печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицька С.А. про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицька С.А. про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача - ОСОБА_3, який залишив заповіт на все майно своїй дружині - позивачу. На час смерті померлому належала квартира АДРЕСА_1, з якої 1 / 2 частина - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріуса Київського міського нотаріального округу Потоцькою І.М. 14 липня 1997 року за реєстровим № 878 та зареєстрованого в КП Київське МБТІ 1 серпня 1997 року за № 2882 та 1 / 2 частина - на підставі договору дарування, посвідченого Шостою київською державною нотаріальною конторою 13 січня 2003 року за реєстровим № 1-58. Враховуючи те, що частина квартири, яка належала померлому на підставі договору дарування не була зареєстрована в КП Київське МБТІ, нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицька С.А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому позивач звернулась з цим позовом до суду та просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме частку в розмірі 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, згодом до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у ї відсутність.

Інші учасники судового розгляду до судового засідання не з'явились з невідомих причин.

Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 816/2015 щодо майна ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача - ОСОБА_3, який залишив заповіт на все майно своїй дружині ОСОБА_1.

На час смерті померлому ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1, з якої 1 / 2 частина - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріуса Київського міського нотаріального округу Потоцькою І.М. 14 липня 1997 року за реєстровим № 878 та зареєстрованого в КП Київське МБТІ 1 серпня 1997 року за № 2882 та 1 / 2 частина - на підставі договору дарування, посвідченого Шостою київською державною нотаріальною конторою 13 січня 2003 року за реєстровим № 1-58.

Позивач у визначений чинним законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надала всі необхідні документи для цього.

Проте, 12 травня 2016 року нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки частина квартири, яка належала померлому на підставі договору дарування не була зареєстрована в КП Київське МБТІ.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позивач підтверджує своє право власності на 1 / 2 частки квартири після смерті свого чоловіка, яка останньому належала на підставі договору дарування та, яка останнім не зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що на 1 / 2 частку квартири АДРЕСА_1, котру померлий ОСОБА_3 отримав на підставі договору дарування, проте не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, помер, після його смерті єдиним спадкоємцем, у тому числі за заповітом, є його дружина - позивач ОСОБА_1, то суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану 1 / 2 частку квартири.

На підставі викладеного та керуючись ст. 392, 321, 1216, 1218 ЦК України та ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицька С.А. про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, а саме частку в розмірі 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1, котра належала померлому на підставі договору дарування, посвідченого Шостою київською державною нотаріальною конторою 13 січня 2003 року за реєстровим № 1-58.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин