Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Ластовки Н.Д.,

при секретарі - Панасюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

встановив:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 58283,40 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн, а також судові витрати.

26.09.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 22 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, яким позов було задоволено частково. Просила суд скасувати вказане заочне рішення і призначити справу до судового розгляду в загальному порядку, вважає дане рішення безпідставним, необґрунтованим та таким, що суттєво порушує права відповідачів.

Обґрунтовуючи вимоги своєї заяви, заявники посилаються на те, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема заявники зазначають, що дізналися про заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири лише 15.09.2016 року, у зв'язку з чим вважають, що ними не пропущено строк на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. ОСОБА_2 зазначила, що оскільки вона брала участь у попередніх судових засіданнях, їй роз'яснювалися її права та обов'язки, вона висловлювала свою думку і ставлення до позовних вимог, а тому у Дніпровського районного суду м. Києва не було підстав для ухвалення заочного рішення. Також, відповідач ОСОБА_1 повідомляв Дніпровський районний суд м. Києва про причини неявки, просив витзнати їх поважними та відкласти розгляд справи, а тому заочний розгляд справи був незаконно застосований судом. Крім того, вказали, що в обох Актах ЖРЕО-409 про залиття від 07.07.2014 року та від 16.09.2014 року причиною залиття вказано «халатне відношення до сантехнічного обладнання», хоча представники ЖРЕО-409 жодного разу не оглядали квартиру відповідачів, а отже не могли бачити в якому стані у них знаходиться сантехнічне обладнання, чи воно пошкоджене, чи ні, а отже члени комісії не повністю дослідили обставини справи, а необґрунтовані дані не можуть бути доказами вини відповідачів. Отже, заявники вважають, що судом порушено норми процесуального права, зокрема ст. ст. 212, 213 ЦПК України. При цьому, особи, які викликались клопотанням відповідача жодного разу не були викликані судом для допиту та дачі пояснень щодо обставин, які їм відомі у судовому засіданні. Дані обставини позбавили відповідачів можливості довести відсутність у їх діях вини, оскільки підтвердити не проведення огляду в квартирі відповідачів та не визначення реальної причини залиття, комісією ЖРЕЩ-409могли лише члени цієї комісії, які зазначені у відповідному клопотанні відповідача та які не були допитані судом. Крім того, вважає, що Акт про залиття від 07.07.2014 року не відповідає вимогам додатку № 4 п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій. Висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 13589/15-42, складеного за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження 17.12.2015 року згідно якого розмір матеріальних збитків, спричинених власникам квартири позивачів внаслідок залиття складає 53 978, 40 грн., заявник вважає також необґрунтованим та таким, що ґрунтується на припущеннях. З урахуванням викладеного, вважають, що не несуть відповідальності за залиття квартири позивачів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення з викладених у ньому підстав просила задовольнити та вказане рішення скасувати, призначивши справу до розгляду в загальному порядку.

Представник позивачів в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, оскільки заявниками сукупності двох обставин, що є необхідні для скасування заочного рішення, наведено не було та вказана заява є затягуванням виконання рішення суду про стягнення боргу.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали цивільної справи та докази, надані стороною відповідача на підтвердження підстав для скасування заочного рішення, суд приходить до наступного.

Заочне провадження є однією з гарантій позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи.

У відповідності до ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення: 1. залишити заяву без задоволення; 2. скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровський районний суд м. Києва від 22 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 58283,40 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн, а також судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач повідомлялася належним чином про час та місце її розгляду у порядку встановленому чинним ЦПК України, але в судові засідання не з'являлася, при цьому в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру виклику відповідача в судові засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи відповідно до ст. 74, ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За змістом положень п.2 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Даної позиції дотримується й Верховний Суд України, що підтверджується узагальненням Верховного Суду України «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах».

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи матеріали справи, суд вважає, що в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру виклику відповідача в судові засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи. В той же час, посилання відповідача на те, що при ухвалені заочного рішення суд обмежився лише доказами позивача, а відповідач була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у судовому засіданні є безпідставними, оскільки небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало право суду при заочному розгляді справи, обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Враховуючи, що копію оскаржуваного заочного рішення від 22.04.2016 року заявниця від суду не отримувала, з його змістом ознайомилася в суді 15.09.2016 року, а з заявою про його перегляд до суду вона звернулася 26.09.2016 року, суд вважає, що заявником не пропущено десятиденний строк на звернення з вказаною заявою до суду.

У відповідності з п. 3), 4) ч. 1 ст. 229 ЦПК України та ч. 1 ст. 232 ЦПК України підставами для скасування заочного рішення є сукупність таких обставин: поважність причин неявки в судове засідання; поважність причин, що перешкоджали повідомити про це суд; наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1) ч. 3 ст. 231 ЦПК України у разі відсутності зазначених вище підстав суд може своєю ухвалою залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 повідомлялась про дату і час розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суду не повідомила, з будь-якими клопотаннями на адресу суду не зверталася, процесуальним правом подати письмові пояснення та/або заперечення не скористалася.

Судом встановлено, що судова повістка направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача. У матеріалах справи є відповідне зворотне повідомлення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суд повідомляв заявників всіма передбаченими законом способами, але через її неодноразову неявку, судом було ухвалено заочне рішення.

Оскільки, відповідачами не надано нових доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не повідомлено суд про причини, що перешкоджали відповідачам повідомити суд про відсутність їх в судовому засіданні при розгляді справи по суті, не вмотивовано обставини для скасування заочного рішення і не надано жодних доказів на їх підтвердження, що могли б вплинути на зміст заочного рішення, заява відповідачів про перегляд заочного рішення є необґрунтованою та безпідставною.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 230, 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: