У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Харчовик» про поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Харчовик» на заочне рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом від 17 липня 2010 року № 10-к вона була прийнята на роботу охоронцем у товариство з обмеженою відповідальністю «Харчовик» (далі - ТОВ «Харчовик»). З жовтня 2012 року заробітна плата їй виплачувалася невчасно, хоча вона продовжувала виконувати свої посадові обов'язки. Керівництво підприємства пояснювало причини невиплати заробітної плати скрутним матеріальним становищем на підприємстві.

У зв'язку з невиплатою заробітної плати, підприємство заборгувало їй за 2012 рік - 3 370 грн., за 2013 рік - 13 835 грн., по вересень 2014 року - 9 744 грн. з розрахунку мінімальної заробітної плати, яка існувала у вказані періоди. Її вимоги до керівництва підприємства про виплату заборгованості із заробітної плати виконані не були.

Наказом від 20 липня 2014 року № 112/3 вона була звільнена з роботи за систематичне порушення режиму роботи, крадіжкою, яка сталася 3 червня 2014 року, а також за допуск на територію підприємства сторонніх осіб, на підставі ст. 41 КЗпП України (без вказівки на пункт статті).

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач ОСОБА_4 просила скасувати наказ від 20 липня 2014 року № 112/3 про звільнення, поновити її на посаді охоронця у ТОВ «Харчовик», стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за період з жовтня 2012 року по вересень 2014 року у розмірі 26 949 грн., а також кошти за надання правової допомоги у розмірі 3 000 грн.

Заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді охоронця ТОВ «Харчовик» з дня ухвалення рішення судом, тобто з 28 січня 2015 року, скасовано наказ директора ТОВ «Харчовик» від 20 липня 2014 року № 112/3 про звільнення ОСОБА_4 з посади охоронця ТОВ «Харчовик». Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати за період з жовтня 2012 року по день ухвалення рішення судом у загальному розмірі 33 039 грн., з урахуванням перерахувань єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України, а також кошти за надання правової допомоги у розмірі 1 500 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року рішення районного суду змінено. Виключено із мотивувальної і резолютивної частини рішення висновки суду про стягнення з ТОВ «Харчовик» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 6 090 грн і 1 500 грн кошти за надання правової допомоги. Змінено загальну суму, що підлягає стягненню з ТОВ «Харчовик». Стягнуто з ТОВ «Харчовик» на користь ОСОБА_4 заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 25 338 грн. Вирішено питання про судовий збір. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Харчовик» просить про скасування рішення суду першої інстанції та скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заборгованості із виплати заробітної плати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням змін, внесених рішенням суду апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку про наявність підстав для скасування наказу ТОВ «Харчовик» від 20 липня 2014 року № 112/3, поновлення позивача ОСОБА_4 на посаді охоронця ТОВ «Харчовик» з 28 січня 2015 року, стягнення з ТОВ «Харчовик» на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 25 338 грн.

Такий висновок судів відповідає встановленим у справі обставинам на наявним доказам.

З урахуванням цього слід визнати, що рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харчовик» відхилити, заочне рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: