Справа № 642/9034/14-ц
Провадження № 2/642/465/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Лозоватої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Інтер-Інвест» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Інтер - Інвест», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року представник Кредитної спілки «Інтер-Інвест» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитними договорами № 918043, № 500514 у розмірі 94 000 грн., а також стягнути в рівних частках з кожного сплачену суму судового збору у розмірі 940 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 10 березня 2011 року на підставі письмової заяви ОСОБА_3, між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 918043, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала в кредит у сумі 45 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 % річних. 11.03.2011 року у якості фінансового забезпечення вищезазначеного кредитного договору між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були укладені договори поруки, відповідно до умов якого поручителі зобов'язуються відповідати перед КС «Інтер-Інвест» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань. Крім того, 27.04.2011 року на підставі письмової заяви ОСОБА_2, між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір № 500514, відповідно умов якого ОСОБА_2 отримав в кредит суму 50 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 % річних. 27.04.2011 року у якості фінансового забезпечення вищезазначеного кредитного договору між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки, відповідно до умов якого поручителі зобов'язуються відповідати перед КС «Інтер-Інвест» за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань. В порушення умов укладених між кредитною спілкою та відповідачами кредитних договорів та договорів поруки, вони відмовляються виконувати свої зобов'язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в договорах, у зв'язку з чим станом на 16.10.2014 року утворився борг у сумі 94 000 грн.

У грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3М подали зустрічний позов, у якому просили визнати недійсним кредитний договір № 500514 від 27.04.2011 року, укладений між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2 Визнати недійсним кредитний договір № 918043 від 11.03.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_3 Визнати недійсним договір поруки від 27.04.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_3 Визнати недійсним договір поруки від 27.04.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4 Визнати недійсним договір поруки від 11.03.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4 Визнати недійсним договір поруки від 11.03.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2

У травні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до Ленінського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом, у якому просили визнати виконаним кредитний договір № 500514 від 27.04.2011 року, укладений між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2 Визнати виконаним договір поруки від 27.04.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_3 Визнати виконаним договір поруки від 27.04.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4 Визнати недійсним договір поруки від 11.03.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4 Визнати недійсним договір поруки від 11.03.2011 року, укладеного між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2

Ухвалою від 03.11.2014 року суддею Ленінського районного суду м. Харкова Іванісовою Л.О. провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено її до розгляду.

У звязку з закінченням повноважень судді Іванісової Л.О. відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року ухвалою від 26.12.2014 року вищевказана позовна заява була передана та прийнята до провадження судді Бородіної О.М. Цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.05.2015 року суддею Бородіною О.В. прийнято та обєднано в одне провадження з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Інтер - Інвест» про визнання договорів недійсними, а також зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Інтер - Інвест» про визнання договору виконаним.

14 липня 2015 року головою Ленінського районного суду м. Харкова дана цивільна справа була передана на розгляд судді Вікторову В.В. у звязку з закінченням повноважень судді Бородіної О.В. відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Ухвалою судді від 14.07.2015 року вищевказані позови були прийняті до провадження.

У судовому засіданні 18 лютого 2016 року представник ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернулася до суду з доповненою та уточненою зустрічною позовною заявою в останній редакції, у якій просить визнати недійсним кредитний договір № 500514 від 27.04.2011 року, укладений між Кредитною Спілкою «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2, визнати недійсним кредитний договір № 918043 від 11.03.2011 року, укладеного між Кредитною Спілкою «Інтер-Інвест» та ОСОБА_3, визнати недійсним договір поруки від 27.04.2011 року укладеного між Кредитною Спілкою «Інтер-Інвест» та ОСОБА_7, визнати недійсним договір поруки від 27.04.2011 року укладеного між Кредитною Спілкою «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4, визнати недійсним договір поруки від 11.03.2011 року укладеного між Кредитною Спілкою «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4, визнати недійсним договір поруки від 11.03.2011 року укладеного між Кредитною Спілкою «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2, посилаючись на те, що підписання оскаржуваних договорів було здійснено у відсутності у КС «Інтер-Інвест» відповідної ліцензії та при здійсненні нечесної підприємницької практики, договори вчинено під впливом помилки та під впливом обману і насильства, що зумовлює їх недійсність.

Представники КС «Інтер-Інвест» у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у позовній заяві, просили стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 94 000,00 грн., у рівних частинах судовий збір у розмірі 940,00 грн. та судові витрати за публікацію оголошення про виклик відповідача у розмірі 333,30 коп. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог КС «Інтер-Інвест» про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Просила задовольнити зустрічний позов.

ОСОБА_4 заперечувала проти позовних вимог КС «Інтер-Інвест» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, просила задовольнити зустрічний позов.

Третя особа представник Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області ОСОБА_8 у своїх письмових поясненнях підтримав зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у частині порушення КС «Інтер-Інвест» при укладенні договору п .2 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та у частині відсутності на момент укладення спірних договорів у КС «Інтер-Інвест» ліцензії на діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях (а.с. 201-203, т. 2).

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін та їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Так, 10 березня 2011 року на імя Голови Правління КС Інтер-Інвест» надійшла письмова заява від ОСОБА_3 про видачу кредиту на суму 45 000 грн. У якості забезпечення кредитного договору ОСОБА_3 була запропонована фінансова порука ОСОБА_4 (а.с. 6, т. 1).

26 квітня 2011 року на імя Голови Правління КС Інтер-Інвест» надійшла письмова заява від ОСОБА_2 про видачу кредиту на суму 50 000 грн. У якості забезпечення кредитного договору ОСОБА_2 була запропонована фінансова порука ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7, т. 1).

11 березня 2011 року між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підписано кредитний договір № 918043, за яким КС «Інтер-Інвест» зобовязувалася на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах договору, надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 45 000 грн. зі спатою 48 % за користування кредитом (а.с. 8, т. 1).

Відповідно п. 1.1, п. 1.2 вищезазначеного кредитного договору Кредитодавець (Кредитна спілка «Інтер - Інвест») зобов'язується на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати Позичальнику (ОСОБА_9Б.) в кредит суму 45 000 грн. протягом дводенного строку з дня підписання Договору Сторонами. Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у розмірі 48 % річних.

У якості фінансового забезпечення кредитного договору № 918043 від 11 березня 2011 року, підписаний договір поруки від 11 березня 2011 року між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 10-11, т. 1).

Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитною спілкою за виконання Позичальником своїх зобов'язань, що випливають з Кредитного договору від 11 березня 2011 року № 918043, укладеного між Позичальником та Кредитною спілкою.

27 квітня 2011 року між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підписано кредитний договір № 500514, за яким КС «Інтер-Інвест» зобовязувалася на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах договору, надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 50 000 грн. зі спатою 48 % за користування кредитом (а.с. 9, т. 1).

Відповідно п. 1.1, п. 1.2 вищезазначеного кредитного договору Кредитодавець (Кредитна спілка «Інтер - Інвест») зобов'язується на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати Позичальнику (ОСОБА_9Б.) в кредит суму 50 000 грн. протягом дводенного строку з дня підписання Договору Сторонами. Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у розмірі 48 % річних.

У якості фінансового забезпечення кредитного договору № 500514 від 27 квітня 2011 року, підписаний договір поруки від 27 квітня 2011 року між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 12-13, т. 1).

Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитною спілкою за виконання Позичальником своїх зобов'язань, що випливають з Кредитного договору від 27 квітня 2011 року № 500514, укладеного між Позичальником та Кредитною спілкою.

Позивач відповідно до п.1.1. ч.1. Кредитних договорів та ст. 1054 ЦК України свої зобовязання за кредитними договорами № 918043, № 500514 виконав у повному обсязі, про що свідчать видаткові касові ордери № 149, № 260 відповідно (а.с. 14-15, т. 1).

Відповідачі свої зобовязання за Кредитними договорами № 918043, № 500514 не виконують, у зв'язку з чим станом на 16.10.2014 року заборгованість за кредитним договором №918043 від 11 березня 2011 року (строк виконання якого настав 11.03.2012 року) становить 44 500 грн., а за кредитним договором № 500514 від 27 квітня 2011 року (строк виконання якого настав 27.04.2012 року) становить 49 500 грн., а всього 94 000 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 22, т. 1).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 546 виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив,

якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений

договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед

кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачами не було належним чином здійснено виконання своїх грошових зобовязань, встановлених сторонами в укладених кредитих договорах, у звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитними договорами № 918043, № 500514 у розмірі 94 000 грн.

Стосовно вимог позивачів за зустрічним позовом суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Перелік підстав недійсності правочину, встановлений ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України є вичерпним.

Так, представником ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у якості підстави для визнання кредитних договорів № 918043 від 11 березня 2011 року, № 500514 від 27 квітня 2011 року, укладених КС «Інтер-Інвест» з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та договорів поруки від 11 березня 2011 року та від 27 квітня 2011 року, укладених КС «Інтер-Інвест» з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, зазначено «відсутність у КС «Інтер-Інвест» необхідного обсягу цивільної дієздатності в момент укладення договору», тобто ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Слід зазначити що цивільна дієздатність юридичної особи визначена ст. 92 ЦК України, відповідно вимог якої юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 92 ЦК України, якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Тобто, цивільна дієздатність юридичної особи це порядок здійснення нею цивільних прав та обовязків через свої органи або представника. Виникнення дієздатності означає, що юридична особа своїми діями може отримувати, створювати і здійснювати цивільні права та обов'язки. Дієздатність юридичної особи здійснюється її органами, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Серед вичерпного переліку підстав недійсності правочину, встановленого ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України відсутня така підстава недійсності правочину як відсутність необхідного обсягу цивільної правоздатності.

Доводи представника позивача за зустрічним позовом стосовно відсутності у позивача за первісним позовом правових підстав на здійснення діяльності з надання кредитів у звязку з відсутністю у період укладення спірних договорів ліцензії з надання кредитів членам кредитної спілки за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки спростовуються наступним.

Відповідно до п.1.2. Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання фінансових послуг України від 02.12.2003 року № 146: «Для надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів (кредитів банків, коштів інших установ та організацій) кредитна спілка зобов'язана отримати ліцензію на здійснення діяльності кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки.»

«Діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної спілки, а також коштів об'єднаних кредитних спілок, залучених кредитною спілкою, що є їх членом, та коштів спільних фінансових фондів асоціацій кредитних спілок, утворених їх членами, не потребує отримання ліцензії».

Відповідно до Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання фінансових послуг України від 02.12.2003 року № 146:

1.1. Залучені кошти - це грошові кошти, залучені кредитними спілками від банків, інших установ та організацій, крім коштів об'єднаних кредитних спілок, залучених кредитними спілками, що є їх членами та коштів спільних фінансових фондів асоціацій кредитних спілок, утворених їх членами. До залучених коштів не відносяться внески членів кредитних спілок, що спрямовуються на формування капіталу кредитних спілок.

КС «Інтер-Інвест» надані докази того, що власного капіталу кредитної спілки було достатньо для укладення спірних договорів.

Матеріалами справи не підтверджено здійснення КС «Інтер-Інвест» діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів (кредитів банків, коштів інших установ та організацій), у звязку з чим наявність ліцензії, відповідно до п. 1.2. Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання фінансових послуг України від 02.12.2003 року № 146, КС «Інтер-Інвест» не потребувало.

Доводи щодо відсутності спірних кредитів в даних бухгалтерської звітності КС «Інтер-Інвест» за 2012 рік як прострочених не приймаються судом до уваги оскільки не мають відношення до справи.

Свідок ОСОБА_10, яка працює головним бухгалтером у КС «Інтер-Інвест», у судовому засіданні підтвердила правомірність розрахунку заборгованості та правомірність видачі КС «Інтер-Інвест» відповідачам за первісним позовом кредитних коштів.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_11, оскільки жодних показань стосовно неправомірності укладених договорів між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 він не надав та взагалі зазначив, що працював в КС «Родинний кредит» водієм. У трудових відносинах з КС «Інтер-Інвест» він не перебував.

Доводи стосовно порушення КС «Інтер-Інвест» вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про кредитні спілки» в частині примушення до вступу у члени кредитної спілки, до отримання кредитів, щодо нечесної та агресивної підприємницької діяльності, щодо укладення спірних кредитних договорів під впливом омани не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Доводи стосовно відсутності такої ознаки членства у КС «Інтер-Інвест» як членство Товариства Червоного Хреста спростовуються наданими позивачем за первісним позовом копіями членських квитків на імя відповідачів, а також наданими відповідачами за первісним позовом листами Товариства Червоного Хреста, у яких надати змістовну та конкретну відповідь чи були та є відповідачі членами Товариства Червоного Хреста не надається можливим, оскільки така аналітика Товариством не ведеться. Окрім того, для набуття статусу члена КС «Інтер-Інвест» є необхідним, відповідно до вимог Статуту п.4 ст.14.2 внести пайовий та вступний внески. Тільки після цього особа набуває статусу члена КС «Інтер-Інвест». Окрім того, відповідно до ст. 13.2. статуту позивача «Зміна ознак, зазначених у статті 6 цього Статуту, не тягне за собою припинення членства у кредитній спілці». Оскільки позивачем за первісним позовом надано документальне підтвердження оплати відповідачами зазначених внесків такі доводи відповідача спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року N 2664-III (далі - Закон про фінансові послуги).

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За частиною першою статті 11 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною другою статті 11 Закону та абзацом шістнадцятим частини першої статті 6 Закону про фінансові послуги врегульовуються питання щодо відомостей, які кредитодавець має повідомити споживачеві до укладення договору споживчого кредиту, а статтею 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 7 грудня 2000 року N 2121-III (далі - Закон про банки) - щодо відомостей, які банк має надавати споживачеві як власному клієнту на його вимогу.

У частині третій статті 11 Закону встановлено правила збору та використання інформації щодо споживача як на стадії укладення договору споживчого кредиту, так і в процесі його виконання.

Положення частин четвертої - одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживача» передбачають такі права споживача, які за своїм змістом можливо реалізувати лише під час виконання договору споживчого кредиту. Зокрема, це право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; достроково повернути споживчий кредит; не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень договору; бути захищеним від суспільного поширення інформації про несплату боргу тощо.

Права споживачів на стадії виконання кредитного договору передбачаються також положеннями статті 1056-1 ЦК України, частини четвертої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частини другої статті 6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з якими банкам заборонено в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами, за винятком випадків, встановлених законом.

Таким чином, положення Закону України «Про захист прав споживача» спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживача» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідачі за первісним позовом не скористалися правом, передбаченим частинами 4-11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживача». Крім того ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначила, що будь-які претензії до КС «Інтер-Інвест» щодо порушення з боку кредитної спілки ЗУ «Про захист прав споживачів» до моменту предявлення позову були відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представником ОСОБА_6 не пред'явлено на розсуд суду жодного доказу на підтвердження заперечень проти первісного позову та в обгрунтування зустрічних позовних вимог. Доводи щодо примушення до вступу до КС «Інтер-Інвест», нечесної підприємницької практики, вчинення договорів під впливом помилки та/або обману та насильства, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також суд не приймає до уваги доводи щодо віднесення укладених між Позивачем та Відповідачем кредитних договорів до договорів приєднання, оскільки Кредитні договори не можна віднести до публічних договорів у розумінні статті 633 ЦК України (якою, зокрема, передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів), оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку банку або іншої фінансової установи встановлювати у кредитних договорах однакові умови для всіх позичальників.

Стосовно доводів представника відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_6 про відсутність у ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ознаки членства у КС «Інтер-Інвест», а саме Членства у товаристві Червоного Хреста України матеріали справи не містять доказів відсутності даної ознаки членства, натомість у матеріалах справи є копії членських квитків ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачами за первісним позовом та позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладених кредитних договорів, зобовязання щодо сплати суми кредиту у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитних договорів та договорів поруки.

На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів, судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Таким чином, з відповідачів в рівних частках, а не в солідарному порядку, підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 940 грн.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно акту надання послуг № 143-011 від 29.11.2014 року встановлено, що за розміщення оголошення у газеті «Слобідський край» про виклик ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_12 в судове засідання, позивачем було сплачено суму у розмірі 333,30 грн., яку суд стягує в рівних частинах з останніх на користь КС «Інтер-Інвест».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 92,203, 215, 526, 543, 546, 554, 612, 1054 ЦК України, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року N 2664-III, Закон України «Про захист прав споживача», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Інтер-Інвест» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний код облікової картки платника податку. НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний код облікової картки платника податку НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний код облікової картки платника податку НОМЕР_3, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь КС «Інтер-Інвест» (р/р 0158 в Харківському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533, 9) суму заборгованості за кредитними договорами № 918043, № 500514 у розмірі 94 000 (девяносто чотири тисячі) грн.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний код облікової картки платника податку НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний код облікової картки платника податку НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний код облікової картки платника податку НОМЕР_3, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь КС «Інтер-Інвест» (р/р 0158 в Харківському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533, 9) судовий збір у розмірі 940 (девятсот сорок) грн. та судові витрати у розмірі 333 (триста тридцять три) грн. 30 коп.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Інтер - Інвест», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області про визнання договорів недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.В. Вікторов