УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення грошових коштів.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 600 гривень авансу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 830 гривень 40 копійок витрачених на матеріали для проведення ремонту будинку.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутих витрат на проведення ремонтних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9 375 гривень 88 копійок витрат на проведення ремонтних робіт.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення витрат на проведення ремонтних робіт та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вирішуючи спір в частині стягнення витрат на проведення ремонтних робіт, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що висновком судової будівельно-технічної експертизи віл 17 листопада 2015 року №С-307 було підтверджено проведення будівельних робіт по благоустрою житлового будинку, належного ОСОБА_2, і який мала намір придбати позивач, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 390 ЦК України коштів на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів та їх обґрунтованості.

Проте оцінка доказів не є компетенцією суду касаційної інстанції у розумінні ч.1 ст.335 ЦПК України, згідно з якою касаційний суд не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко