Справа № 492/1376/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 жовтня 2016 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Борисова С.П.,

розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій з реєстрації місця проживання у предметі іпотеки та виселення,

встановив:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідачів з реєстрації свого місця проживання в квартирі, яка є предметом іпотеки відповідно до договору від 20 травня 2008 року та виселити їх із квартири № 28, що розташована в будинку № 10 по вул. Інтернаціональна в м. Арциз Одеської області. В поданому позові представник позивача посилається на те, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2001 року звернуто стягнення на вказане нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 252А від 20 травня 2008 року. Всупереч умовам договору іпотеки відповідачі після ухвалення судового рішення зареєстрували своє місце проживання у спірному житлі, що подальшому негативно відобразиться на ціні предмета іпотеки, а також буде перешкоджати реалізації предмета іпотеки.

Розглянувши подану позовну заяву, та документи, додані до неї, суд вважає за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України, у зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Тому зазначена позовна заява у відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням ч. 2 ст. 119 ЦПК України, а саме:

●в позовній заяві, в порушення п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено прізвище відповідача-2, яке б відповідало прізвищу, що зазначене в договорі іпотеки та рішенні Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2011 року;

●в порушення п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України представник позивача не викладає обставин порушення його прав як іпотекодержателя/сторони виконавчого провадження, що перешкоджає реалізації предмета іпотеки, зокрема порушення, яке вже настало/має місце, адже в розумінні ст. 3 ЦПК України захисту судом підлягають права осіб, які вже є порушеними;

●в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України викладаючи обставини про те, що договором іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише за умови отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії, відповідач-2 порушила умови договору в цій частині, представник позивача не зазначає доказів цих обставин, зокрема пункт договору, яким передбачено таку заборону, реєстрацію відповідачем-2 інших осіб в предметі іпотеки.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у відповідності до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» і ним не заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, як то передбачено ст. 82 ЦПК України.

Так, абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів, доданих до позову вбачається, що позивачем відповідно до платіжного доручення № ВО908В142Р від 28.07.2016 року, при зверненні до суду сплачено суму судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Проте, як вбачається з позовної заяви позивачем обєднано дві вимоги немайнового характеру, отже і судовий збір має бути ним сплачений як того вимагає наведена вище норма ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір».

Такий висновок узгоджується з розясненнями наданими у п.п. 12, 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378,00 гривень, від розміру якої й має справлятися судовий збір.

П/п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що ставки судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою встановлюються в 1 розмір мінімальної заробітної плати, а тому виходячи з того що позивачем у позовній заяві заявлено дві немайнові вимоги, позивачем судовий збір має бути сплаченим за кожну вимогу окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суд також вважає за необхідне попередити позивача, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, то позовна заява у відповідності до ч. 2 ст. 121 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута.

При постановленні наявної ухвали судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду та наданні суду платіжного документу про сплату судового збору за другу вимогу немайнового характеру у розмірі 1378,00 грн.

Також вважаю за необхідне розяснити позивачу, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій з реєстрації місця проживання у предметі іпотеки та виселення, залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії наявної ухвали. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Арцизького районного суду