Справа №515/1891/16-ц
Провадження №2/515/3270/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
22 грудня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Сивоконь Т.І.
за участю секретаря Комерзан Л.І.
представника позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Татарбунари справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення права користування житловим будинком,
14 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок №52 по вул.8 Березня в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області. Крім позивачки у вказаному будинку зареєстрована на її прохання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та з незрозумілих причин без згоди позивачки її діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Вже більше року (з серпня 2014 року) відповідачка та її діти не мешкають у будинку ОСОБА_2 Під час останньої телефонної розмови на добровільних засадах знятись з реєстрації ОСОБА_3 відмовилась без будь-яких поважних причин. Місце знаходження її невідоме.
Тоді позивачка звернулася до Татарбунарського РС ДМС України в Одеській області із заявою про зняття відповідачки та її дітей з реєстрації у будинку ОСОБА_2, однак останній відмовлено, в звязку з тим, що це можливо лише з добровільної заяви відповідача або за рішенням суду. В звязку з цим позивачка вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.
В судове засідання представник позивачки не з'явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутністю.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання неодноразово не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у відповідності до ч.ч.5,9 ст.74 ЦПК України - шляхом опублікування оголошення в пресі (а.с.30,31).
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідачки, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачка згодна.
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Татарбунарське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 26 вересня 2005 року № витягу 8456004 позивачці, на підставі договору купівлі продажу, на праві приватної власності належить будинок по вул.8 Березня, 52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області (а.с.9).
Як підтверджується копією договору купівлі-продажу ВСМ № 564314 від 16.09.2005 року (а.с.7) ОСОБА_6 передає у власність, а ОСОБА_7 приймає у власність будинок за № 52 з спорудами по вул.8 Березня, 52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області.
Із копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 081806 (а.с.13) вбачається, що 15.05.2008 року був укладений шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7. Після реєстрації шлюбу остання змінила прізвище з «Гаврилюк» на «Огурцову».
Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с.10) в будинку по вул.8 Березня,52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області з серпня 2014 року зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Відповідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з серпня 2014 року не мешкає у будинку №52 по вул.8 Березня в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області, обставин на підтвердження поважності причин такої відсутності відповідачкою судом не встановлено. Перешкоди для проживання в зазначеному будинку відповідачці не чинилися, участі в утриманні будинку вона не приймає, комунальні платежі не оплачує, її особисті речі в будинку не зберігаються.
З огляду на вказане суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вул.8 Березня, 52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області.
Обговорюючи законність та обґрунтованість позовних вимог щодо визнання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування будинком по вул.8 Березня, 52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області, суд приходить до наступних висновків.
Статтями 47,48 Конституції України, визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст.176 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.
Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» право на достатній життєвий рівень має кожна дитина на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Як зазначено в ч.2 ст.27 Конвенції «Про права дитини» батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зважаючи на вимоги закону та докази, які були досліджені в ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що навіть при доведеності факту не проживання у спірному житлі понад 1 рік, виключно в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, слід відмовити в задоволенні позову в частині визнання неповнолітніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням по вул.8 Березня, 52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області, оскільки задоволення позову в цій частині грубо порушить гарантоване Конституцією та вищеназваними Законами України право неповнолітніх дітей на забезпечення житлом.
Керуючись ст.ст.8, 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.27 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.47,48 Конституції України, ст.176 СК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення права користування житловим будинком задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, у праві користування житлом, шляхом позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, права користування житловим будинком по вул.8 Березня, 52 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення. Форма та змісти заяви про перегляд заочного рішення повинна відповідати ст.229 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з загальним порядком рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сивоконь