Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3746/16-ц
УХВАЛА

іменем України

30 листопада 2016 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі:головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Мейнарович Л.А.,

за участю скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

державного виконавця Мороз Ю.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з даною скаргою, у якій зазначила, що 20.04.2016 року біля 12.00 години до неї додому прийшов ОСОБА_3 та почав погрожувати їй фізичною розправою з приводу її звернення до державного виконавця та примусив її написати розписку, що нібито вона отримала від нього грошові кошти у відповідних сумах щомісячно починаючи із серпня 2014 року по березень 2016 року. Оскільки ОСОБА_3 раніше неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження, бив її, її дітей, вона сприйняла його погрози реально та вимушена була написати розписку, хоча в дійсності будь-яких грошових коштів за вказаний період від ОСОБА_3 не отримувала. Того дня, коли до неї приходив ОСОБА_3, вона себе дуже погано почувала, оскільки була хвора на грип і у неї була висока температура, через що вона звернулась лише через декілька днів до правоохоронних органів та до державного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавче провадження по стягненню аліментів з ОСОБА_3, де повідомила про те, що вказана розписка нею написана під примусом, але державний виконавець повідомила, що вона прийняла вказану розписку, як доказ погашення заборгованості ОСОБА_3 по несплаті аліментів за період з серпня 2014 року по березень 2016 року. Після цього вона звернулась до прокуратури із заявою про те, що вказану розписку була вимушена написати під погрозою застосування фізичної сили.

08.07.2016 року вона знову звернулась до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про заборгованість за несплатою аліментів ОСОБА_3 Проте їй надано відповідь, що заборгованості по несплаті аліментів не існує, а в разі її незгоди має право оскаржити дії державного виконавця до суду. Однак, державний виконавець відмовляючи у проведенні стягнення аліментів за період з серпня 2014 року по березень 2016 року фактично відмовилася виконувати рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь, чим порушила її матеріальне право.

Тому вважає дії державного виконавця неправомірними, які просила поновити та зобовязати державного виконавця стягнути заборгованість по аліментам з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період із серпня 2014 року по березень 2016 року відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги скарги підтримали, яку просили задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Державний виконавець Мороз Ю.О. заперечила проти скарги та пояснила, що вважає дану скарга безпідставною та такою, яка не може бути задоволена. У відділі ДВС на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 279/5824/14-ц, виданий 15.02.2016 року Коростенським міськрайсудом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, починаючи з 06.08.2014 року і до повноліття дітей, який надійшов на виконання до відділу ДВС 17.02.2016 року за заявою стягувача ОСОБА_1

17.02.2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 50218762, яка 23.02.2016 року за вихідним № 2-21/3384 направлена сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома. Дане виконавче провадження перебуває на виконанні на теперішній час. За період перебування виконавчого провадження на виконанні державним виконавцем направлено запити, щодо наявності майна у боржника та направлено запити до УПФ України та до Державної податкової служби України про встановлення джерела доходів та відкритих рахунків у банках та інших установах. Із відповіді Державної податкової служби України встановлено, що за боржником рахуються відкриті рахунки у банках та він працює в ТОВ "Глобус" - директором. Далі державним виконавцем проведено нарахування заборгованості по аліментах за період починаючи з 06.08.2014 року. 11.04.2016 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яка 13.04.2016 року направлена до банків для виконання.

20.04.2016 року до відділу надано розписку про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 аліментів за період з серпня 2014 р. по серпень 2015 р. щомісяця 695,40 грн. і за період з вересня 2015 року по березень 2016 року по 873 грн. щомісяця, а також надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що вона не заперечує проти зняття арешту з рахунків що належать ОСОБА_3, накладеного під час виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на її користь.

26.04.2016 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що вона просить розписку про отримання аліментів рахувати недійсною. Державним виконавцем розписка була прийнята до виконавчого провадження і підстав для її анулювання у державного виконавця не має. Тому ОСОБА_1 роз'яснено, що питання нарахування заборгованості за період з серпня 2014 року по березень 2016 року підлягає вирішенню в судовому порядку.

Тому вважає, що вона діяла у відповідності до вимог ст.74 Закону України "Про виконавче провадження". Просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Проаналізувавши пояснення сторін в сукупності з наданими сторонами доказами та доведеними в суді про їх переконливість, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у відділі ДВС на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 279/5824/14-ц, виданий 15.02.2016 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів платника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06.08.2014 року і до повноліття дітей.

Також встановлено, що 17.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 50218762, яка 23.02.2016 року за вихідним № 2-21/3384 направлена сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома.

20.04.2016 року до відділу ДВС ОСОБА_3 надано розписку про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 аліментів за період із серпня 2014 р. по серпень 2015 р. щомісяця 695,40 грн. і за період з вересня 2015 року по березень 2016 року по 873 грн. щомісяця, а також надано заяву від ОСОБА_1 про те, що вона не заперечує проти зняття арешту з рахунків що належать ОСОБА_3, накладеного під час виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на її користь.

На підставі цієї розписки, яку суд вважає, як таку, що дійсно відібрана під примусом і погрозою застосування насильства від ОСОБА_1 (що перебувала в той час у хворобливому стані), державним виконавцем не стягнуто заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей із серпня 2014 року по березень 2016 року.

За приписами ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" - державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

А відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Також у рішенні Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 визначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

При цьому і у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що "…право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду…"

Тому суд вважає, що такі дії державного виконавця є протиправними та порушують права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей, які повинні бути поновлені.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скаржника та про їх задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213, 218, 386, 387, 389 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.8, 9, 11, 74, ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, які виразилась у відмові проведення стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.2015 року за період із 06 серпня 2014 року по 31 березня 2016 року - неправомірними.

Зобовязати державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області стягнути аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.2015 року за період із 06 серпня 2014 року по 31 березня 2016 року.

Про виконання даної ухвали зобовязати державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомити суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_8