АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом (у подальшому з уточненою позовною заявою) до ОСОБА_3 про виселення з квартири у зв'язку з систематичним порушенням ним правил співжиття.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням щодо ОСОБА_3

Позивач, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову, не врахував обставини, встановлені в постанові Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року. Зазначає, що відповідач не проживає більше шести місяців у спірній квартирі, не оплачує рахунки за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, а тому вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В суді апеляційної інстанції позивач, ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

_____________________________________________________

Справа № 756/2183/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11281/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Маринченко М.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 13 лютого 1996 року позивачу належить квартира АДРЕСА_1 (а. с. 7).

21 травня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_2, як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 21 травня 1997 року (а. с. 26).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_7 серія НОМЕР_2 від 09 грудня 1997 року вбачається, що його батьком є ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_2 (а. с. 10).

Згідно довідки форми № 3 ЖБК «Більшовик» № 91 від 9 грудня 2015 року в квартирі, крім позивача ОСОБА_2 (з 2 квітня 1996 року) та її сина ОСОБА_7 (з 12 травня 1998 року), зареєстрований чоловік позивача ОСОБА_3 (з 2008 року).

За вчинення 4 грудня 2015 року за місцем мешкання сімейної сварки з дружиною ОСОБА_2, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП., та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт, відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року (а. с. 30).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а. с. 32-33).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено факту систематичного порушення відповідачем правил співжиття в квартирі, що робить неможливим подальше з ним проживання.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 157 ЖК Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Так, як вбачається з акту ЖБК «Більшовик 2» про не проживання, відповідач ОСОБА_3 з 4 грудня 2015 року в квартирі не проживає та його речей у квартирі немає (а. с. 70).

Також позивачем наданий висновок інспектора Оболонського УП ГУНП в м. Києві капітана міліції ОСОБА_8 від 10 грудня 2015 року та копія постанови Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, складені з приводу одного випадку вчинення відповідачем сімейної сварки.

Разом з тим, вказані докази не можуть свідчити про систематичне порушення відповідачем правил співжиття в квартирі.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для виселення відповідача ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2.

Доводи особи, яка подає скаргу, з приводу того, що відповідач не проживає більше шести місяців у спірній квартирі, не оплачує рахунки за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, а тому вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є безпідставними оскільки, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є виселення відповідача з квартири, а не визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова