Справа № 589/1383/16-ц
Провадження № 2/589/468/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Євдокімової О.П.

за участю:

секретаря Юрочко Л.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 приватний нотаріус Шосткинського міськрайонного нотаріального округу, про визнання заповіту недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що її батько ОСОБА_5 помер 31.12.2015р. Після його смерті вона звернулася до нотаріальної контори щоб отримати спадщину, але їй повідомили, що він все своє майно заповів відповідачці.

Вважає, що батько на момент складання заповіту 9.10.2014 року був недієздатним через перенесені інсульти, тому заповіт є недійсним. В звязку з цим просить суд винати заповіт , складений її батьком 9.10.2014р. недійсним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала мотивуючи їх тими ж підставами.

Представник ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, вважає, що спадкодавець не усвідомлював свої дії при укладенні заповіту і не міг керувати ними через хворобу. За таких обставин нотаріус незаконно посвідчив спірний заповіт а тому просить визнати його недійсним.

Відповідачка заперечувала проти задоволення позову і зазначала, що при укладенні заповіту її батько усвідомлював значення своїх дій і свідомо все своє майно заповів їй в присутності свідків. В задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа ОСОБА_4, приватний нотаріус Шосткинського міськрайонного нотаріального округу, в судовому засіданні показав, що ним були виконані всі передбачені законодавством вимоги під час реєстрації спірного заповіту. ОСОБА_5 був дієздатним і усвідомлював значення своїх дій, керував ними і в присутності свідків виразив свою волю, тобто заповів все своє майно відповідачці ОСОБА_3 Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши показання сторін, їхніх представників, представників третіх осіб, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1233-1235 ЦК України заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті та кожна особа може залишити за заповітом все своє майно або його частку однієї, або кільком особам, як таким, що входять, так і таким що не входять у коло спадкоємців по закону.

Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини (ст.202-214 ЦК України) та положення про недійсність правочинів (ст. 215-236 ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 угода може бути визнана недійсною лише на підставах і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 1248 ЦК України заповіт посвідчується нотаріально. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам підписати та прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках і підписується за її дорученням та у її присутності іншою особою. (ст.ст.1247, 1253 цього Кодексу).

На підставі ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз'яснено в п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2011 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року N 6-9цс12, ухваленої у порядку перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, виходячи з вимог норми ч. 1ст. 225 ЦК України, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст. 225 ЦК може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так судом встановлено , що ОСОБА_5 помер 31 грудня 2015р. (а.с.4).

Позивачка є дочкою померлого (а.с. 5,6).

28 січня 1997р. ОСОБА_5 склав заповіт яким квартиру № 87 що знаходиться в м. Шостка вул. Привокзавльна б.17 заповідав позивачці та зятю.(а.с.8).

9 жовтня 2014р. ОСОБА_5 склав інший заповіт яким все належним йому на праві власності майно заповів на користь ОСОБА_3 (а.с.35).

Згідно довідок Шосткинської ЦРЛ спадкодавець - ОСОБА_5 на обліку в психоневрологічному диспансері не перебував, ознак психічного розладу не виявляв, звернень з приводу психіатричної допомоги, лікування в психіатричних закладах відсутні .(а.с.36,36а).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він 9 жовтня 2014р. в якості свідка був присутній при складанні заповіту ОСОБА_5, де останній добре розумів свої дії, впізнав його по голосу та в присутності нотаріуса та свідків підтвердив, що все своє майно заповідає ОСОБА_3 Складений заповіт він зачитав вголос та підписав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона 9 жовтня 2014р. в якості свідка була присутня при складанні заповіту ОСОБА_5 Останній добре розумів свої дії, впізнавав присутніх по голосу та в присутності нотаріуса і свідків підтвердив, що все своє майно заповідає ОСОБА_3 Вона підписала заповіт. Тиску на ОСОБА_5 не було,

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона 9 жовтня 2014р. в якості свідка була присутня при складанні заповіту ОСОБА_5 Останній добре розумів свої дії, впізнавав присутніх по голосу та в присутності нотаріуса та свідків підтвердив, що все своє майно заповідає ОСОБА_3 Текст заповіту зачитували вголос після чого вона підписала заповіт.

Свідок ОСОБА_9 є матірю позивачки і відповідачки та дружиною померлого. В судовому засіданні пояснила, що її померлий чоловік психічними розладами не страждав, добре розумів, що все своє майно заповідає ОСОБА_3, бо остання мешкає з ними і доглядає їх. Ще в липні 2014р. вони повідомили ОСОБА_6 про свій намір скласти заповіт на користь ОСОБА_3, а їй віддати половину грошей за спадщину, але ОСОБА_6 відмовилась від грошей і розсердилась на них. 9 жовтня 2014р. її чоловік заповів все своє майно ОСОБА_3, при цьому він усвідомлював що робить і бажав цього.

Свідок ОСОБА_1В є чоловіком позивачки, в судовому засіданні пояснив, що він не був присутнім при укладенні заповіту і останнім часом не спілкувався зі спадкодавцем. Вважає, що спадкодавець переніс два інсульти, і через це не усвідомлював свої дії, так як психічно здорова людина не позбавила б спадщини свою дочку, тим більше що квартира власником якої записано спадкодавця належить йому та його дружині.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що працює разом з позивачкою і остання їй розповідала, що її батько переніс два інсульти і хворіє . Також зі слів позивачки вона знає, що ОСОБА_5 заповів все своє майно відповідачці в тому числі і квартиру яка була записана на спадкодавця, але фактично належала позивачці і її чоловіку. Вважає що перенесених інсультів ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій і тому переписав все своє майно на ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона тривалий час товаришує з позивачкою і знайома з її батьками. В чи 2011 чи в 2012 році вона бачила ОСОБА_5 який в той час хворів і нічого не розумів. В 2014 році вона його не бачила.

Таким чином допитані судом свідки ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не були присутні під час посвідчення заповіту і не підтвердили з достовірністю той факт, що спадкодавець ОСОБА_5 в момент підписання заповіту поводився неадекватно, неправильно сприймав події, не усвідомлював свої дії і не міг керувати ними.

Разом з цим свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 наполягали на тому, що спадкодавець в момент підписання заповіту поводився адекватно, правильно сприймав події, усвідомлював їх і свої дії, міг керувати ними і бажав так чинити.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Для забезпечення змагальності процесу за приписами ст. 10 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обовязки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз.

Сторони не виявили бажання скористатися такими правами.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що не бажає проводити посмертну судово-психіатричну експертизу померлому батьку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином позивач не довів , що в момент складання заповіту 9 жовтня 2014року спадкодавець ОСОБА_5, був недієздатним і не усвідомлював своїх дій.

Отже суд дослідивши та оцінивши наявні докази у справі приходить до висновку, що в момент складання заповіту 9 жовтня 2014року спадкодавець ОСОБА_5, був дієздатним, розумів свої дії та усвідомлюючи їх наслідки, вільно висловив свою волю та розпорядився належним йому на праві власності майном на користь ОСОБА_3.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним в повному обясязі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.10, 15, 30, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.202-2014, 225, 1247,1248, 1253 1233-1235 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2011 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 приватний нотаріус Шосткинського міськрайонного нотаріального округу, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_12