УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

в складі головуючого судді Ус О.В.,

секретар Ханіков І.І.,

з участю державного виконавця Грищенкової Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове входження до житла,

ВСТАНОВИВ:

Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні звернувся до суду з поданням про примусове входження до будинку 28 по вулиці Кримській у м.Херсоні для примусового виконання рішення суду, посилаючись на те, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження №49386491 з примусового виконання виконавчого листа №668/16953/14 виданого 08.09.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості в сумі 2919918,63 грн. Від добровільного виконання рішення суду боржник ухиляється та не надає державному виконавцю доступ до приміщення, чим заважає провести виконавчі дії.

Представник Суворовського районного ВДВС у м. Херсоні в судовому засіданні подання підтримала. Просила його задовольнити. Пояснила, що постанова про відкриття провадження у справі боржникові не вручена повернута за закінчення терміну зберігання. Також не вручені боржникові попередження про проведення виконавчий дій, але достатнім є відправлення повідомлення.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, вивчивши матеріали справи вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На примусовому виконанні у Суворовському районному відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні перебуває виконавче провадження №49386491 з примусового виконання виконавчого листа №668/16953/14 виданого 08.09.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості в сумі 2919918,63 грн.

20.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена сторонам для відома, боржникові надано строк для добровільного виконання протягом 7 днів з моменту її винесення.

Державним виконавцем у листопаді 2015 року після відкриття виконавчого провадження були здійснені запити до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, в результаті обробки запиту встановлено,що інформація відсутня.

При обробці запиту до ПФУ надана відповідь про відсутність інформації щодо ОСОБА_2 як отримувача пенсії, також відсутня інформація щодо боржника як особи, що працює за трудовим та цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи.

Відповідно до довідки ВАДР УДМС України в Херсонській області боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відомостей про здійснення інших дій щодо зясування можливості отримання боржником доходів, оновлення інформації станом на червень-липень 2016 року суду не надано.

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано житловий будинок за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 28.

07.06.2016 року державним виконавцем на адресу боржника м. Херсон, вул. Кримська, 28 направлено зобовязання бути присутньою при здійсненні виконавчих дій з опису майна, що відбудеться 24.06.2016 року о 10:00 год.

Попередження боржникові не вручене повернуто за закінченням терміну зберігання.

24.06.2016 року виконавчі дії провести не вдалось, у звязку з відмовою допуску державного виконавця для проведення опису майна особами, що знаходилися у приміщенні.

24.06.2016 року державним виконавцем на адресу боржника м. Херсон, вул. Кримська, 28 повторно направлено зобовязання бути присутньою при здійсненні виконавчих дій з опису майна, що відбудеться 07.07.2016 року о 10:00 год.

Попередження боржникові не вручене повернуто за закінченням терміну зберігання.

07.07.2016 року виконавчі дії провести не вдалось, у звязку з відсутністю боржника або будь-яких інших осіб у зазначений час за вказаною адресою, про що складено акт.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєкту нерухомого майна щодо субєкта фізичної особи ОСОБА_2 вбачається, що:

-остання орендує земельну ділянку на Бериславському шосе, 10а у м.Херсоні,

-має у приватній власності будинок 128 по вулиці Кримській у м.Херсоні, що перебуває у іпотеці, іпотекодержатель ПАТ «Марфін Банк» та на який накладена заборона на відчуження 12.04.2013 року Суворовським РУЮ у м.Херсоні;

-за нею зареєстрований обєкт нерухомого майна нежитлова будівля - перукарня за адресою: м.Херсон,площа Привокзальна, буд.1 (обтяження за іпотечним договором АБ «Факторіал-Банк» у 2007 році)

-крім того на все нерухоме майно боржника, крім кафе, розташованого за адресою: м.Херсон, Бериславське шосе, 10-а, накладено арешт ВДВС Дніпровського РУЮ м.Херсона за рішення Дніпровського райсуду м.Херсона у справі 666/6238/14-ц від 15.09.2014 року;

-також арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми боргу 2919918,63 грн. накладено ВДВС Сувовроського РУЮ у м.Херсоні 30.03.2016 року (тобто за виконавчим провадженням в межах якого надійшло клопотання);

- на праві приватної власності за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 15.08.2006 року боржнику належить кафе, розташоване за адресою: м.Херсон, Бериславське шосе, 10-а;

-має у спільній частковій власності 32/100 житлового будинку з наддвірними будівлями та спорудами та кафе за адресою: м.Херсон, вулиця І.Куліка, 30;

-має у приватній власності будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: м.Херсон, вулиця Перекопська, буд. 35а

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) ? це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ? фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Отже, йдеться про застосування таких заходів примусового виконання, передбачених у законі, як:

а) звернення стягнення на кошти боржника;

б) звернення стягнення на інші види майна боржника;

в) вилучення у боржника і передання стягувачеві певних предметів;

г) відібрання дитини.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до частин 2-5, 7 ст. 52 Закону № 606-ХІV стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Зі змісту ст. 376 ЦПК України вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 52 Закону № 606-ХІV та ст. 376 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

У поданні про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність майна чи дитини у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Враховуючи, що попередження про вчинення виконавчих дій, як і постанова про відкриття виконавчого провадження, боржником не отримані, акти державного виконавця від 24 червня 2016 року та 07 липня 2016 року не містять відомостей про час виходу державного виконавця за місцем вчинення виконавчих дій, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Крім того, державним виконавцем не доведено неможливість виконати рішення в інший спосіб, крім примусового входження до житла боржника, а саме: вчинення дій щодо виявлення у боржника рухомого майна, направлення запитів до банківських установ щодо наявності у боржника рахунків у банках, здійснення реалізації арештованого майна, на яке державним виконавцем накладено арешт тощо. Інформація про відсутність доходу у боржника запитувалася більш ніж 8 місяців до звернення до суду.

За таких обставин, виходячи з того, що примусове проникнення до житла є крайнім заходом, застосовується тільки при наявності визначених законом підстав, суд приходить до висновку, що підстав, визначених ст.376 ЦПК України, для надання дозволу на примусове входження в житло боржника відсутні.

Керуючись ст.ст.293,376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове входження до житла відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів із дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3