У Х В А Л А

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України, третя особа - ОСОБА_5, про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача - право на повагу до честі та гідності, на недоторканість ділової репутації,

в с т а н о в и л а:

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 5 лютого 2016 року відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 7 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції змінив: виключив з мотивувальної частини рішення висновки суду про недоведеність факту розповсюдження інформації, яка є предметом спору; у решті рішення суду залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції (у незміненій частині) та рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема частини першої статті 62 Конституції України, пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини другої статті 2 Кримінального кодексу України, статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», статті 277 Цивільного кодексу України.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяв про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, 18 червня 2014 року, 10 та 24 червня, 9 вересня, 2 грудня 2015 року, 2 березня, 6 та 27 липня, 31 серпня, 13, 14 та 21 вересня 2016 року, 28 вересня 2016 року (справи № 381/5994/14-ц та № 758/5736/14-ц).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у відкритті провадження у справі за вказаною заявою та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили, зокрема з того, що за своїм змістом інформація, яку просить спростувати та визнати недостовірною позивач, містить словосполучення та звороти, які свідчать про її оціночне забарвлення, зокрема, «ймовірні акції», «так званого офісу», та не може трактуватись ні як повідомлення про певні фактичні дані, ні як посилання на конкретний склад злочину в діях позивача.

Більш того, у промові взагалі прямо не вказано на вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, адже ОСОБА_5 повідомив, що «кошти надходять від так званого офісу колишнього Прем'єр-міністра України ОСОБА_4.», проте не вказував на дії особисто позивача з фінансування акцій.

Тому інформація, яка була озвучена на брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 та викладена в інформаційних статтях та випусках новин є оціночною і не має стверджувального характеру і посилань на конкретні фактичні дані.

Крім того, ОСОБА_4, який був Прем'єр-міністром України, користується підвищеною увагою суспільства, зокрема, і щодо теперішньої його діяльності, слів та вчинків, а тому обійнявши цю посаду та здійснюючи політичну діяльність, він фактично надав згоду бути як об'єктом політичного обговорення, так і можливої різкої критики при оцінці його діяльності.

У наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року та 10 червня 2015 року, на відміну від даної справи, установлено, що поширена відповідачами інформація стосується саме позивачів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року, наданій заявником для порівняння, рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції було залишено без змін. У даній ухвалі суду касаційної інстанції зазначено, що, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Особа 4 не довела позовних вимог, а також, що суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що оспорюваний Особа 5 репортаж не містить інформації, яка б вказувала безпосередньо на нього, тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Особа 5.

У наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня та 2 грудня 2015 року, на відміну від даної справи, зазначено, що відповідачами вживаються фактичні твердження (інформація має стверджувальний характер).

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року, наданій заявником для порівняння, установлено, що кримінальна справа стосовно позивача була закрита, а утворення громадської організації підтверджується листом реєстраційної служби міськрайонного управління юстиції.

У наданій для порівняння ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року, установлено, що оскільки інформація поширена у формі подачі фактів, первинним джерелом поширення цієї інформації є сам відповідач (засіб масової інформації), то у статті не виражено суб'єктивної думки.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року, наданій заявником для порівняння, зазначено, що з огляду на надані сторонами докази не знайшов підтвердження факту зривання позивачем пломби на лічильнику газу та пошкодження газового клапану, а акт-протокол перевірки правил користування газом містить виправлення та підписаний одним слюсарем, а не уповноваженими представниками газового господарства. Крім того, факт незаконного проникнення позивачем на територію домоволодіння відповідача також не підтверджено належними і допустимими доказами.

Оскільки в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, 18 червня 2014 року, 10 та 24 червня, 9 вересня, 2 грудня 2015 року, 6 липня та 14 вересня 2016 року, що надані заявником для порівняння, правові висновки суду касаційної інстанції, указані в цих судових рішеннях, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами, то Верховний Суд України позбавлений можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня, 31 серпня, 13 вересня 2016 року, 28 вересня 2016 року (справа № 758/5736/14-ц) у задоволенні позовів було відмовлено.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня, 21 вересня 2016 року та 28 вересня 2016 року (справа № 381/5994/14-ц), що надані заявником для порівняння, якими судові рішення судів попередніх інстанції скасовано, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту наданих судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України, третя особа - ОСОБА_5, про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача - право на повагу до честі та гідності, на недоторканість ділової репутації за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко