Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 420/3264/15-ц
Провадження № 22ц/782/636/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області та ОСОБА_4, за участю третьої особи Відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області, про визнання незаконною безоплатної передачі у власність земельних ділянок, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про безоплатну передачу у власність земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, зобов'язання органу місцевого самоврядування прийняти рішення щодо земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду 01 грудня 2015 року позовом, в якому, посилаючись на порушення органом місцевого самоврядування її права на отримання у власність земельної ділянки шляхом безоплатного її одержання у власність, просила : 1) визнати незаконною безоплатну передачу Петрівською селищною радою ОСОБА_4 у власність земельних ділянок, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою : Луганська область, Станично-Луганський район, смт.Петрівка, вул.Піщана,66а; 2) визнати незаконним та скасувати рішення Петрівської селищної ради від 24 травня 2011 року № 8/5 в частині передачі у власність ОСОБА_4 вказаних земельних ділянок; 3) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказані земельні ділянки; 4) зобов'язати Петрівську селищну раду прийняти рішення щодо надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,35 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт.Петрівка, вул.Піщана,64а/2.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4І в судове засідання не з'явився, але його неявка відповідно до ч.1 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що він завчасно, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 (раніше Петрівської) селищної ради Станично-Луганського району Луганської області в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційний суд, заслухавши сторони, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт.Петрівка, вул.Піщана,64а/2.

За вказаною адресою батьку позивача були виділені дві земельні ділянки: 1) площею 0,07 га для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі рішення року виконавчого комітету Петрівської селищної ради народних депутатів від 25 березня 1980 року №6; 2) площею 0,08 га під город на підставі рішення року виконавчого комітету Петрівської селищної ради народних депутатів від 27 квітня 1984 року №24.

Рішенням Петрівської селищної ради від 29 жовтня 2009 року №43/11 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою , щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку обліковою площею 0,1500 га. за вказаною адресою.

Рішенням Петрівської селищної ради від 10 серпня 2010 року №51/19 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0600 га у власність для ведення особистого селянського господарства за вказаною адресою.

Отримавши дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою, ОСОБА_2 в подальшому не скористалася своїм правом щодо виготовлення технічної документації та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку.

03 вересня 2010 року до Петрівської селищної ради звернувся ОСОБА_4 із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт.Петрівка, вул.Піщана,66а.

Рішенням сесії Петрівської селищної ради від 24 травня 2011 року №8/5 ОСОБА_4 у власність були передані земельні ділянки, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства за вказаною адресою та в подальшому відповідач отримав державні акти на право влсності на земельні ділянки серії ЯМ №741001, серії ЯМ №591104.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання незаконною безоплатної передачі Петрівською селищною радою ОСОБА_4 у власність земельних ділянок та про зобов'язання Петрівської селищної ради прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб захисту права не передбачений ч.2 ст.16 ЦПК України та ст.152 ЗК України.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення Петрівської селищної ради від 24 травня 2011 року № 8/5 в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельних ділянок та про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що для цього відсутні підстави, оскільки ОСОБА_4 у передбачений законом спосіб та відповідно до норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин земельного законодавства отримав земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого селянського господарства. А під час розгляду справи позивач не надала суду жодного доказу, який свідчив би про те, що порушено її право на отримання у власність земельної ділянки, та що саме в результаті незаконних дій Петрівської селищної ради були отримані у власність земельні ділянки ОСОБА_4, а позивач протиправно була позбавлена права на отримання земельної ділянки.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду, оскільки під час розгляду справи суд допустив неповноту з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, виходячи з підстав та предмету позову. Тим самим суд першої інстанції не виконав встановленого ст.10 ЦПК України процесуального обов'язку сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, не зважаючи на те, що зобов'язаний був, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створити необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Це свідчить також про порушення судом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права громадянина на справедливий судовий розгляд. Крім того, суд допустив порушення норм процесуального права, не перевіривши при вирішенні питання про відкриття провадження у справі повноту сплати позивачем судового збору.

З вказаних підстав рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України з метою усунення неповноти судового розгляду та забезпечення процесуальних прав сторін апеляційним судом були досліджені нові докази, які представлені сторонами.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона вважає свої права порушеними тому, що власник сусідньої земельної ділянки ОСОБА_4 отримав у власність частину земельної ділянки, яка використовувалась в період сезонних паводків для переходу на сусідню вулицю, оскільки вулиця перед будинком заливається водою. Тепер такої можливості позивач не має. Крім того, в неї виникли складнощі у розробці проекту відводу земельної ділянки, які були пов'язані з тим, що ОСОБА_4 встановив огорожу не тільки на земельній ділянці, що перебувала у його користуванні, а фактично захопив земельну ділянку загального користування. Тим самим був обмежений доступ до земельної ділянки загального користування, у зв'язку з чим землевпорядник не міг оглянути земельну ділянку, на яку вона претендувала та розробити проект відводу земельної ділянки. Крім того, для складання проектної документації необхідно було попередньо скласти акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі, яку сусід ОСОБА_4 не бажав підписувати. Тому акт залишився незаповненим. З цього приводу вона зверталась до Петрівської селищної ради, але її звернення були проігноровані, а заява ОСОБА_4 була розглянута без врахування її інтересів. Ці доводи знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

З рішення Петрівської селищної ради від 10 серпня 2010 року №51/19 вбачається, що надавши позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою, встановлено строк дії цього дозволу в один рік. Отже, позивач мала скористатись правом на розробку проекту в строк до 10 серпня 2011 року. Крім того, в рішенні зазначено, що проект землеустрою дозволяється розробити за рахунок земель загального користування населеного пункту смт.Петрівка.

ОСОБА_4 отримав дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки рішенням від 03 вересня 2010 року без зазначення строку дії дозволу.

Затверджено розроблену ОСОБА_4 проекту документацію було рішенням від 24 травня 2011 року, тобто до спливу строку для розробки проекту ОСОБА_2

При цьому дозвіл ОСОБА_4 був наданий на розробку земельних ділянок площею 0,2968 га та 0,1468 га, а затверджено проектну документацію на земельні ділянки площею 0,3169 га та 01669 га.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Петрівської селищної ради з приводу незаконного захоплення ОСОБА_4 земельної ділянки загального користування. Листами від 08 квітня, 27 квітня, 14 травня 2010 року голова Петрівської селищної ради повідомив ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 направлено вимогу привести розмір своєї земельної ділянки у відповідність з даними технічного паспорту. Листом від 26 липня 2010 року голова Петрівської селищної ради повідомив ОСОБА_2 про те, що від ОСОБА_4 на розробку проекту відводу земельної ділянки до селищної ради не надходила.

Крім того, ОСОБА_2 зверталась до Прокуратури Станично-Луганського району та отримала відповідь від 12 липня 2010 року про те, що ОСОБА_4 використовується земельна ділянка без правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим йому надано припис на усунення порушень земельного законодавства.

В серпні 2010 року ОСОБА_2 зверталась також до Станично-Луганського бюро технічної інвентаризації та отримала відповідь про те, що у випадку надходження замовлення на інвентаризацію житлових будинків за вказаною нею адресою, її звернення буде враховано.

Допитана в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_6 показала, що сусід ОСОБА_4 загородив частину земельної ділянки, яка використовувалась для проходу на сусідню вулицю.

Ці докази підтверджують доводи позивача про те, що вона вважала незаконним встановлення ОСОБА_4 паркану на земельній ділянці загального користування, оскільки претендувала на закріплення частини земельної ділянки за нею, про що повідомляла орган місцевого самоврядування.

З розробленого землевпорядником Петрівської селищної ради бланка акту встановлення та узгодження між земельної ділянки в натурі вбачається, що він повинен був підписаний трьома сусідами, в тому числі сусідом, що проживає в будинку №66а, але бланк залишився не заповненим. Із заяви ОСОБА_2 на ім'я голови Петрівської селищної ради від 27 жовтня 2010 року та відповіді на цю заяву від 02 листопада 2010 року вбачається, що позивач просила роз'яснити їй процедуру розробки проектної землевпорядної документації.

Ці докази підтверджують доводи позивача про те, що в неї виникли складнощі в період надання дозволу для розробки проекту відводу земельної ділянки і що вона вживала заходів для їх усунення, але це не надало позитивного результату. З аналогічними листами ОСОБА_2 зверталась до Петрівської селищної ради також в 2012 році, про що свідчать відповіді на її звернення.

З вказаних вище підстав у позивача є об'єктивні підстави вважати порушеним своє право на справедливий неупереджений розгляд її заяв про передачу земельних ділянок.

Одним із способів захисту порушеного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, його посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він порушує цивільні права або інтереси.

Рішення восьмої сесії шостого скликання Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 24 травня 2011 року, яке оскаржує позивач, є правовим актом індивідуальної дії, який підлягає скасуванню, оскільки він прийнятий без врахування прав та законних інтересів позивача, тим самим органом місцевого самоврядування була створена ситуація, в якій члени місцевої громади ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знаходились в нерівних умовах у вирішенні їх заяв. Отже позов про визнання незаконним та скасування вказаного рішення є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Однак, позов про визнання незаконною безоплатної передачі Петрівською селищною радою ОСОБА_4 у власність земельних ділянок задоволенню не підлягає з огляду на те, що безоплатна передача Петрівською селищною радою ОСОБА_4 у власність земельних ділянок здійснена на підставі рішення Петрівської селищної ради від 24 травня 2011 року № 8/5. Отже для захисту порушеного права позивача достатньо визнання незаконним та скасування цього рішення.

Також не підлягає задоволенню позов про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, оскільки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутній запис про реєстрацію цих прав, що підтверджується витягом від 21 жовтня 2016 року.

Не підлягає задоволенню також позов про зобов'язання Петрівської селищної ради прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,35 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства.

Петрівською селищною радою було прийнято два рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою: 1) від 29 жовтня 2009 року №43/11 на земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 2) від 10 серпня 2010 року №51/19 на земельну ділянку площею 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства. Отже, загальний розмір земельних ділянок, на які позивач отримала дозвіл для розробки проекту відводу складає 0,2100 га. Це підтверджується матеріалами справи. Але позивач не надала доказів того, що вона зверталась до Петрівської селищної ради з іншою заявою про відведення їй для вказаних цілей земельної ділянки площею 0,35 га.

Виходячи з системного аналізу ст.ст.116, 118 ЗК України для отримання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки позивач зобов'язана звернутись до Петрівської селищної ради з відповідною заявою, яка має бути розглянута в місячний строк. Тільки разі, якщо така заява не буде розглянута у передбачений законом строк, позивач має право звернутись до суду з позовом про визнання бездіяльності незаконної та зобов'язання розглянути заяву, що відповідає визначеним законом способам захисту прав та законних інтересів. Але при цьому суд не вправі вказувати органу місцевого самоврядування, яке саме рішення він зобов'язаний прийняти, оскільки прийняття рішень щодо передачі земельних ділянок із земель комунальної власності відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, а прийняте за результатами розгляду заяви рішення заінтересовані особи вправі оскаржити до суду.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із ставок судового збору, встановлених Законом України "Про судовий збір" на день звернення до суду з позовом, а також з правила ст.86 ЦПК України про розподіл судових витрат, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено чотири позовних вимоги немайноого характеру, за кожну з яких підлягав сплаті судовий збір в розмірі 487,20 гривень, а всього 1948, 80 гривень. Позивач сплатила за подання позову судовий збір у розмірі 487, 20 гривень. Недоплата судового збору становить 1461, 60 гривень.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір в розмірі 2143,68 гривень.Позивач сплатила за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 535,92 гривень.Недоплата судового збору становить 1607,76 гривень.

Отже загальний розмір судового збору, який підлягав сплаті становить 4092,48 гривень, а недоплата судового збору становить 3069,36 гривень

Виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, недоплачений розмір судового збору підлягає стягненню з позивача та відповідачів у рівних частках - по 1023,12 гривень (3069,36 : 3).

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.п.1,4 ч.1 309, 313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення восьмої сесії шостого скликання Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 24 травня 2011 року № 8/5 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують громадянину ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства".

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2, ОСОБА_5 селищної ради Станично-Луганського району Луганської області та ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1023 гривні 12 копійок з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Авалян Н.М

Судді Коротких О.Г.

ОСОБА_7