Справа № 357/1969/16-ц Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/3756/16 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 30 07.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

7 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Топольському В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3, а у разі відсутності у нього майна для відшкодування завданої шкоди з його батька - ОСОБА_4 на свою користь майнову шкоду у розмірі 7000 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що 24 березня 2014 року неповнолітній ОСОБА_3 незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2103», д.н.з. НОМЕР_2, що належить позивачу, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 16 065,53 грн. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року, який набрав законної сили 16 жовтня 2014 року, було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проник до салону автомобіля позивача та незаконно заволодів транспортним засобом, чим заподіяв позивачу матеріальну шкоду на суму 16 065,53 грн. За вчинений злочин ОСОБА_3 засуджено і призначено міру покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Зазначав, що відповідач ОСОБА_4, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, відшкодував позивачу частину розміру шкоди та зобов'язався повернути іншу частину в сумі 7000 грн. Крім того, позивач зазначає, що такими неправомірними діями ОСОБА_3, йому було заподіяно моральну шкоду.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2014 року неповнолітній ОСОБА_3 незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2103», д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року, який набрав законної сили 16 жовтня 2014 року, за результатами кримінального провадження стосовно неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проник до салону автомобіля позивача та незаконно заволодів транспортним засобом, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду на суму 16 065,53 грн. За вчинений злочин ОСОБА_3 засуджено і призначено міру покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання, встановлено йому іспитовий строк терміном два роки.

Вартість матеріального збитку була визначена на підставі Висновку №57 судової автотоварознавчої експертизи про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 від 11 квітня 2014 року , складеного в рамках кримінального провадження.

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відшкодував ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9000 грн. (а.с.58).

Крім цього, ОСОБА_4 видав позивачеві розписку від 4.06.2014 року, в якій взяв на себе зобов»язання за злочин, скоєний сином ОСОБА_3, відшкодувати позивачу 7000грн. матеріальної шкоди до 5 вересня 2014 року. (а.с.27).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено розмір матеріальної шкоди, спричиненої незаконними діями ОСОБА_3, оскільки визначений Висновком судової автотоварознавчої експертизи від 11 квітня 2014 року в рамках кримінального провадження матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 від пошкоджень отриманих внаслідок протиправних дій є загальним, без врахування даних про повернення працівниками міліції 24 квітня 2014 року ОСОБА_2 його пошкодженого автомобіля, який було визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження.

Також в рішенні зазначено, що необґрунтованою і недоведеною є моральна шкода, спричинена позивачу діями відповідачів, зокрема діями відповідача ОСОБА_4

Проте з такими висновками погодитись не можна, так як вони не повністю відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 ст.1179 ЦК України визначено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992р. із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року встановлено, що ОСОБА_3 незаконно заволодів автомобілем позивача та поїхав з місця скоєння злочину і в результаті його неправомірних дій потерпілому ОСОБА_2 була заподіяна матеріальна шкода на суму 16 065,53 грн. (а.с.12).

Також встановлено, що вартість матеріального збитку була визначена на підставі Висновку №57 судової автотоварознавчої експертизи від 11 квітня 2014 року.

Вбачається, що через місяць після скоєння злочину 24 квітня 2014 року пошкоджений автомобіль було повернуто позивачеві в технічно несправному стані.

На час скоєння злочину ОСОБА_3 виповнилось 16 років і він відповідає за завдану ним шкоду самостійно.

Таким чином, оскільки вироком суду встановлено розмір матеріальної шкоди, батько відповідача частково шкоду відшкодував і видав розписку про зобов»язання відшкодувати залишок матеріальної шкоди у розмірі 7000грн., то висновок суду про недоведеність розміру матеріальної шкоди не можна визнати обґрунтованим і законним. Стягненню із ОСОБА_3 на користь позивача підлягає 7000грн. матеріальної шкоди (16065,53 - 9000).

Не відповідають вимогам закону і висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди.

У відповідності зі ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вбачається, що ОСОБА_2 зазнав моральних страждань в зв»язку із пошкодженням належного йому майна - автомобіля марки «ВАЗ-2103», д.н. НОМЕР_2.

Згідно п.2 ч.3, ч.4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана із розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів враховує характер правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки злочину), умисний характер дій заподіювача шкоди, глибину фізичних та душевних страждань, неможливість позивача тривалий час користуватись транспортним засобом, який до даного часу є технічно несправним, враховуючи вимоги розумності і справедливості колегія суддів визначає розмір моральної шкоди в сумі 4000 гривень.

Відповідно до ст..309 ЦПК України, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити частково і стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень та моральну шкоду у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11травня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень та моральну шкоду у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: