У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення - догани, за касаційною скаргою комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона працює на посаді завідувача зуботехнічної лабораторії зубного техніка вищої категорії комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради. 11 червня 2015 року за письмовим розпорядженням головного лікаря керівники структурних підрозділів повинні були здати йому усі примірники посадових інструкцій, які належать працівникам, примірники посадових інструкцій, які належать керівникам структурних підрозділів та примірники положення про структурні підрозділи, які знаходяться у керівників структурних підрозділів. У неї за актом було вилучено особисту папку завідувача зуботехнічної лабораторії з її примірником положення про зуботехнічну лабораторію та всі посадові інструкції, які належать співробітникам зуботехнічної лабораторії.

Посадову інструкцію завідувача зуботехнічної лабораторії та посадову інструкцію зубного техніка, примірники, які належали їй, вона не здала, про що було надано письмові пояснення того ж дня головному лікарю. Вважала, що оскільки два примірники посадових інструкцій зберігаються у відділі кадрів та керівників структурних підрозділів, а третій - видається під особистий підпис працівнику, у вилученні у неї її примірника не було жодної необхідності.

30 липня 2015 року завідувач ортопедичного відділення у присутності співробітників зуботехнічної лабораторії, заступника головного лікаря з медичної частини та інспектора по кадрам зачитав наказ від 3 липня 2015 року № 95 про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення нею трудової дисципліни, а саме за невиконання розпорядження головного лікаря від 11 червня 2015 року № 25.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що у її діях відсутні ознаки порушення трудової та виробничої дисципліни, а тому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 3 липня 2015 року № 95.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради від 3 липня 2015 року № 95 про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни ОСОБА_4

У касаційній скарзі комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4, оскільки відповідачем не доведено порушення трудових обов'язків, які передбачені посадовою інструкцією зі сторони позивача, а негативні наслідки в результаті відмови здати примірники посадових інструкцій не настали.

Такий висновок судів ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, яким судами надано правильну оцінку.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради відхилити, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: