Справа № 344/2037/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1925/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», інженера-інспектора комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» Човган Олександри Іванівни про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», інженера-інспектора комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» Човган О.І. про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що судом невірно надано оцінку доказам, в яких чітко доведена позиція порушення відповідачем власного обов'язку щодо приведення вентиляційних каналів до норм і правил та доказів того, що з кожної кухні житлового будинку має проектуватись індивідуальний витяжний канал з випуском повітря в атмосферу або в збірну вентиляційну шахту. Висновок суду про відсутність порушень у зв'язку з тим, що витяжні канали приєднані до збірної шахти є абсолютно невірним, оскільки в будинку немає збірної вентиляційної шахти, а є лише витяжні канали, що підтверджується розгорткою димових та вентиляційних каналів будинку, витягом з проектної документації, актом повторної перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів. На думку апелянта, відповідач, як балансоутримувач, повинен привести вказані недоліки у відповідність з чинним законодавством та провести облаштування кухні помешкання індивідуальним витяжним каналом. Також суд, не взявши до уваги докази позивача з приводу поширення недостовірної та негативної інформації відповідачем, доведення її до третіх осіб, залякування мешканців будинку відключенням від газопостачання, створення стресової ситуації з негативними наслідками для здоров'я позивача, дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні вимоги про відшкодування шкоди. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав, представник відповідача ОСОБА_4 та Човган О.І. апеляційну скаргу не визнали.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 і для його квартири та для квартири №7 на кухні облаштовано один спільний вентиляційний канал.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказував, що такий канал облаштовано відповідачами всупереч ДБН, а тому такі дії відповідачів є незаконними, а тому їх слід зобов'язати облаштувати кухню позивача індивідуальним витяжним вертикальним каналом.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» КП «ЄРЦ» (перейменоване на КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія»-а.с.34) та відповідно до рішень Івано-Франківської міської ради КП «ЄРЦ» визначено виконавцем послуг з утримання та управління будинком і споруд та прибудинковою територією, яке надає позивачу, як споживачу, послуги з утримання будинку (а.с.16).

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідачами було прийнято рішення про облаштування спільного витяжного вентиляційного каналу на дві кухні як і не обґрунтовано своєї вимоги про зобов'язання саме відповідачів облаштувати кухню позивача індивідуальним витяжним вертикальним каналом. Крім того, відповідно до п. 5.31 ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Основні положення вказано, що вентиляційні канали однієї квартири допускається приєднувати до збірної вентиляційної шахти вище витяжних грат не менше ніж на 2 м.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на: розгортку димових та вентиляційних каналів будинку, проте вказана розгортка тільки відображає наявність каналів, а не підтверджує неправомірність їх розміщення; витяг з проектної документації (а.с.14), проте, із вказаного витягу не вбачається якого будинку він стосується; акт № 20.11.2015 року повторної перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів від 09.11.2015 року про те, що вентиляційні канали за адресою АДРЕСА_1 квартири № 1, 4, 10, 13 відповідають проектному рішенню та придатні до експлуатації, за виключенням квартири № 7 по причині засмічення /а.с.100/.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання незаконними дій відповідачів щодо облаштування спільного витяжного вентиляційного каналу на дві кухні та зобов'язання КП «Єдиний розрахунковий центр» облаштувати кухню помешкання позивача індивідуальним витяжним вертикальним каналом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ в п.п. 6,15 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативною, в розумінні ст. 277 ЦК України слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач вважає поширенням інформації надіслання йому листа від 17.12.2015 року (а.с.11) та листа-попередження про досудове врегулювання даного спору від 02.12.2015 року (а.с.16-17). Проте, із копій вказаних листів - один з них від 17.12.2015 року адресований тільки позивачу, тобто в даному випадку немає факту поширення, а інший лист хоч і адресований багатьом адресатам, мешканцям будинку № 2, але позивачем не доведено, що вказаний лист підписувала чи розповсюджувала відповідач Човган О.І. У листі від 02.12.2015 року не має посилань Човган О.І. про те, що позивач не надає доступ до вентканалу.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні вимоги позивача про визнання незаконними дій Човган О.І. щодо поширення недостовірної інформації про «не надання доступу до вентканалу».

Щодо вимоги позивача про відшкодування 10 000 грн, то суд, з урахуванням ст. 23 ЦК України, п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, позивач вимогу про відшкодування моральної шкоди належним чином не обґрунтував, не зазначив, з якого розрахунку він виходив, визначаючи розмір шкоди, тощо, доказів на підтвердження цієї вимоги суду не надав.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.309 ЦПК України, процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, так як вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Івано-Франківського міського суду від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.М. Вакарук

Судді: М.Д. Горейко

Л.В. Ясеновенко