05.12.2016 Справа № 756/9897/16-ц
Номер справи 756/9897/16-ц
Номер провадження 2/756/4834/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 листопада 2016 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.07.2016 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно.

В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який був зареєстрований з дозволу бабусі ще в 2012 році.

Починаючи з 2013 року відповідач в квартирі не проживає та комунальні послуги не сплачує, а тому посилаючись на ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.16, 391 ЦК України просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з обставин викладених в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до договору дарування від 09.06.2016 року ОСОБА_3 подарувала кв.АДРЕСА_1 ОСОБА_1

В даній квартирі відповідно до довідки форми № 3 зареєстрований лише ОСОБА_2, який був зареєстрований в 2012 році, з дозволу попереднього власника, проте, як пояснив представник позивача в квартирі не проживає.

Відповідачем доводи позивача належними та допустими доказами не спростовано.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Суд вважає встановленим факт не проживання відповідача в спірній квартирі понад строк, встановлений законом без поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись ст.405, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя