АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1315/16 Справа № 191/1654/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Петешенкової М.Ю., Черненкової Л.А.,

при секретареві Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (треті особи: Державна реєстраційна служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Друга синельниківська державна нотаріальна контора) про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 5/6 частин житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсним на підставі ст.1301 ЦК України виданого відповідачу ОСОБА_4 синельниківською державною нотаріальною конторою 22.11.2013р. свідоцтва про його право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області після померлої 16.08.2011р. матері ОСОБА_5 В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що рішенням Синельниківського райсуду Дніпропетровської області від 17.04.2014р. визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину на імя матері ОСОБА_5 від 08.09.2006р. та визнано право власності на ? частину житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове за ОСОБА_3 у порядку спадкування після померлого 21.02.2005р. батька ОСОБА_6

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 11.11.2015р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним видане 22.11.2013р. ОСОБА_4 синельниківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове після померлої 16.08.2011р. матері ОСОБА_5 В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за такими підставами.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право відповідача на спадщину за заповітом матері ОСОБА_5, суд першої інстанції посилався на преюдиційне значення рішення Синельниківського райсуду від 17.04.2014р., яким визнано частково недійсним свідоцтво про право ОСОБА_5 на спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_6 та яким визнано право власності ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове у порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_6

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Батьки сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1947 року. 28.12.1998р. на імя ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на домоволодіння №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області.

21.02.2005р. ОСОБА_6 помер, а 08.09.2006р. ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, яке розміщувалось на земельній ділянці площею 911кв.м. та складалось з двох житлових будинків А-1 загальною площею 62,3кв.м. та А1-1 загальною площею 40,2 кв.м., а також господарських будівель та споруд літньої кухні Б-1, сараю В-1, гаражу Г-1, погребу П-1, вбиральні Е-1, водоколонки Л-1, літнього душу Ж-1, літньої кухні И-1, погребу П1-1, лазні К-1, вбиральні Л1-1, (а.с.54).

Після отримання свідоцтва про право на спадщину вказане домоволодіння №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області розділено ОСОБА_5 наступним чином.

Так, 09.08.2007р. ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, який розміщений на земельній ділянці площею 569кв.м. та складався з житлового будинку А-1 площею 62,3кв.м, літньої кухні Б-1, сараю В-1, гаражу Г-1, погребу П-1, вбиральні Е-1, водоколонки Л-1 та споруд (а.с.52).

04.10.2007р. іншу частину домоволодіння, якому присвоєно інший номер - №6«б» та яке, зокрема, складалось з житлового будинку А1-1 загальною площею 40,2 кв.м. та господарчих будівель та споруд, ОСОБА_5 подаровано ОСОБА_3 З 20.03.2008р. ОСОБА_3 зареєстрована за адресою житлового будинку №6«б» по вул. Р.Люксембург у смт.Іларіонове (а.с.7,8).

25.09.2006р. ОСОБА_5 склала заповіт на імя сина ОСОБА_2, а 16.08.2011р.- померла. 22.11.2013р. після померлої матері ОСОБА_5 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, який складався з житлового будинку А-1, літньої кухні Б-1, сараю В-1, гаражу Г-1, погребу П-1, вбиральні Е-1, водоколонки Л-1 та споруд (а.с.34). У свідоцтві також зазначено, що на залишок цього житлового будинку 1/6 частину відповідне свідоцтво у порядку спадкування ОСОБА_3, 05.10.1951р.н., не видавалось.

Рішенням Синельниківського райсуду Дніпропетровської області від 17.04.2014р., яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_3 визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину на імя матері ОСОБА_5 від 08.09.2006р. та визнано право власності на ? частину житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове за ОСОБА_3 у порядку спадкування після померлого 21.02.2005р. батька ОСОБА_6 При цьому у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання заповіту ОСОБА_5 недійсним відмовлено. Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після померлого батька, оскільки проживала та була зареєстрована на день його смерті у домоволодінні №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове, яке на той час складалось з двох житлових будинків А-1 загальною площею 62,3кв.м. та А1-1 загальною площею 40,2 кв.м. та господарських будівель та споруд. Частка ОСОБА_3 у вигляді ? частини визначена судом від належної ОСОБА_6 спадкової ? частини вказаного домоволодіння, оскільки інша ? частина належала дружині та спадкоємиці ОСОБА_5 (а.с.10-17). При цьому на яку саме визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_5 у рішенні суду не визначено.

Тобто, зі встановлених вказаним судовим рішенням обставин вбачається, що за ОСОБА_3 у порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове, яке складалось з двох житлових будинків: А-1 загальною площею 62,3кв.м. та А1-1 загальною площею 40,2 кв.м. з відповідними господарчими спорудами та розміщувалось на земельній ділянці площею 911кв.м. Між тим, з 2007 року після розділу домоволодіння та відчуження ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 його частини з житловим будинком А1-1 загальною площею 40,2 кв.м., відповідними господарчими спорудами та земельною ділянкою, первинний обєкт нерухомого майна змінився та утворилось два нових. Зокрема, один з них ОСОБА_5 подаровано ОСОБА_3 04.10.2007р., а на інший 09.08.2007р. ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності. Обєктом за останнім свідоцтвом визначено житловий будинок №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, який вже розміщувався на меншій земельній ділянці - площею 569кв.м. та складався лише з одного житлового будинку площею 62,3кв.м з відповідними господарчими спорудами. Ні договір дарування, ні вказане свідоцтво про право власності ОСОБА_5 не оспорювалось. Проте саме на визначений свідоцтвом від 09.08.2007р. новий обєкт нерухомого майна і видане ОСОБА_2 свідоцтво про його право на спадщину за заповітом.

Враховуючи встановлені обставини про те, що оспорене ОСОБА_3 свідоцтво про право ОСОБА_2 на спадщину за заповітом видане йому відносно іншого обєкту нерухомого майна, ніж той обєкт, на який судовим рішенням визнано право ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом, факт відсутності останнього обєкту нерухомого майна, неоспореність та дійсність свідоцтва про право власності 09.08.2007р. на імя ОСОБА_5 та договору дарування на імя ОСОБА_3, а також дійсність заповіту ОСОБА_5 передбачених ст.1301 ЦК України підстав для визнання свідоцтва про право ОСОБА_2 на спадщину за зазначеним заповітом за вказаними ОСОБА_3 у позові обставинами немає.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 5/6 частин житлового будинку №6«а» по вул.Р.Люксембург у смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, виданого 22.11.2013р. ОСОБА_4 синельниківською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом померлої 16.08.2011р. матері ОСОБА_5.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_7

ОСОБА_8