межах суми, заявленої до стягнення 3884500 грн. 85 коп.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.І. Сакоян