Провадження № 2/200/3095/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Козлової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 обласної дирекції ОСОБА_4 «СК «Уніка», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування у розмірі 11262,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09 лютого 2015 року об 11 год. 00 хв. в м. Дніпропетровськ на вул. Паторжинського вул. Пісаржевського внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху сталася ДТП, а автомобіль позивача ОСОБА_5 Акорд № НОМЕР_1, зазнав технічних пошкоджень. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2015 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ОСОБА_3 обласній дирекції ОСОБА_4 «СК «Уніка» відповідно до договору страхування № 005028/4430/3037732 від 29.08.2014 року. Відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив відповідача про страховий випадок. Проте в порушення вимог закону, працівник відповідача ОСОБА_6 поінформував позивача в телефонному режимі, що розмір відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП складає 1687,80 грн. Вказана сума значно менша суми завданого збитку, оскільки ремонт пошкодженого авто було здійснено за кошти позивача на загальну суму 12950 грн. Відповідні документи надавалися відповідачу, але були ним проігноровані під час проведення експертної оцінки. Звернення з приводу стягнення невідшкодованої частини спричиненої шкоди з ОСОБА_2 позивач обґрунтовує ч.1 ст.1166, ч. 1 ст. 1194 ЦК України.

Просить стягнути з відповідачів солідарно суму спричиненої майнової шкоди у розмірі 11262, 20 грн.

Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року задоволено клопотання відповідача, замінено первісного відповідача ОСОБА_3 обласну дирекцію ОСОБА_4 «СК «Уніка» на належного відповідача ОСОБА_4 «СК «Уніка».

В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, від представника позивача надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, надав суду письмові заперечення на позов.

У запереченнях відповідача зазначено, що згідно зі ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. 10.02.2015 року за участі позивача був проведений огляд пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу Honda Accord р.н. НОМЕР_1, та складено відповідний акт огляду, який є додатком до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 22.02.2015. Згідно вказаного звіту, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 2704,68 грн. Документи, надані позивачем, підтверджують розмір збитків (ст.22 ЦК України), а не розмір матеріальної шкоди (ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тому відповідачем було взято до уваги суму матеріального збитку в розмірі 2704,68 грн., яку сплачено позивачу з урахуванням зменшення на суму франшизи. Позивач просив перерахувати суму страхового відшкодування по банківській системі «Аваль-Експрес», тому з урахуванням комісії банку, позивач отримав суму в розмірі 1687,80 грн. Оскільки Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено спеціальний порядок розрахунку страховиком суми страхового відшкодування, а саме з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року об 11 год. 00 хв. в м. Дніпропетровськ на вул. Паторжинського вул. Пісаржевського внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху сталася ДТП, в якій автомобіль позивача ОСОБА_5 Акорд № НОМЕР_1, зазнав технічних пошкоджень.

Автомобілю позивача було пошкоджено: праве дзеркало. Вказане підтверджено довідкою сектору оформлення матеріалів ДТА відділу ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яке було прийнято ОСОБА_4 «СК «Уніка» 10.02.2015 року.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2015 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2 та притягнуто до відповідальності по статті 124 КУпАП.

За приписами п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Mersedes Benz Vito державний номерний знак НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП була застрахована ОСОБА_2 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка».

Позивач 10.02.2015 року звернувся до відповідача ОСОБА_4 «СК «Уніка» із заявою про виплату матеріального збитку.

Відповідач перерахував позивачу 1687,80 грн., які було отримано позивачем 11.03.2015 року.

Разом з тим, як вбачається з рахунку № 48 від 06.03.2015 року та акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.03.2015 року, вартість робіт з ремонту автомобіля НОМЕР_3 складає 12950 грн. (а.с. ).

Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абзацу другого пункту 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Крім того, згідно з п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

З огляду на зазначене, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо розрахунку шкоди з урахуванням зносу транспортного засобу.

Суд також зазначає, що згідно зі ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування відповідачем прийнято не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 370-7 ЦПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Постановою Верховного суду України від 20 січня 2016 року №2-2808цс 15 встановлено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення невідшкодованої суми шкоди солідарно з відповідачів.

Виходячи з вимог ст. 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої шкоди відповідачі повинні сплатити позивачу 11262,20 грн., з розрахунку 12950 грн. (вартість відновлювального ремонту) 1687,80 грн. (страхове відшкодування) .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57 61, 76, 88, 169, 209, 212 215, 218, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму спричиненої майнової шкоди у розмірі 11262 (одинадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривень 20 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати судовий збір в розмірі 243 грн. 60 грн., а саме у рівних частках по 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Е.В. Женеску