Справа № 502/2490/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Припас А.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько її співмешканця ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який на день смерті проживав в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, яка належала померлому відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 12.09.1967 року. На протязі 6-місячного строку з часу відкриття спадщини до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не зверталась жодна особа та спадкова справа не відкривалась, але спадщину фактично прийняли дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та син ОСОБА_2, оскільки були зареєстровані та фактично проживали за однією адресою зі спадкодавцем, тобто успадкували по ? частині вказаного житлового будинку, але право власності належним чином на спадкове майно не зареєстрували.

21 червня 2006 року померла мати співмешканця позивача - ОСОБА_5, яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини відповідного житлового будинку згідно з договором дарування від 12.03.1973 року та ? частини будинку, успадкованої за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, загалом ? частини будинку.

На протязі 6-місячного строку з часу відкриття спадщини до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не зверталась жодна особа та спадкова справа не відкривалась, але спадщину фактично прийняв син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_2, оскільки був зареєстрований та фактично проживав за однією адресою зі спадкодавцем, тобто успадкував весь будинок, але право власності належним чином на спадкове майно не зареєстрував та 8 червня 2016 року помер.

Як зазначає позивач, з літа 1995 року і до дня його смерті вони з ОСОБА_2 мешкали однією сім'єю, як чоловік і дружина, вели спільне господарство (фактично більше 20 років). Оскільки інших спадкоємців немає, то позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом, має право на спадщину згідно ст. 1264 ЦК України. Право власності на спадщину позивач оформити не може, оскільки необхідно встановити факт належності будинку спадкодавцю в цілому та встановити факт їх проживання однією сім'єю.

На підставі викладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким:

1/ Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

2/ Встановити факт проживання однією сім'єю фактично як чоловіка і дружини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно з 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

3. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок (загальна площа 63,9 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м.), літ. а - веранда, літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, № 1-2-І, надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Після відкриття провадження у справі позивач в судове засідання не з'явився; представник позивача ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача, Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_7, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого повторно 05.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вилкове Кілійського району Одеської області, про що виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області складено актовий запис за № 36 /а.с. 6/.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис за № 82, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Вилкове Кілійського району Одеської області /а.с. 7/.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5990, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Одеса Одеської області /а.с. 8/.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_5, виданого 02.06.1959 року Вилківською міською радою депутатів трудящих Кілійського району Одеської області, актовий запис № 45, після одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_5, дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_5» /а.с. 9/.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_6, виданого 27.08.1959 року Вилківською міською радою депутатів трудящих Кілійського району Одеської області, актовий запис № 142, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 записано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 /а.с. 9/.

Відповідно до технічного паспорту, складеного 07.10.2016 р. КП КРР «РБТІ», житловий будинок по АДРЕСА_1, в цілому складається з: жилого будинку - літ. А, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м.; літньої кухні - літ. Б; сараю - літ. В; убиральні - літ. Г (тимчасової споруди); надвірних споруд № 1-2, І, розташованих на земельній ділянці загальною площею 912 кв.м. /а.с. 10-12/.

Як вбачається з записів в домовій книзі, - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за життя буди зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 13-16/.

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, складеного комунальним підприємством «Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 04.12.2007 р. № 16903012 вбачається, що його власниками по ? частині є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 12.0.3.1973 року Кілійською держнотконторою та свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 12.09.1967 року Кілійською держнотконторою /а.с. 17-20/.

Згідно акту, складеного депутатом Вилківської міської ради Одеської області ОСОБА_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, був зареєстрований з 28.03.1995 року та постійно проживав до дня своєї смерті (ІНФОРМАЦІЯ_6) в АДРЕСА_1. На момент смерті ОСОБА_2 за зазначеною адресою був зареєстрований лише його батько ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та його мати ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7. До дня смерті ОСОБА_2 з ним спільно проживала фактично однією сім'єю (вели спільне господарство як чоловік і жінка) з літа 1995 року, тобто більше 20 років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім ОСОБА_1 інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується правовстановлюючою документацією та поясненнями сусідів /а.с. 22/.

Як вбачається з витягів за Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційних довідок зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованих 09.12.2016 р. приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченком М.Є., стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 інформація у спадковому реєстрі відсутня /а.с. 43-49/. Таким чином, після їх смерті спадкові справи не заводились.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо погоджує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З досліджених доказів судом достовірно встановлено, що позивач з 1995 року та до часу смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, в зв'язку з чим вона є спадкоємцем четвертої черги за законом згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України

Стосовно позовних вимог про встановлення факту належності та визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного:

Як вбачається зі змісту Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - відносини спадкування регулюються правилами відповідного ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до правовідносин щодо спадкування після його смерті підлягають застосуванню положення ЦК УРСР.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З наданих доказів судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, які проживаючи разом зі спадкодавцем вступили у володіння спадковим майном.

Таким чином, ОСОБА_5 стала володіти ? частинами, а ОСОБА_2 ? частиною спірного будинку відповідно.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З наданих доказів судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син - ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

Таким чином, він став володіти всім спірним житловим будинком, але не отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія якого поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, - речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

На момент реєстрації спірного житлового будинку за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, відповідно до п. 1.3. якого Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, реєстрація в БТІ спірного житлового будинку була проведена згідно з законодавством, що діяло на час відповідної реєстрації, в зв'язку з чим вказаний будинок може бути об'єктом цивільно-правового обігу, в тому числі у правовідносинах спадкування.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності спадкодавцеві ОСОБА_2 спірного житлового будинку, реєстрація права на яке була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Згідно з п. 4.2. 15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 - доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Відповідно до п.п. 4.15. п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18. п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, є позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом також встановлено, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності відповідного спадкодавця на спадкове майно, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16, 1264 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка і дружини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно з 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок (загальна площа 63,9 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м.), літ. а - веранда, літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, № 1-2-І, надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников