Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/6078/15 Головуючий у 1 інстанції Бойко О.Ю.
Номер провадження 22-ц/778/4060/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що у 2008 році була прийнята на посаду адміністратора ФОП ОСОБА_3 на 0,5 ставки на невизначений строк. 11.02.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був украдений трудовий договір, який посвідчений Правобережним Центром Зайнятості населення міста Запоріжжя. До трудової книжки було зроблено відповідний запис про прийняття на роботу та посвідчено печаткою роботодавця. За домовленістю сторін роботодавцем було визначено оклад, час роботи, вихідні дні та інші суттєві умови договору. Трудові обов'язки позивач виконувала у медичному кабінеті «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Починаючи з 01.01.2010 року на підставі заяви та згідно наказу №2 від 01.01.2010 року по підприємству вона була переведена на ставку починаючи з 02.01.2010 року. За домовленістю сторін з цього часу вона повинна була знаходитись на робочому місці повний робочий день у якості адміністратора, з 8-00 до 17-00 та повинна була виконувати прибирання приміщення та прилеглої території, із заробітною платою у розмірі 1500 грн.

Їй надано для ознайомлення копію наказу про підвищення окладу, на якому вона поставила свій підпис про ознайомлення та повернула роботодавцю, на що ОСОБА_3 пообіцяла., що внесе самостійно зміни до договору, копія якого знаходиться на зберіганні в центрі зайнятості. Заробітну плату позивач спочатку отримувала безпосередньо від ОСОБА_3, про що ставила підпис в відомості на отримання заробітної плати.

Починаючи з липня 2013 року до теперішнього часу роботодавець, не виконує своїх зобов'язань та не сплачує позивачу заробітної плати, при цьому позивач продовжує виконувати свої трудові обов'язки. Розмір невиплаченої заробітної плати склав 34500 грн.

У травні 2015 року вона отримала лист із копією наказу №1-пр від 15.04.2015 року «Про скорочення працівника» згідно якого посада адміністратора була скорочена, а її було звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, та запропоновано 22.06.2015 року прибути до Правобережного Центру Зайнятості населення.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 34500 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 27730 грн. заборгованості по заробітній платі.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ФОП ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно Наказу №1 від 11.02.2008 року «Про прийняття на роботу» (а.с.7), на підставі заяви, ОСОБА_4 була прийнята фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на посаду адміністратора на 0,5 ставки на невизначений строк, починаючи з 11.02.2008 року. Місце роботи: медичний кабінет «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Трудовий договір між працівником і фізичною особою 11.02.2008 року посвідчений Правобережним міським центром зайнятості за №3 (а.с.10).

Пунктом 3 зазначеного договору сторонами було визначено оплату праці Працівника у розмірі 257,50 грн. на місяць, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

До трудової книжки позивача було внесено відповідний запис про прийняття на роботу (а.с.12).

На підставі наказу №2 від 01.01.2010 року позивача переведено на повну ставку починаючи з 02.01.2010 року (а.с.8).

Відтак матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем.

Посилання відповідача на те, що позивач була переведена для роботи у іншу клініку, не є підставою для припинення виплати заробітної плати, позаяк за ст. 114 КЗпП при переведенні працівника на іншу постійну нижчеоплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення.

За ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відтак позивач не будучи звільненою з роботи мала право отримувати заробітну плату.

Доказів погодженого сторонами розміру заробітної плати в 1500 грн. позивачем не надано, а тому суд першої інстанції при розрахунку заборгованості виходив з розрахунку мінімальної заробітної плати встановленої законодавством.

Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням пропозицій, вироблених шляхом переговорів, представників професійних спілок, роботодавців, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, та переглядається залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції навів розрахунок заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленої законом мінімальної заробітної плати та кількості днів затримки та дійшов обґрунтованого висновку, що загальна сума заборгованості по заробітній платі, що підлягає стягненню з відповідача складає 27730 грн.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: