Справа № 466/2212/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

при секретарі с/з Семків Х.І.

за участю представників ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі» про поновлення на роботі, -

у с т а н о в и в :

01.03.2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі», в якому просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, поновити ОСОБА_5 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі», визнати недійсним внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо керівництва Товариство з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі» внесені 16.11.2015 р. №9028526, реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Біля Цитаделі» оформленого протоколом від 18.02.2014 року №5 його - ОСОБА_5 призначено на посаду директора ТзОВ «Біля Цитаделі». Згідно рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №1 від 11.11.2015 року його звільнено з посади директора на підставі п.1 ст.41 КЗпП України. Оскільки, вважає його звільнення із займаної посади незаконним, тому вимушений звернутися до суду.

Про звільнення з посади він дізнався тільки09.02.2016 в межах справи, яка розглядалася у Господарському суді Львівської області, до того ж йому не надсилався ні наказ про звільнення, ні трудової книжки не видавалося. Про вчинене порушення, за яке його звільнено у нього не відбирали пояснень, не запрошували на збори учасників, де розглядалося питання його звільнення.

Заявою від 18.05.2016 про збільшення підстав позову (а.с.101) зазначають, що позивач не допускав одноразового грубого порушення трудових обовязків, а протокол зборів учасників Товариства від 11.11.2015 є підроблений, оскільки у ньому є посилання на обставини, які ще не настали: а саме оплата штрафу, що відбулося 12.11.2015.

Позивач ОСОБА_5 до суду повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, довірив представляти свої інтереси ОСОБА_2., а тому суд вважає, що розгляд справи слід проводити у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позові та заяві про уточнення. Додатково пояснила, що у Товаристві станом на момент звільнення у штаті був тільки директор. Товариство здійснювало свою діяльність за адресою вул.Кульпаркіівська, 93-а у м.Львові. З моменту звільнення і до часу розгляду позивач не передавав документацію товариства іншому директору. Тільки нещодавно у межах кримінального провадження було вилучено печатку товариства.

Просила позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечили, покликаючись на підстави та мотиви викладені письмових запереченнях та поясненнях, долучених до матеріалів справи (а.с.18-20,28-32, 139-140,160-167). ОСОБА_3 Додатково пояснив, що рішенням зборів учасників одноголосно звільнено з посади директора позивача, однак то тепер він не передав документації Товариства, у т.ч. і трудової книжки. Також підтверлив, що у Товаристві у штаті була тільки одна особа - директор. Одразу після звільнення позивачеві було направлено наказ про звільнення та 16.11.2015 внесено зміни до реєстраційної картки щодо керівника підприємства. До 20.11.15 були змінені документи щодо першої особи і в банку та з того часу позивачу не нараховували і не виплачували заробітньої плати. Пізніше також булла змінена юридична адреса Товариства. Переписка з позивачем велася за адресою знаходження офісу, вул.Кульпарківська, де також знаходилася фірма його батька. Щодо неточностей у даті прийняття рішення зборів про звільнення позивача, то наголошує на тому, що це може бути опискою.

ОСОБА_4 також додатково повідомив, що позивач до прийняття його на посаду директора Товариства також обіймав посаду директора Заозерного цегольного заводу. Фактично перебував на двох посадах одночасно. Рішення зборів учасників про звільнення мотивоване бездіяльністю позивача як директора, оскільки він, знаючи про перевірку Товариства та видачу припису щодо поршення норм при будівництві будинку, не вчинив жодних дій для захисту Товариства він негативних наслідків. У результаті чого Товариство змушене було сплатити штраф у розмірі 124020 грн.

Просили у задоволені позову відмовити повністю за безпідставністю, а у разі, якщо суд зясує порушння прав позивача при його звільненні, застосувати позовну завність та відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №1 від 05.03.2014р. на підставі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Біля цитаделі» від 18.02.2014 (Протокол №5 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Біля цитаделі» від 18.02.2014 року), ОСОБА_5 призначений на посаду директора ТзОВ «Біля цитаделі».

У відповідності до наказу №б/н від 11.11.2015 року на підставі протоколу Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Біля цитаделі» №1 від 11.11.2015 року) ОСОБА_5 звільнено з посади директора ТзОВ «Біля цитаделі» на підставі п.1 ст.41 Кодексу законів про працю України, у зв'язку допущенням одноразового грубого порушення трудових обов'язків директора, зокрема розпочато виконання будівельних робіт, а саме розпочато виконання земельних робіт (вибрання грунту, влаштування котловану) по будівництву багатоповерхового житлового будинку по вулиці Поповича, 6а у м.Львові без виготовлення та затвердження проектної документації на будівництво та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, що призвело до матеріальних збитків Товариства (а.с.5-7,34).

Протоколом зборів Товариства від 03.10.2016 виправлено описку в написанні дати у протоколі від 11.11.2015, зазначити дату зборів 14.11.2015. Згідно наказу від 03.10.2016 несено зміни до наказу від 11.11.2015 та виправлено описку щодо дати наказу на 14.11.2015 (а.с.168-171).

Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи те, що сторонами не домовлено про збільшення позовної давності, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, пов'язаних із поновленням на роботі.

Як зазначено у рішенні зборів учасників, підставою для прийняття даного наказу та звільнення позивача з роботи є Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.10.2015 року та Протокол № 40/10-Г про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.10.2015 року, Постанова №1г/29пз/1013-6/5839-15 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 02.11.2015 року в сумі 124020 грн., припис про зупинення виконання будівельних робіт від 16.10.2015 року №40/10-1 (а.с.35-42).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Як зазначено у п.27 Пренуму ВС України № 9 від 06.111992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача було неналежне виконання ним обовязків під час початку будівництва будинку, а саме проведення будівельних робіт без належного дозволу, що потягнуло накладення штрафних санцій на Товариство.

Однак, суд не може погодитися з даним формулюванням з наступного.

Представники не заперечували того факту, що позивач був єдиним працівником Товариства - директором. Отже він здійснював господарську діяльність Товариства, організовував його роботу. Зокрема Товариство отримало дозвільні документи на проведення підготовчих робіт з будівництва житлового будинку за адресою вул.Поповича 6-а у м.Львові (а.с.93). Згідно договору з виконання підготовчих робіт від 04.09.2015, укладеного між ТзОВ «Біля Цитаделі» та ПП «Дельта-Ресурс», останнє зобовязувалося виконати підготовчі роботи на земельній ділянці (а.с.94-96).

02.11.2015 на ТзОВ «Біля Цитаделі» складено постанову про притягнення керівника до адмінвідповідальності за порушення у сфері містобудівельної діяльності у виді штрафу у розмірі 124020 грн. (а.с.41,42). Як убачається з тексту постанови, директор не приймав участі при розгляді протоколу, а постанова на Товариство була відправлена рекомендованим листом. Згідно протоколу від 11.11.2015 позивач звільгнений цього ж числа з посади, а згідно протоколу від 03.10.2016 - з 14.11.2015. При цьому слід зазначити, що строк оскарження постанови від 02.11.2015 року у справі про адмінправопорушення до суду може бути протягом 15 днів з дня її винесення, а оплата штрафу у 15-и денний строк з дня отримання постанови.

З пояснень представника позивача вбачається, що директор готував позовну заяву до суду для оскарження постанови, однак цьому перешкодили засновники, сплативши суму штрафу 12.11.2015 та звільнивши директора з посади.

При цьому представники сторін визнали, що у ОСОБА_5 жодних пояснень не було відбрано. До того ж, з листа учасника Товариства ОСОБА_7 від 13.11.2015 на адресу директора департаменту ДАБК вбачається, що саме учасники прийняли рішення про сплату штрафу і вказали директору на ряд порушень виявлених під час перевірки та вживають дій щодо притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності (а.с.44).

Отже, суд вважає, що відповідач не довів обставин лдноразового грубого порушення директором ОСОБА_5 своїх трудових обовязків.

У відповідності до ст.233 КЗпП України, для звернення з позовами про поновлення на роботі встановлено спеціальний строк - один місяць, який, на відміну від загального, обчислюється з дня вручення працівникові копії наказу про звільнення або з дня видачі йому трудової книжки.

Статтею 47 КЗпП передбачено, що в разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення з роботи. Цього самого дня власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

А тому в цьому разі днем, з якого обчислюється місячний термін звернення до суду, є день вчинення роботодавцем ранішої дії - чи то буде вручення працівникові копії наказу про звільнення, чи видача йому трудової книжки, оскільки відтоді працівникові уже відомо про порушення його суб'єктивного права.

Оскільки ОСОБА_8 був директором ТзОВ «Біля цитаделі» і трудова книжка знаходилась безпосередньо у нього, останньому скеровано наказ про звільнення який він отримав 30.11.2015, згідно відмітки про вручення поштового відправлення (а.с.21). Щодо отриамання 30.11.2015 рекомендованого поштового повідомлення позивачем не заперечувала у судовому засіданні і представник.

Не заперечувалося представниками і факт внесення 16.11.2015 змін у реєстраційну картку Товариства щодо зміни керівника на ОСОБА_3, а також внесення 20.11.2015 відповідних змін у бухгалтерські документи у банку.

Позивач також не отримував заробітної плати починаючи з 20.11.2015.

Дані обставини свідчать про обізнаність позивача щодо його звільнення з посади директора ТзОВ «Біля Цитаделі».

Отже, в силу ч.1 ст.233 КЗпП України позивач повинен був звернутись до суду - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

17.03.2016 представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності (а.с.18-20).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення.

Враховуючи наведене, беручи до уваги таку заяву відповідачів /а.с. 18-20/ та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 повідомили про звільнення з посади директора ТзОВ під час звернення з вимогою про надання письмових пояснень, направлення на адресу наказу про звільнення.

Позивач не навів поважних причини пропуску строку звернення до суду, а його покликання на те, що він зясував про його звільнення тільки 09.02.2016 під час розгляду справи у господарському суді, на думку суду не є обгрунтованими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_5 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі», а відтак не підлягають до задоволення вимоги про визнання недійсним внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо керівництва Товариство з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі» внесені 16.11.2015 р. №9028526, реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 слід відмовити у зв'язку із пропуском строку, встановленого ст.233 КЗпП України для звернення до суду.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 33, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 233 КЗпП України, -

в и р і ш и в:

у позові ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біля Цитаделі» про поновлення на роботі - відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. С. Невойт