Справа № 463/6368/15-ц
Провадження № 2/463/718/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судового засідання Попович Х.І.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

у м. Львові

у відкритому судового засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

позивачі, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, звернулись до суду із позовом до відповідачів, третьої особи про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 на 7/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання недійсним реєстраційного посвідчення від 16.02.1998 року, виданого Львівським обласним державним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, записане в реєстрову книгу №16 за реєстраційним №2796, визнання за ОСОБА_7 права власності на 4/16 частин вказаного житлового будинку, визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 по 3/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1, сараю під літ. «К» та вбиральні під літ. «У» за кожним після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Позовну заяву мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8 та ОСОБА_11 Після проведення реконструкції будинку, в судовому порядку в 1996 році за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12 було визнано право власності на 1/4 частин 2 поверху будинку за кожним. В подальшому частину будинку ОСОБА_11 була відокремлено із присвоєнням окремого будинкового номеру «№34-А». ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, за заповітом якого все майно мало перейти дітям ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_1 та внуку ОСОБА_5 Разом з тим, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності на реконструйований будинок не оформили. Під час розгляду справи судом в 1996 році, ОСОБА_12 помер, а тому за ОСОБА_7 визнано право власності на 7/16 частин другого поверху. Разом з тим, відповідачем ЛОД БТІ та ЕО було помилково зареєстровано право власності на 7/16 частин всього будинку. З врахуванням вказаних обставин та часток у праві власності, частки співвласників в будинку на час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_8 становили: ОСОБА_8 - 5/8 частин, ОСОБА_9 - 1/8 частина, ОСОБА_7 - 2/8 частин. Після смерті ОСОБА_9, її частка було розділена між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10 та по праву представлення - ОСОБА_5 по ? частини. В кінцевому результаті ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 повинно належати після смерті по 3/16 частини житлового будинку кожному. ОСОБА_7 належить 4/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1. З врахуванням наведеного, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити своє право власності, а тому змушені звернутись до суду.

Позивачі та їх представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні наведеним вище, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засідання позов визнав, пояснив, що дійсно ЛОДКБТІ було невірно зареєстровано право власності за ОСОБА_7, окрім цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності не оформили, шо унеможливлює оформлення та реєстрацію права власності. Відносно розміру часток, які мають успадковуватися всіма спадкоємцями, які розрахували позивачі не заперечив.

Відповідач ОСОБА_7 в судові засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином за місце реєстрації, причин неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала.

Відповідач ОСОБА_6 в судові засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку за останнім відомим місце проживанням, та через засоби масової інформації, причин неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала.

Представник відповідача ЛОДКБТІ в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення не подав.

З врахуванням наведеного, суд вважає можливим здійснити розгляд справи без участі вказаних відповідачів на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у вирішення спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачів, їх представників та відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити час з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копії дублікату договору міни від 02.09.1982 року, посвідченого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №3499, ОСОБА_8 набув право власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Інших 3/5 частин вказаного житлового будинку належало ОСОБА_11

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 7 травня 1996 року за ОСОБА_7 визнано право власності на 7/16 частин другого поверху житлового будинку АДРЕСА_1. Окрім цього, в мотивувальній частині рішення суд заначив, що виходив із рівності часток у власності ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14 та ОСОБА_7 по ? за кожним. Враховуючи те, що на час розгляду справи судом ОСОБА_12 помер, то за ОСОБА_7 було визнано право власності на 7/16 частин другого поверху житлового будинку, із приєднанням частки неповнолітнього сина.

У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, як вбачається із довідки ОКП «БТІ та ЕО» від 17.122014 року (а.с.22), на підставі рішення суду від 07.05.1996 року ОКП «БТІ та ЕО» зареєстровано за ОСОБА_7 право власності на 7/16 частин всього будинку АДРЕСА_1

Окрім цього, розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №207 від 21.05.2010 року (а.с.20), частині будинку, що належала ОСОБА_11 присвоєно будинковий номер АДРЕСА_1

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10), ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина згідно заповіту, посвідченого 17 березня 1992 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1823. Відповідно до вказаного заповіту належний на праві власності житловий будинок із усіма господарськими будівлями, що знаходиться на АДРЕСА_1, ОСОБА_8 заповів своїм дітям - ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_1 та внуку - ОСОБА_5 в рівних частках. Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_5 мали право на спадкування по ? частині майна спадкодавця на кожного.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10 та по праву представлення - ОСОБА_5 Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_5 мали право на спадкування по ? частині майна спадкодавця ОСОБА_9 на кожного.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за час свого життя не оформили права власності на реконструйований будинок та не змінили свої частки з врахуванням здійсненої надбудови та рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07.05.1996 року, та відокремлення частини будинку, що належала ОСОБА_11, що позбавляє всіх спадкоємців оформити спадщину у нотаріальній конторі.

Відповідно до положень ЦК Української РСР в редакції, яка діяла станом на момент смерті вказаних осіб, зокрема ст.524 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.528 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачі та відповідач фактично вступили у володіння та управління спадковим майном та звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

З врахуванням наведених обставин, суд погоджується із доводами що сторони, звернувшись до нотаріуса у встановленому законом порядку, не мали можливості оформити право власності, проте фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

Разом з тим, як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.8), ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 спадкові права як спадкоємець після смерті батьків не оформив. Також встановлено, що спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_15, яка у встановленому законом порядку заявила про свої спадкові права.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в редакції, яка діяла на момент смерті ОСОБА_10 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, з врахуванням визнання позову відповідачем, суд погоджується із доводами позивачів, що після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 частки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 становили по 3/16 частини житлового будинку за кожним, а ОСОБА_7 належить 4/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

А тому, з врахуванням наведеного, слід скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на 7/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати недійсним реєстраційне посвідчення від 16.02.1998 року. Також слід визнати за ОСОБА_7 права власності на 4/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 3/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1, сараю під літ. «К» та вбиральні під літ. «У» за кожним після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивачів в рівних частках слід стягнути судовий збір в розмірі 465 грн., а з ОСОБА_7 на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 551,2 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 208, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на 7/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати недійсним реєстраційне посвідчення від 16.02.1998 року, видане Львівським обласним державним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, записане в реєстрову книгу №16 за реєстраційним №2796.

Визнати за ОСОБА_7 права власності на 4/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 3/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1, сараю під літ. «К» та вбиральні під літ. «У» за кожним після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Стягнути з ОСОБА_5 (і.н.НОМЕР_4), ОСОБА_6 в рівних частках на користь ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_5), ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_6) судовий збір в розмірі 465 грн. (чотириста шістдесят п'ять гривень)

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок)

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.