АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/1963/16 Головуючий І інстанції:Клімова С.В.
Провадження № 22-ц-/790/6690/16 Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Черкасова В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши його, просив про поділ майна, яке є сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 09 лютого 1993 року вони з ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2012 року шлюб між ними розірвано.

В 2001 році у період шлюбу на спільні кошти був придбаний автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер 16389ХК, № кузова ХТА210990РІ337538.

29 серпня 2002 року вказаний автомобіль був перереєстрований на ОСОБА_2 із заміною номерного знаку на 72799 ХК.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер 72799ХК, № кузова ХТА210990РІ337538, зареєстрований 29.08.2002р., згідно облікових даних ТСЦ 6346 РСЦ МВС в Харківській області на ОСОБА_2 обєктом спільної сумісної власності, як майно нажите у шлюбі.

Визнано за ОСОБА_1, в порядку поділу майна подружжя, право власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер 72799ХК, № кузова ХТА210990РІ337538, зареєстрований 29.08.2002р., згідно облікових даних ТСЦ 6346 РСЦ МВС в Харківській області на ОСОБА_2.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його зміну в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, визнати за ним право власності на ? частину автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер 72799ХК, № кузова ХТА210990РІ337538, зареєстрований 29.08.2002р., згідно облікових даних ТСЦ 6346 РСЦ МВС в Харківській області на ОСОБА_2, стягнути з останньої матеріальну компенсацію у розмірі вартості ? частини вказаного автомобіля, а саме: у розмірі 30218,50 грн..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не прийнято до уваги, що відповідач та її представник не заперечували проти задоволення п.2 його уточненої позовної заяви, а саме щодо відшкодування вартості ? частини автомобіля.

В ході апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 уточнив доводи апеляційної скарги, вважав за необхідне вважати спірний автомобіль обєктом спільної сумісної власності подружжя, залишити його ОСОБА_2, стягнувши з неї на його користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля у розмірі 30218 грн. 50 коп..

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає у повній мірі.

Розглядаючи спір, суд повно та всебічно зясував і встановив дійсні обставини справи, правильно визначився з природою правовідносин, що виникли між сторонами, і законом, що ці правовідносини регулює.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний сторонами в період шлюбу, а тому він є їх спільною власністю і відповідач як співвласник має право на 1/2 частину автомобіля.

Суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості ? частини автомобіля.

Судова колегія з висновком суду першої інстанції погоджується у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 СКмайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором

Відповідно до правил частин 4, 5 ст. 71 СК присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що за відсутності згоди одного із подружжя присудження грошової компенсації може мати місце на підставах, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової компенсації. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає у їх спільній частковій власності.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, привів мотиви, з яких вважав встановленою наявність фактів для визнання спірного автомобіля сумісною власністю подружжя та визнання права власності по ? частині його за кожним із сторін, а також щодо відсутності фактів для задоволення вимог про присудження грошової компенсації на користь позивача, правильно застосував зазначені в оскаржуваному рішенні нормативно-правові акти.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для їх задоволення, скасування чи зміни рішення суду судова колегія не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -