АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3231/16 Справа № 200/1645/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Петешенкової М.Ю., Черненкової Л.А., за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 25 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції) про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, вилучення з акту опису та арешту майна, звільнення квартири з-під арешту та заборон, зобов'язання зняти арешт та заборони з квартири,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 25.09.2015р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано за ним право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, вилучено її з акту опису й арешту майна від 31.03.2014р., звільнено її з-під арешту та будь-яких заборон, зобов'язано Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції зняти арешт та будь-які заборони з квартири. В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» просило скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на його невідповідність вимогам закону у цій частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

11.04.2003р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, за яким останнім придбано у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 3-1572, та зазначено, що він підлягає реєстрації у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.7).

13.12.2013р. Господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2013р. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» суми боргу у розмірі 24 492,50 грн. видано наказ № 904/7531/13 про примусове виконання (а.с.11). На підставі вказаного наказу 29.01.2014р. державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 з оголошенням заборони його відчуження (а.с.12,13). 31.03.2014р. державним виконавцем складено Акт опису й арешту майна, відповідно до якого було здійснено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16).

Посилаючись на вказані обставини, порушення прав власника та те, що ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не визнає його права власності на квартиру у зв'язку з відсутністю її реєстрації в БТІ, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом про визнання за ним права власності на квартиру, вилучення її з акту опису й арешту як майна боржника ОСОБА_4, звільнено її з-під арешту та будь-яких заборон та зобов'язання Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції зняти арешт та будь-які заборони з квартири.

Відповідно до ст.47 ЦК України 1963р., яка діяла на час придбання ОСОБА_3 квартири, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу, є наслідком лише недодержання нотаріальної форми. Згідно до ст.227 ЦК України 1963р. договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені вимоги закону та вимоги ст.11, ч.2 чт.12, ч.1 ст.13, ч.3 ст.19 Закону України «Про власність», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого та укладеного 11.04.2003р. з попереднім власником квартири ОСОБА_4 та згідно ст.ст.317,319,321,392 ЦК України 2003р, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалив рішення про визнання за ним право власності на вказану квартиру, вилучення її з акту опису й арешту майна від 31.03.2014р., звільнення її з-під арешту та будь-яких заборон, зобов'язання Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції зняти арешт та будь-які заборони з квартири.

Твердження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні, суперечать вимогам закону та встановленим судом обставинам про набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру на підставі нотаріально посвідченої угоди. Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що вказана угода не була зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої ради - КП «ДМБТІ» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відсутність вказаної реєстрації не свідчить про недійсність вчиненої угоди. Доводи банку в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 не набув права власності на квартиру у зв'язку з тим, що не зареєстрував угоду в КП «ДМБТІ» безпідставні, оскільки діючим на час укладення вказаного договору купівлі-продажу момент набуття права власності не пов'язувався з такою реєстрацією. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 04.08.2014р. ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації його права власності лише на підставі існування державної реєстрації обтяження, встановлено відносно квартири державним виконавцем.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду в оскарженій частині за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

Петешенкова М.Ю.

Черненкова Л.А.