УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Литвиненко Н. В ., при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300грн., та з ОСОБА_2 «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20грн. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23.02.2016 року рішення залишено без змін.

22.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд зазначеного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що підставою для відмови у задоволені позовних вимог у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.02.2015 року і по день ухвалення рішення судом, було надання відповідачем до суду відомостей про відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Позивач не мав у себе розрахункових листів після 05 лютого 2015 року, тобто після свого звільнення, та не могла перевірити надану відповідачем інформацію, у результаті чого рішення суду набрало законної сили. 04.07.2016 року позивачу сталі відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду справи по суті. На звернення позивача до Головного управління Держпраці у Донецькій області була надана відповідь від 22.06.2016 року, відповідно до якої у результаті проведення у квітні 2016 року позапланової перевірки на ОСОБА_2 «Азовелектросталь» з питань оплати праці найманим працівникам, встановлено, що станом на проведення первірки ОСОБА_1 нарахована компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 2066,32 грн. та на час перевірки ця сума не виплачена, що є порушенням вимог статті 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». У зв'язку із цим позивач вказує про недостовірність інформації, яка була надана відповідачем до суду, щодо відсутності заборгованості та проведення повного розрахунку. Вказана недостовірна інформація вплинула на відмову у задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості по середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.02.2015 року по день ухвалення рішення судом. На підставі зазначеного просила скасувати рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі №264/7150/15-ц від 20.11.2015 року за нововиявленими обставинами.

Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, надано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 «Азовелектросталь» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши надані документи та матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

27.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 «Азовелектросталь» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.02.2015 року і по день ухвалення рішення судом; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 500,00 грн. Позов мотивований тим, що відповідач в порушення положень статті 116 КЗпП України не провів в день звільнення повний розрахунок з позивачем, у звязку із чим просив стягнути середній заробіток відповідно до положень статті 117 КЗпП України.

Відповідач, не погоджуючись із позовом, надіслав до суду заперечення, в яких зазначалося про відсутність заборгованості перед позивачем по заробітній платі.

На підставі зазначеного заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.11.2015 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 « Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300грн., стягнуто з ОСОБА_2 «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. В частині стягнення середнього заробітку позивачу було відмовлено.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

З досліджених документів, вбачається, що на звернення позивача до Головного управління Держпраці у Донецькій області була надана відповідь від 26.06.2016 року вих.№952/4/4.3-3В-16, відповідно до якої ОСОБА_1 повідомлялося, що у квітні 2016 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області проведена позапланова перевірка ОСОБА_2 «Азовелектросталь» з питань оплати праці найманим працівникам згідно чинного законодавства України. Перевіркою встановлено, що з станом на проведення перевірки ОСОБА_1 нарахована, але не виплачена, компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 2066,32 грн.

При визначенні питання чи має значення для суду дана інформація Головного управління Держпраці у Донецькій області для правильного вирішення справи про стягнення середнього заробітку та чи входить до предмета доказування у справі суд враховує наступні положення діючого законодавства.

У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу статтями 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» встановлено обовязок підприємства будь-якої форми власності здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів. Така компенсація громадянам провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

З наведених положень суд приходить до висновку, що нарахована відповідачем сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 2066,32 грн. є невідємною частиною заробітної плати позивача, яка має бути виплачена працедавцем в день звільнення разом зі всіма виплатами, що належать працівнику.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З огляду на зазначені положення законодавства наявність заборгованості відповідача з компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати після звільнення позивача безпосередньо впливає на право останнього по нарахуванню сум середнього заробітку відповідно до ст.117 КЗпП України, а тому має істотне доказове значення для розгляду справи та вочевидь вплинуло на висновки суду при ухваленні судового рішення по суті справи.

Вказана обставина (заборгованість з компенсації) існувала на час розгляду та прийняття рішення судом по справі та не могла бути відомою позивачу, оскільки відповідачем під час розгляду справи по суті були представлені до суду письмові відомості про відсутність заборгованості перед позивачем.

Відповідачем вказаних фактів, заявлених позивачем, щодо наявності заборгованості відповідача з компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, спростовано не було.

Згідно з ч.1 ст.363 ЦПК України рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв'язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

Відповідно до ч.2 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Отже за наведеними процесуальними нормами саме Іллічівський районний суд м.Маріуполя має право на перегляд раніше прийнятого ним рішення за нововиявленими обставинами.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність обставин, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, мають істотне значення, оскільки могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були виявлені після набрання ним законної сили. Отже дані обставини є нововиявленими та є обґрунтованою підставою для перегляду рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 20.11.2015 року і його скасування.

Водночас на даний момент суд не має законної можливості винести нове рішення по суті справи та вирішити майновий спір з огляду на наступне.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також інформації з офіційного веб-сайту Вищого господарського суду України в мережі Інтернет судом встановлено, що за ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/4518/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (02094, м. Київ, вул. Пожарського,4, нежиле приміщення,63, ідентифікаційний код 25605170). Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" за номером 29714 від 28.03.2016р. Призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво №15 від 27.02.2013).

Відповідно до положень ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п.7 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі: справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про стягнення заробітної плати.

Частиною 4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після скасування рішення за нововиявленими обставинами прийняття нового рішення цим же судом в порядку ЦПК України є неможливими, оскільки заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги на теперішній час підлягають розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд вважає за необхідне після скасування рішення закрити провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 361-365 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задовольнити.

Скасувати заочне рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.11.2015 року та провадження у справі закрити.

Розяснити позивачу право на звернення із позовом до Господарського суду міста Києва (01030 м. Київ, вул. Б Хмельницького буд. 44-в), у провадженні якого перебуває справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь».

На ухвалу протягом пяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4