АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретареві Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 29 березня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 29.03.2016р. задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ухвалено визнати недійсним кредитний договір №SAMDN4052, укладений між ними 20.02.2006р. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

У лютому та березні 2014р. ОСОБА_3 звертався до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за роз'ясненнями та проведенням службової перевірки внаслідок надходження йому по телефону вимог співробітників ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про необхідність погашення кредиту за кредитним договором, якого він фактично не укладав. Згідно письмових відповідей від 26.02.2014р., 05.05.2014р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив ОСОБА_3 про існування укладеного між ним та банком 20.02.2006р. кредитного договору №SAMDN4052, надав його копію із зазначенням про останнє погашення 12.06.2009р., відмовив у наданні розрахунку заборгованості та копій платіжних доручень з посиланням на сплив строків прийому платежів та надання розрахунку лише на запит суду, а також рекомендував звернутись до правоохоронних органів (а.с.4-7,24.25).

Надана ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» копія заяви про повідомлення клієнтом своїх персональних даних та інформацію про майно та доходи, крім посади «реалізатор», не містить ніяких даних, навіть прізвища самого клієнта, а також - ні підпису клієнта, ні підпису працівника банку (а.с.25). Надана банком копія заяви про надання банківських послуг від 20.02.2006р., зокрема, про видачу картки з лімітом у 2000грн. з 4% та погашенням щомісячними платежами у розмірі 7% від суми трат - містить ім'я клієнта «ОСОБА_3», дані його паспорта та підпис (а.с.24,91). При цьому вказаний підпис у заяві не відповідає підписам у паспорті ОСОБА_3, виданому 28.12.2000р. (а.с.8) та у його трудовій книжці, за відомостями якої він працює з 2005 року в заводі (а.с.9). У вказаній заяві про надання банківських послуг містяться наступні прізвища та підписи працівників банку - менеджера ОСОБА_6, заступника директора ОСОБА_7 та головного бухгалтера ОСОБА_8. Однак відомостей про проведення банком службової перевірки за участю вказаних працівників банку та про її результати матеріали справи не містять.

29.10.2014р. ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення з посиланням на те, що від його імені невідома особа у 2006 році шахрайським шляхом на його ім'я оформила кредит у ПриватБанку. 30.10.2014р. даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.190 КК України. Під час проведення досудового розслідування допитано лише ОСОБА_3, який підтвердив факт того, що ні кредиту, ні платіжних карток він не отримував. Постановою слідчого від 09.03.2015р. кримінальне провадження закрито за відсутністю складу злочину з посиланням на існування цивільно-правових відносин (а.с.38).

Враховуючи встановлені обставини про відсутність волевиявлення ОСОБА_3 на укладення ним з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 20.02.2006р. кредитного договору №SAMDN4052, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ч.3 ст.203ч.1 ст.215 ЦК України ухвалив рішення про визнання вказаного кредитного договору недійсним.

Твердження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду безпідставні, суперечать вимогам закону та обставинам справи. Доводи банку в апеляційній скарзі про неврахування судом того, що укладений кредитний договір погоджений його сторонами та спрямований на реальне настання його наслідків суперечить дійсним обставинам справи, за якими ОСОБА_3, зазначений як сторона договору, фактично не мав ні наміру, ні волевиявлення на отримання кредиту і не отримував останнього. ОСОБА_3 з часу виявлення факту укладення від його імені кредитного договору безпосередньо заявив про це і самому банку, і правоохоронним органам, вчинивши усі залежні від нього дії. Банк, навпаки, не вичинив жодної дії для того, щоб підтвердити легальність кредитного договору, який оспорює інша сторона. Службове розслідування щодо укладення його працівниками вказаного договору не проведено, жодні документи, на підставі яких укладався договір, не надано. Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що він був позбавлений права надання доказів у зв'язку з тим, що не приймав участі у справі, не можуть бути прийняті до уваги. Справа до розгляду призначалась судом першої інстанції неодноразово, про дату та час розгляду сторони, у тому числі, банк повідомлялись судом як поштою, так і шляхом вручення представникам у суді повідомлень під розписку (а.с.18,20,21,28,36,37,43,48,49,55). Банк та його представники знали про розгляд справи, у судовому засіданні 13.11.2015р. приймала участь його представник ОСОБА_4 (а.с.22.26), у судовому засіданні 14.12.2015р. - представник ОСОБА_5 (а.с.41,42). Ухвалою суду від 25.11.2015р. постановлено витребувати з банку усі документи про укладення кредитного договору та випуск картки, у тому числі, заяви, анкети від імені ОСОБА_3, копію його паспорта (а.с.34). Копія ухвали отримана банком 30.11.2015р. (а.с.40), проте не виконана. До апеляційної скарги додано лише копію наявної у матеріалах справи заяви про надання послуг (а.с.91). Посилання банку в апеляційній скарзі на непроведення судом почеркознавчої експертизи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки банк як сторона по справі відповідного клопотання не заявляв. Та обставина, що такого клопотання не заявляв ОСОБА_3, не свідчать про недоведеність його позову, оскільки ним заперечувався факт волевиявлення на укладення відповідного договору та належність йому зробленого у заяві про надання банківських послуг підпису від його імені, який не відповідав його підпису у паспорті. Жодного доказу, який й би спростував докази позивача банком не надано.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів можу бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.