АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2048/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
17 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:
головуючогоМіщенка С. В.
суддівКачана О. В., Сіренка Ю. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" - Нагорного Андрія Євгеновича та апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" - Римаря Андрія Вікторовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО", товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" про визнання правочину недійсним та застосування реституції
в с т а н о в и л а :
У серпні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ТОВ «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції.
Свої позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що 30 травня 2015 р. між ОСОБА_8 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 715394, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід'ємною частиною договору. Терміни, що використовуються в договорі та системі АвтоТак, визначаються в договорі.
30 травня 2015 p. між ОСОБА_8 та ТОВ «AT Сервіс» було укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 12 600,00 грн. за рахунок довірителя.
Відповідно до додатку № 1 до договору № 715394 метою його укладення було отримання автомобіля КІА Sportage, вартість якого в договорі не указана.
Відповідач повинен був надати послуги позивачу, предметом яких є придбання автомобіля КІА Sportage, вартість якого в договорі не указана, через систему придбання у групах АвтоТак.
Проте, ані в самому договорі, ані в додатках до неї не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору.
Позивач зазначав, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення.
Також ОСОБА_8 наголошує на тому, що умови договору № 715394 від 30.05.2015 р. є несправедливими по відношенню до нього, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.
Тому, позивач просив суд;
- визнати недійсним з моменту укладення Договір № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, укладений між ОСОБА_8 та ТОВ «АВТО ПРОСТО»;
- стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 90 000 грн.;
- визнати недійсним з моменту укладення Договір № 715394 від 30 травня 2015 року укладений між ОСОБА_8 та ТОВ «АТ СЕРВІС»;
- стягнути з ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 12 600 грн.;
- судовий збір стягнути з відповідачів.
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року позовні вимоги було задоволено повністю /а.с. 77-81/.
У січні 2016 року представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернувся з заявою про перегляд заочного рішення /а.с.93-124/, розглянувши яку суд задовольнив, та після розгляду справи ухвалив рішення від 26 квітня 2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_8 було задоволено повністю /а.с.173-177/:
- визнано недійсним з моменту укладення договір № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, укладений між ОСОБА_8 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»;
- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 90 000 грн. 00 коп.;
- визнано недійсним з моменту укладення договір №715394 від 30 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_8 та товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС»;
- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 12 600 грн. 00 коп.;
- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» в дохід держави судовий збір в сумі 900 грн. 00 коп.;
- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у серпні 2016 року з апеляційною скаргою звернувся представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» /а.с. 185-188/ і представник ТОВ «АТ СЕРВІС» /а.с. 193-201/.
Доводи обох апеляційних скарг ґрунтуються та тому, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом неправильно було встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно визначено відповідно до встановлених судом обставин, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами, та, як наслідок, невірно застосовано норми матеріального права.
Зокрема апелянт - ТОВ «АТ СЕРВІС» зазначає, що позивачем не була обґрунтована вимога щодо визнання недійсним Договору доручення № 715394, а судом при її задоволені не було встановлено дійсні обставини справи. Зокрема, суд не врахував, що Договір доручення був виконаний, оскільки після повідомлення про включення договору №715394 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_8 до групи №1225, отримані від позивача 12 600 грн. ТОВ «АТ СЕРВІС» на виконання спірного договору перерахувало на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». У зв'язку з чим висновки суду першої інстанції про стягнення цих коштів на користь ОСОБА_8 апелянт вважає помилковими.
А представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» не погоджується з висновками суду першої інстанції, які були покладені в основу рішення, що зі сторони ТОВ «АВТО ПРОСТО» було допущено порушення вимог ст.18-19 Закону України «Про захист прав споживача», та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зокрема:
що умови договору є несправедливими, оскільки доказів на доведення цих тверджень позивача останній не надав, а в умовах договору описано всі послуги, що надає відповідач з їх детальним описом, який виключає подвійне тлумачення і що відсутні необхідні три ознаки, передбачені ст.18 Закону України «Про захист прав споживача» для такого висновку;
що відсутні строки Договору, оскільки з його тексту прямо вбачається, що він діє протягом семи років або до моменту виконання зобов'язань сторонами;
що у договорі відсутні характеристики та ціна автомобіля, оскільки в його умовах було передбачено про базову комплектацію автомобіля «Кіа Спортейдж» вартістю за його поточною ціною станом на дату укладення договору;
що у відповідача відсутня ліцензія на здійснення такого виду фінансових послуг як залучення фінансових активів від фізичних осіб для придбання товарів у групах ( оскільки ТОВ «АВТО ПРОСТО» має відповідну ліцензію для такого виду діяльності як адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі);
що на підписання цього договору мала надати дозвіл дружина позивача, оскільки предметом Договору є виключно надання послуг, який не є договором стосовно цінного майно, а отже й згода дружини не потрібна, а навпаки, відповідно до ст.65 СК України, вважається, що позивач діяв за згодою дружини.
Представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» Нагорний А.Є. просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Представник ТОВ «АТ СЕРВІС» - Римарь А.В. просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалами від 22 серпня 2016р. за вказаними апеляційними скаргами відкрито апеляційне провадження /т.1 а.с.222, 240/.

15.09.2016р. та 06.10.2016р. колегія суддів розглянула апеляційну скаргу представника ТОВ "АВТО ПРОСТО" - Нагорного А.Є. та апеляційну скаргу представника ТОВ "АТ СЕРВІС" - Римаря А.В. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ТОВ "АВТО ПРОСТО", ТОВ "АТ СЕРВІС" про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

Предметом розгляду була як апеляційна скарга представника ТОВ "АВТО ПРОСТО", так і апеляційна скарга представника ТОВ "АТ СЕРВІС" /т.2 а.с. 10-11,16-18/.

За наслідками апеляційного розгляду , 06 жовтня 2016 року колегією суддів рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції було скасоване та ухвалене нове рішення.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції - відмовлено /т.2 а.с.19-23/.

Але при проголошенні в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення, судом було помилково не зазначено і про розгляд апеляційної скарги представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС".

У зв'язку з чим виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення, про що були повідомлені сторони, але до суду не з'явилися /т.2 а.с.24/.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Ч. 3, ч. 4 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Враховуючи встановлені обставини та зважаючи на те, що при ухваленні рішення від 06 жовтня 2016 року з приводу вимог заявлених в апеляційній скарзі представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" не ухвалено рішення, колегія суддів вбачає за можливе ухвалити додаткове рішення, яким апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" - Римаря Андрія Вікторовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року задовольнити з підстав, що зазначені в рішенні від 06 жовтня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 220, 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

По справі за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" - Нагорного Андрія Євгеновича та апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" - Римаря Андрія Вікторовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО", товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" про визнання правочину недійсним та застосування реституції - ухвалити додаткове рішення.

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" - Римаря Андрія Вікторовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року - задовольнити.

Додаткове рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу проголошення.

Головуючий :

Судді :