Справа № 462/4490/16 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6625/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шеремети Н.О.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, представника відповідача РВ ФДМ України у Львівській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівський завод Автонавантажувач» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівський завод Автонавантажувач», Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області про поновлення на посаді, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 серпня 2016 року відкрито провадження по даній справі.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач».

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Зазначають, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону в частині правил підсудності. Вказують на те, що позивачем вірно зазначено, що відповідач-2 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Стрільців, 3, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Львова. Однак, адресою фактичного місця знаходження Відповідача-1 ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» є м. Львів, вул. Шевченка, 321, а не м. Львів, вул. Залізнична, 321, що також територіально відноситься до Шевченківського району м. Львова. Крім цього, зазначають, що основна частина майна, що знаходиться в приватній власності ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач», знаходиться на вул. Шевченка, 321 у м. Львові. З наведеного вбачається, що дана справа не підсудна Залізничному суду м. Львова.

В судове засідання представник ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» не зявився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представника суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Клопотання, що надійшло від відповідача ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» про відкладення розгляду з посиланням на незадовільний стан здоровя представника, колегія суддів вважала необґрунтованим, оскільки жодних даних про те, який саме із представників не зміг прибути у судове засідання через незадовільний стан здоровя відповідачем в клопотанні не має, а крім цього будь-яких доказів, які б свідчили про захворювання певного представника відповідача, що унеможливлювало б його участь у судовому засіданні суду представлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, ОСОБА_2 подано позов, що заявлений до Публічного акціонерного товариства «Львівський завод Автонавантажувач» та Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області про поновлення позивача на посаді Голови правління Публічного акціонерного товариства «Львівський завод Автонавантажувач».

Оскаржуваною ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 22 серпня 2016 року відкрито провадження у справі за згаданим позовом.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно змісту п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови пред'являються: до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи за положеннями статті 93 ЦК. При вирішенні зазначених питань суди також мають враховувати роз'яснення, що містяться в Рішенні Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року № 15-рп/2001 (справа щодо прописки). Не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні. Позови до таких осіб пред'являються за останнім місцем проживання до взяття під варту чи до поміщення до медичного закладу.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно роз'яснень даних у п.40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частина перша статті 113 ЦПК України). Суди мають виходити з того, що таке правило підсудності зазвичай стосується позовних вимог, які випливають із однієї правової підстави та пред'являються до кількох осіб (наприклад, позов до кількох відповідачів про відшкодування шкоди, завданої здоров'ю чи майну позивача їх спільними діями; позов до засобів масової інформації та автора поширеного ними матеріалу про спростування недостовірної інформації). За змістом статті 109 і частини першої статті 113 ЦПК України такий вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. Отже, правило частини першої статті 113 ЦПК України не змінює правила виключної підсудності. У зв'язку із цим якщо до кількох відповідачів пред'явлено позови, пов'язані між собою, на один з яких поширюється виключна підсудність, то щодо вимог, пов'язаних між собою, діють правила статті 114 ЦПК України.

Таким чином, законодавець надав право позивачу на власний розсуд обирати підсудність справ, у яких останній звертається з вимогою (вимогами) до декількох відповідачів.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви та витягів Реєстру фізичних та юридичних осіб підприємців (а.с. 21, 97-104), місце знаходження Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області є м. Львів, вул. С.Стрільців, 3, що територіально відноситься до Галицького району м. Львова, а місце знаходження ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» м.Львів, вул. Залізнична, 7, що територіально відноситься до Залізничного району м.Львова. Згадане місцезнаходження відповідача ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» підтверджується, також, і копією статуту товариства (а.с. 50-63).

Враховуючи вказане, а саме те, що місце знаходження одного із відповідачів є м. Львів, вул. Залізнична, 7, що територіально відноситься до Залізничного району м. Львова, позивачем вірно, на свій вибір, у відповідності до згаданих вимог процесуального закону подано позовну заяву до Залізничного районного суду м. Львова, а суддею цього суду вірно відкрито провадження у даній справі без порушень правил підсудності.

Доводи ж скарги про фактичне місцезнаходження відповідача ПАТ «Львівськикий завод автонавантажувач» за адресою м.Львів, вул. Шевченка, 321, що відноситься до Шевченківського району м.Львова слід вважати безпідставними, оскільки вказане жодними доказами не підтверджено (яким не слід вважати зазначення вказаної адреси як поштової в контракті від 11.02.2016 року №229 а.с. 5-12) та спростовано установчими документами товариства та даними про юридичну особу з державного реєстру, у яких чітко зазначене єдине місцезнаходження відповідача ПАТ «Львівськикий завод автонавантажувач», а саме адреса м.Львів, вул. Залізнична, 7.

Відтак, доводи скарги є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону щодо правил підсудності, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівський завод Автонавантажувач» відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

ОСОБА_4