Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаною скаргою, мотивуючи тим, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з ОСОБА_4 на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, починаючи

з 14 серпня 2009 року і до досягнення дитиною 23-х років або припинення навчання. 10 лютого 2010 року видано виконавчий лист. 27 серпня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Куліковою І.І. (далі - головний держвиконавець Кулікова І.І.) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду.

З даною постановою ОСОБА_3 не погодилась, оскільки головним держвиконавцем Куліковою І.І. не враховано, що відносно ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження за ухилення від сплати аліментів за ч. 1 ст. 164 КК України. Крім того не виконано вимоги ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та обов'язків з нарахування заборгованості по аліментах. Зазначала, що 21 серпня 2014 року головним держвиконавцем Куліковою І.І. складено розрахунок заборгованості боржника по аліментах, який був отриманий 23 серпня 2014 року, і не зважаючи на те, що строк оскарження розрахунку до суду не сплинув, головний держвиконавець Кулікова І.І. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ураховуючи наведене, просила поновити строк для оскарження постанови про закриття виконавчого провадження, визнати незаконними дії головного держвиконавця Кулікової І.І. в частині закінчення виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання дитини, визнати незаконною та скасувати постанову головного держвиконавця Кулікової І.І. про закінчення виконавчого провадження від 27 серпня

2014 року по виконавчому листу від 10 лютого 2010 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 8 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постановлені у справі ухвали та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що державним виконавцем у повному обсязі, виконані усі передбачені національним законодавством України дії, спрямовані на виявлення джерел доходів боржника, встановлення його майнового стану. Зазначав, що головний держвиконавець Кулікова І. І., діючи у межах своїх повноважень і у відповідності до закону, пересвідчившись у відсутності заборгованості у боржника по аліментах, закрила виконавче провадження.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що постановою головного держвиконавця Куліковою І.І. від 27 серпня 2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконанням рішення Бердянського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною 23-х років, або припинення навчання у зв'язку з повним фактичним . Того ж дня вказана постанова була направлена представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_7

Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах

від 21 серпня 2014 року на день закриття виконавчого провадження заборгованість по аліментах у ОСОБА_4 відсутня. Даний розрахунок отриманий особисто ОСОБА_3 і нею не оспорений.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, п. 8 ч. 1 ст. 48 наведеного Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разіфактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Вирішуючи спір, суди вважали, що при постановленні оскаржуваної постанови головним держвиконавцем Куліковою І.І. виконано усі передбачені законодавством України дії, спрямовані на виявлення джерел доходів боржника, встановлення його майнового стану, проте суди не звернули уваги на те, що ОСОБА_3 оспорено постанову державного виконавця про відсутність заборгованості по сплаті аліментів та надано на підтвердження наявності заборгованості докази, зокрема рішення Словацького суду Словацької Республіки від 16 жовтня 2013 року про наявність доходу, одержаного боржником від роботи на морських суднах в якості капітана судна. Також зазначала про відкрите кримінальне провадження відносно боржника ОСОБА_8 за ухилення від сплати аліментів (ч. 1 ст. 164 КК України),

У зв'язку з наведеним, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, постановлені в справі ухвали не можуть вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 342 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи а на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області

від 22 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська