Справа № 206/6265/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Зайченко С.В.,

при секретареві: Чинник М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Восьма дніпропетровська держана нотаріальна контора, ОСОБА_2, Дніпропетровська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и в:

16 листопада 2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку №30 по вул. Романовського в м. Дніпропетровськ разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 04 травня 2015 року, яку обґрунтував тим, що 30 жовтня 2015 року державним нотаріусом ВДДНК ОСОБА_4 відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, а саме на домоволодіння № 30 по вул. Романовського в м. Дніпропетровськ, у звязку з тим, що протягом 6 місяців він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та не надав документів які б підтверджували факт його постійного проживання з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

04 квітня 2015 року померла ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщини на будинок №30 по вул. Романовського в м. Дніпропетровськ, який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 22.07.2014 року ОСОБА_3 склала заповіт яким заповідала заявнику вищезазначене домоволодіння з зобовязанням надати ОСОБА_2 право проживання в ньому домоменту її смерті. Як до дня смерті ОСОБА_3, так і на час відкриття спадщини заявник постійно проживав зі спадкодавицею по вул. Романовського, 30 в м. Дніпропетровськ, прийняв спадщину та фактично використовував будинок для особистого проживання. Про спільне проживання заявника зі спадкодавицею свідчить той, факт, що останній протягом 2014 -2015 року сплачував комунальні послуги, а також після смерті ОСОБА_3 продовжував здійснювати оплату комунальних послуг. Окрім того, заявник за життя забезпечував спадкодавцю продуктами харчування, предметами щоденного вжитку, лікарськими препаратами та всім необхідним, оскільки ОСОБА_3 будучи похилою людиною не могла себе самостійно обходити, хворіла, але не зверталась до лікарні, а після смерті він здійснив її поховання.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, та просила задовольнити її у заявлений спосіб.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення заяви, та додатково пояснила суду, що з 2012 року заявник постійно проживав разом з ОСОБА_3 у буд.№30 по вул. Романовського у м. Дніпропетровську, вів з нею сумісне господарство.

Державний нотаріус Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, в судове засідання на слухання справи не зявилася, надіславши письмові пояснення, в яких просила розглядати справу у її відсутність (а.с.21).

Заінтересована особа Дніпропетровська міська рада в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

Вислухавши представника заявника, заінтересованої особи, покази свідка, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За змістом п.2 цієї Постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та мешкала у будинку №30, по вулиці Романовського в місті Дніпропетровську, про що свідчить копія домової книги (а.с.10-11).

22 липня 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все належне їм майно ОСОБА_1 та поклала на нього зобовязання надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право проживання у житловому будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Романовського, будинок 30 до її смерті (а.с.8 на звороті).

04 квітня 2015 року померла ОСОБА_3 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на будинок №30 по вул. Романовського в м. Дніпропетровську.

З довідки виданої Головою квартального комітету №21 Самарської районної у місті Дніпропетровську ради Дніпропетровської області від 10.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 без прописки постійно мешкав з 2012 року та на момент смерті ОСОБА_3, і по теперішній час за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Романовського, 30.

Згідно роздруківки системи «Приват-24» вбачається, що заявником протягом 2014-2015 років сплачувалися комунальні послуги за утримання буд.№30 по вул. Романовського в місті Дніпропетровську (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3, заявник звернувся до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки протягом 6 місячного терміну він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та не надав документів, які б підтверджували факт його постійного проживання з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини (а.с.7).

Встановлені судом обставини також узгоджується з показами свідка ОСОБА_7, яка підтвердила факт постійного проживання заявника з померлою ОСОБА_3 з 2011 року по день її смерті.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

При таких встановлених в судовому засіданні обставинах, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню та встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку №30 по вул. Романовського в м. Дніпропетровськ разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 04 травня 2015 року на час відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: С.В. Зайченко