Справа № 450/2622/16 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/7359/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року заяву позивача ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Липники, ур. «Біля акацій», кадастровий номер :03:002:0281.

Ухвалу суду оскаржила відповідач - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що ухвала суду першої інстанції винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Зазначає, що відчуження земельної ділянки є безпосереднім вираженням волі власника, а відтак не може бути безпідставно припинене чи обмежене в реалізації. Суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Відтак, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_4.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявились, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Скориставшись таким правом, позивач звернувся в суд з клопотанням про забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність позовних вимог виду забезпечення позову. Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третьої особи Тимків Мар`яна Романовича про поділ спільної сумісної власності подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме земельної ділянки, яка знаходиться у Львівській області, Пустомитівському районі, с.Липники, ур. «Біля Акацій», кадастровий номер :03:002:0281.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна земельна ділянка була набута під час перебування у шлюбі. Дана земельна ділянка була приватизованою та видано державний акт серії № 235139 від 19.07.2011 року на імя ОСОБА_6. Позивачу стало відомо, що остання на підставі договору дарування від 21.08.2015 року, зареєстрованого нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, подарувала дану земельну ділянку своєму синові ОСОБА_8. Проте, після того як позивач звернувся до ОСОБА_5 щодо поділу спільної земельної ділянки, йому стало відомо, що така вже зареєстрована на іншу особу, а саме ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою про право власності на речові права на земельну ділянку. Вважає, що дані обставини свідчать що відповідачка й надалі буде розпоряджатися з казаною земельною ділянкою з метою її відчуження на користь третіх осіб, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду та унеможливить захист законних інтересів позивача у даному судовому провадженні.

Враховуючи суть спору, зміст позовних вимог, підстави позову та обставини справи, беручи до уваги обґрунтування та аргументованість позивачем заяви про забезпечення позову, вид забезпечення позову, зазначені у заяві причини необхідності забезпечення позову, суд прийшов до вірного висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На думку колегії суддів у разі невжиття заходів виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність оскаржуваної ухвали нормам ЦПК України спростовуються заявою позивача про забезпечення позову, у якій останній зазначає причини, у звязку з якими, на його думку, потрібно забезпечити позов, а також міститься обґрунтування необхідності застосування зазначених у заяві видів забезпечення позову.

На думку колегії суддів зазначені в оскаржуваній ухвалі суду заходи забезпечення позову виходять саме із суті позовних вимог і не виходять за межі останніх.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_9