АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/179/К/16
У Х В А Л А

23 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Михайлів Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2015 року про задоволення подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, скасована ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2015 року. У задоволенні подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 відмовлено.

16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року з підстав, передбачених ст. 220 ЦПК України, мотивуючи тим, що колегією суддів апеляційного суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вважаю, що в прийнятті заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Статтею 208 ЦПК України передбачено, що судові рішення викладаються у таких формах: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу, постановленням ухвали.

Перегляд судових рішень Верховним Судом України закінчується ухваленням постанови.

Верховний Суд України у пункті 1 постанови №14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, розяснив, що судові рішення викладаються у формі ухвали або рішення (частина перша статті 208 Цивільного процесуального кодексу України; далі ЦПК). Судовий наказ і заочне рішення є різновидами судового рішення.

Судовий розгляд, яким справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду іменем України, в якому вирішуються питання, що складають його зміст (статті 214218 ЦПК). Інші випадки закінчення розгляду справи (зокрема, закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду) оформляються постановленням ухвали.

У частині 1 статті 220 ЦК України зазначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 20 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Аналіз зазначених норм права та розяснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено лише при постановленні рішення суду іменем України, яким закінчується судовий розгляд цивільної справи по суті. У даному випадку апеляційним судом перевірялась в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції, у якій вирішувались виключно процесуальні питання за клопотаннями осіб, які приймали участь у справі, оформлені постановленням ухвали.

Апеляційна інстанція рішення у справі не ухвалювала, а тому не вбачається підстав для розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин, вважаю, що діючим цивільним процесуальним законодавством не передбачено постановлення додаткової ухвали з підстав, передбачених ст. 220 ЦПК України, тому заява про ухвалення додаткового рішення до ухвали суду апеляційної інстанції від 20.01.2016 року подана ОСОБА_1 у не передбачений законом спосіб.

У частині 8 ст. 8 ЦПК України зазначено, що, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Застосовуючи аналогію закону, а саме положення ст. ст. 121, 297 ЦПК України, вважаю, що в прийнятті заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2016 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суддя,

У X В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 в прийнятті заяви про ухвалення додаткового рішення до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: Л.В. Михайлів