АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/2366/2016 Доповідач: Вербицька Л.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_6 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - Університет) звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_7 проходив навчання в Університеті з серпня 2010 року по лютий 2014 року. 15 серпня 2010 року між Університетом та відповідачем укладено тристоронній Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п.2.3.6. Договору відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в Університеті згідно з затвердженим розрахунком. Після закінчення навчання, 28 лютого 2014 року відповідача було відраховано зі складу курсантів та відрекомендовано для подальшого проходження служби до УМВС України в Херсонській області. 03 лютого 2016 року ОСОБА_6 звільнився зі служби в поліції за власним бажанням до встановленого трирічного терміну перебування на службі, у звязку з чим Університет просив суд стягнути з ОСОБА_6 фактичні витрати, пов'язані з його утриманням в розмірі 33 976,06 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено. Вирішено: стягнути з ОСОБА_6 на користь Університету витрати, повязані з утриманням, у загальному розмірі 33 976,06 грн., а також судові витрати в сумі 1 378,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Письмових заперечень на скаргу не надходило.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України, виходив з того, що ОСОБА_6 зобов'язаний відшкодувати понесені Університетом витрати на його утримання та навчання, оскільки він звільнився за власним бажанням з органів внутрішніх справ України до спливу трьохрічного терміну, передбаченого договором.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду і вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що наказом Університету від 16 серпня 2010 року № 107 о/с ОСОБА_6 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХЮІ ХНУВС та присвоєно звання «рядовий міліції» (а.с.4).

15 серпня 2010 року між ХЮІ ХНУВС, Головним управлінням МВС України в Херсонській області та ОСОБА_6 було укладено Договір про підготовку фахівця у ХЮІ ХНУВС (а.с.8).

29 серпня 2011 року між Університетом, Головним управлінням МВС України в Херсонській області та ОСОБА_6 було укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.9-10).

Наказом Університету від 28 лютого 2014 року № 32 о/с курсанта 4-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства за напрямком підготовки «правознавство» лейтенанта міліції ОСОБА_6 з 28 лютого 2014 року відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Херсонській області (а.с.6). В даному наказі зазначено, що сума витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_6, складає 33 976,06 грн.

Наказом Головного управління національної поліції в Херсонській області від 03 лютого 2016 року № 13 о/с звільнено зі служби в поліції за ст..77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію» лейтенанта міліції ОСОБА_6 оперуповноваженого Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП. Вислуга років на день звільнення складає 05 років 05 місяців 18 днів (а.с.7).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами розділу «Обов'язки Сторін» Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 29 серпня 2011 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6, зокрема пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 передбачено, що університет забезпечує відповідача теоретичною та практичною підготовкою, створює умови для навчання, забезпечує харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

У п. 2.3.6 даного договору зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору (п.п. 3.1, 3.2 - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання), особа повинна відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію», в редакції яка діяла станом на час укладення договору, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, пропрацювавши з 28 лютого 2014 року по 03 лютого 2016 року, тобто строк, менший за встановлений трирічний термін умовами зазначеного договору.

Згідно п. 4.1 договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України затверджено постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01 березня 2007 року «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ с України» (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою.

У ст. 2 Порядку визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: - грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; - перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; - оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, в редакції, яка діяла на момент вступу ОСОБА_6 до Університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом 3-х років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків, загальна сума утримання курсанта ОСОБА_6А Університетом складає 33 976,06 грн. (а.с.11,30-38,56,57,60-138). Розміри та вид складових частин суми грошового, продовольчого, речового та комунального утримання Університетом здійснено у відповідності до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України, і відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано.

Посилання апелянта на те, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування розміру суми, яка підлягає стягненню в якості відшкодування витрат на утримання, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів, наданих Університетом, на підтвердження понесення позивачем витрат на утримання ОСОБА_6 за час його навчання у вищому навчальному закладі у вигляді грошового забезпечення в розмірі 9 803,75 грн., продовольчого забезпечення в розмірі 10 671,63 грн., речового забезпечення 2 698,24 грн., а також витрат на оплату житлово-комунальних послуг і спожитих електроносіїв в сумі 10 802,44 грн.

Твердження апелянта про те, що в період з 15 січня 2011 року по 28 лютого 2014 року він не проживав в казармі на території Університету і тому відсутні підстави для стягнення з нього витрат на утримання, не заслуговує на увагу, оскільки саме по собі не проживання відповідача в казармі на території Університету не є підставою для звільнення його від передбаченого укладеним договором відшкодування фактичних витрат, повязаних з утриманням.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача понесених Університетом витрат, повязаних з його утриманням.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.І.Вербицька

Судді: А.Г.Колісниченко

ОСОБА_3