У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Західінкомбанк» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргоюОСОБА_6 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що на підставі договору банківського вкладу від 23 травня 2006 року та додаткової угоди до нього від 25 грудня 2008 року, Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» (далі - ПАТ «Західінкомбанк») зобов'язувалося повернути йому грошовий вклад у розмірі 25 000 грн до 25 березня 2009 року, однак не виконало умови договору. З 29 травня 2014 року на підставі рішення Національного банку України (далі - НБУ) у ПАТ «Західінкомбанк» введена тимчасова адміністрація строком на три місяці.

Вказував, що під час дії тимчасової адміністрації 02 липня 2014 року він отримав 25 584 грн 22 коп. через Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), але працівниками банку не було роз'яснено призначення цих коштів. 18 липня 2014 року він звернувся до ПАТ «Західінкомбанк» за роз'ясненнями, але на час подання позову відповідь банком не надано. Протиправне неповернення належних йому коштів призвело по погіршення стану здоров'я, внаслідок чого він був змушений проходити курси лікування та подальшої реабілітації. Окрім того, неправомірні дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призвели до спричинення моральної шкоди.

Просив стягнути з відповідача 165 604 грн 19 коп., що складаються з: суми вкладу - 87 681 грн 93 коп.; 3 % річних - 11 357 грн 11 коп.; інфляційних нарахувань - 66 565 грн 15 коп. Окрім того, просив стягнути на свою користь кошти, витрачені на лікування, у розмірі 50 000 грн та на реабілітацію - 500 000 грн, а також 23 298 грн 54 коп. спричинених збитків, починаючи з 10 вересня 2014 року та відшкодувати 200 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Західінкомбанк» ОСОБА_7 відшкодувати на користь ОСОБА_6 165 604 грн 19 коп., які складаються з суми вкладу - 87 681 грн 93 коп.; 3 % річних - 11 357 грн 11 коп.; суми індексу інфляції -66 565 грн 19 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 23 травня 2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Західінкомбанк» укладено договір банківського вкладу. 25 грудня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду про продовження строку депозитного вкладу у розмірі 25 000 грн до 25 березня 2009 року з процентною ставкою 19 % річних.

25 березня 2009 року ОСОБА_6 звернувся до банку із вимогою виконати зобов'язання за даним договором, проте у передбачений угодою строк банк не повернув позивачеві депозитні кошти та не сплатив відсотки.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2010 року стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_6 25 000 грн банківського вкладу та 3 917 грн упущеної вигоди.

Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2012 року з банку на користь позивача стягнуто 36 грн 41 коп. майнової шкоди, а також 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої неналежним виконанням умов даної угоди.

У подальшому, рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 квітня 2013 року з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_6 стягнуто 3 564 грн 07 коп. упущеної вигоди.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19 травня 2014 року з ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача стягнуто відсотки за період з 13 лютого 2010 року по 29 лютого 2012 року та з 09 жовтня 2012 року по 25 листопада 2013 року у розмірі 15 078 грн 59 коп.

Окрім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2014 року з банку на користь позивача також стягнуто передбачені договором відсотки у розмірі 2 368 грн 50 коп., за період з 26 листопада 2013 року по 25 травня 2014 року, 3 % річних у розмірі 634 грн 96 коп., а також інфляційні нарахування за вказаний період у розмірі 4 669 грн 18 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки НБУ.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди керувалися тим, що відповідачем порушені умови виконання договору банківського вкладу, у строки, передбачені договором вклад позивачу не повернутий, а тому відповідач має нести відповідальність за невиконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Стягуючи з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу, у розмір якої входить сума депозиту та штрафні санкції, які, відповідно до наданого позивачем розрахунку, нараховані за період з березня 2009 року, суди не врахували попередні судові рішення, якими вже стягнуто сума вкладу 25 000 грн та штрафні санкції за весь період, та не перевірено розрахунок позивача, з якого не вбачається, що йому виплачено 25 584 грн 22 коп.

Щодо доводів касаційної скарги в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди, майнової шкоди та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону України «Про інформацію», ст. 44 Закону України «Про авторське право і суміжні права»); при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на ту обставину, що ні нормами Конституції України, ні законодавством у сфері банківської діяльності, ні договором не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з неповерненням банківського вкладу, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача 200 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 даної норми передбачено, що збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди у розмірі 23 298 грн 54 коп., зазначивши, що звертаючись до суду з вимогами про відшкодування упущеної вигоди, позивач не надав суду доказів того, що він мав намір розмістити зазначені кошти у іншій банківській установі та отримувати відсотки.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однією з обов'язкових умов деліктної відповідальності є причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою.

Наявний у матеріалах виписний епікриз містить інформацію про те, що ОСОБА_6з 13 серпня по 01 вересня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні Житомирської обласної лікарні імені О.Ф.Гербачевського.

Суди дійшли також правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача коштів, витрачених ОСОБА_6 на лікування та реабілітацію, оскільки при зверненні до суду з даними вимогами позивач не надав належних та допустимих доказів того, що погіршення стану здоров'я перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з тією обставиною, що йому не виплачені кошти за договором банківського вкладу.

Враховуючи викладене, суди у повному обсязі не з'ясували обставини справи та не перевірили розрахунок заборгованості, а тому судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування у частині позовних вимог про стягнення депозиту, 3 % річних та інфляційних витрат із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року у частині задоволення позовних вимог про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Західінкомбанк» ОСОБА_7 відшкодувати на користь ОСОБА_6 165 604 грн 19 коп., які складаються з суми вкладу - 87 681 грн 93 коп.; 3 % річних - 11 357 грн 11 коп.; індексу інфляції - 66 565 грн 19 коп. скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак