Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 314/4484/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Беспалько Т.Д.
Провадження № 22-ц/778/4318/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання недійсним рішення сільської ради,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, протягом часу розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що 05.09.2003 року на підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі за р.№ 1671, посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, ним було придбано нежилу будівлю тваринницької ферми та прийнято у користування земельну ділянку під цією будівлею відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України.

11.03.2004 року позивачу рішенням ОСОБА_4 сільської ради № 18 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під цією будівлею, який був виготовлений Державним підприємством «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного Кодексу України даний проект погоджено Управлінням Держземагентства у Вільнянському районі, про що надано висновок 8-28-0.3-8990/2-15 від 23.12.2015 року.

Висновком за № 197 про погодження проекту землеустрою від 20.01.2016 року відділ містобудування та архітектури Вільнянської РДА підтвердив наявність генерального плану села Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, а також зазначив, що вид використання спірної земельної ділянки не суперечить генеральному плану даного населеного пункту. Крім цього, начальник відділу містобудування та архітектури-головний архітектор району Вільнянської райдержадміністрації ОСОБА_6 процитувала норми статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статті 186-1 Земельного кодексу України, не зазначивши підстави відмови у погодженні проекту землеустрою.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 04.02.2016 року земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :06:002:0207.

Позивачем даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області по вул. Гагаріна, 1-а, для ведення особистого селянського господарства був поданий до ОСОБА_4 сільської ради на затвердження.

Після сесії ради, позивачу надано рішення № 27 від 07.04.2016 року, яким йому відмовлено у погодженні з посиланням на ст. 186-1 ЗК України, у звязку з тим, що надана документація не погоджена відділом архітектури та містобудування Вільнянської РДА. Позивач вважав, що дане погодження не потрібне.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 27 від 07.04.2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_3 про погодження проекту відведення земельної ділянки для ОСГ в селі Богатирівка по вул. Гагаріна, 1А» та зобовязати ОСОБА_4 сільську раду Вільнянського району Запорізької області на сесії сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та прийняти рішення щодо погодження проекту відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 2000 га, кадастровий номер :06:002:0207, яка знаходиться за адресою: вулиця Гагаріна 1 А село Богатирівка Вільнянського району Запорізької області.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним рішення ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 07.04.2016 року № 27 «Про розгляд заяви ОСОБА_3 про погодження проекту відведення земельної ділянки для ОСГ в селі Богатирівка по вул. Гагаріна, 1А».

Зобов'язано ОСОБА_4 сільську раду Вільнянського району Запорізької області на сесії сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та прийняти рішення щодо погодження проекту відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 2000 га, кадастровим номером :06:002:0207, яка знаходиться за адресою: вулиця Гагаріна 1 А село Богатирівка Вільнянського району Запорізької області.

Не погоджуючись із рішенням суду, керівник Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовитив задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що підстави відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на які посилається ОСОБА_4 сільська рада у рішенні № 27 від 07.04.2016 року, є незаконними.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

За ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником нежилої будівлі - тваринницької ферми за адресою: с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, вул. Гагаріна, 1-а, яка розташована на земельній ділянці ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області загальною площею 5 966 кв.м. (а.с. 11, 12).

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області№ 18 від 11.03.2004 року позивачу було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у приватну власність площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення під цією будівлею (а.с. 8).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території с. Богатирівка ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької областібув виготовлений Державним підприємством «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (а.с. 14).

Земельна ділянка занесена до бази Державного земельного кадастру та їй присвоєно кадастровий номер :06:002:0207 (а.с. 13).

Вищевказаний проект землеустрою погоджено Управлінням Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області, про що надано висновок 8-28-0.3-8990/2-15 від 23.12.2015 року (а.с. 9).

Висновком про погодження проекту землеустрою за № 197 від 20.01.2016 року відділ містобудування та архітектури Вільнянської РДА Запорізької області відмовив у погодженні проекту землеустрою з посиланням на те, що на вказану територію (Запорізька область, Вільнянський район, с. Богатирівка, вул. Гагаріна, 1-а), що розглядається, детальний план території, або план зонування не розроблявся (а.с. 10).

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 27 від 07.04.2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_3 про погодження проекту відведення земельної ділянки для ОСГ в селі Богатирівка по вул. Гагаріна, 1А» було відмовлено ОСОБА_3 у погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в селі Богатирівка по вул. Гагаріна, 1А, площею 2,0000 га для ведення ОСГ під господарськими будівлями і дворами. Рекомендовано ОСОБА_3 після виготовлення сільською радою генерального плану села Богатирівка та плану зонування території (заплановано на 2016 рік) звернутися з заявою про затвердження проекту землеустрою повторно (а.с. 7).

За ч. 2 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури.

Як зазначалося вище, на земельній ділянці, щодо якої виготовлено проект землеустрою, розташований об'єкт будівництва - тваринницька ферма, що належить на праві власності позивачу.

Як вбачається з рішення ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 07.04.2016р. № 27 однією з підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою стала відсутність погодження відділу архітектури та містобудування Вільнянської районної державної адміністрації, яка передбачена ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Суд в оскаржуваному рішенні посилається на Порядок розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011р. № 45 (надалі - Порядок), яким визначено поняття будівництва, та зазначає, що будівництво - це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт об'єктів будівництва. Тому, суд дійшов висновку, що у ч. 2 ст. 186-1 ЗК України йде мова лише про створення нових об'єктів будівництва.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки цим самим Порядком визначено й термін об'єкту будівництва. Так, у пункті 1 вказаного Порядку зазначено, що об'єкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та/або частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Зазначене поняття міститься й у ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, цей терміном означає й закінчене будівництво, а не лише об'єкти, які планується побудувати чи які знаходяться у стадії будівництва.

З огляду на вищевикладене, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області підлягає погодженню структурним підрозділом Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області на підставі ч. 2 ст. 186-1 ЗК України.

Крім того, суд дійшов помилкового висновку, що положення ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не застосовуються до спірних правовідносин.

Так, іншою причиною відмови у затвердженні проекту землеустрою позивачу ОСОБА_4 сільська рада в своєму рішенні від 07.04.2016р. № 27 зазначила відсутність плану зонування території сільської ради, та рекомендувала звернутись позивачу з відповідною заявою повторно після виготовлення сільською радою генерального плану села Богатирівка та плану зонування території.

Суд в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що вважає незаконним посилання на відсутність плану зонування, як на одну з причин відмови для затвердження проекту землеустрою, при наявності Генерального плану с. Богатирівка, державної реєстрації земельної ділянки, наявності на ній нерухомого майна, погодження даного проекту Управлінням Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області від 23.12.2015 року у рішенні ОСОБА_4 сільської ради № 18 від 11 березня 2004 року.

Колегія також не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Як зазначив суд в оскаржуваному рішенні, зазначені положення застосовуються лише коли на земельній ділянці ще тільки відбувається, чи то планується будівництво, а існуюча на земельній ділянці нежила будівля вже не є об'єктом містобудівної діяльності.

Вказаний висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні.

За ч. 1 ст. 4 вказаного Закону об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Тобто під містобудівними потребами у ч. 3 ст. 24 вказаного Закону необхідно розуміти не лише ті об'єкти, що планується побудувати або які перебувають у стадії будівництва, але й ті, що вже є закінченими та введеними в експлуатацію.

Далі, ухвалюючи рішення про задоволення позову суд послався на ч. 2 ст. 120 ЗК України, відповідно до якої якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Проте, судом не враховано, що земельна ділянка не перебувала у власності або користуванні попереднього власника споруди, що вбачається з вищевказаного договору купівлі-продажу від 05.09.2003р. Відповідно до умов договору продавець продав, а покупець купив нежилу будівлю - тваринницької ферми, літ. А, з відповідними надвірними господарчими і побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходяться в селі Богатирівка Вільнянського району Запорізької області по вулиці Гагаріна № 1-А, яка розташована на земельні ділянці ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області загальною площею 5 966 кв.м.

Таким чином, земельна ділянка на якій розташований обєкт будівництва, що був придбаний ОСОБА_3, не перебувала у користуванні продавця, та є комунальною власністю сільської ради, що також підтверджується і витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 13).

З огляду на викладене, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що рішення ОСОБА_4 сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 07.04.2016 року № 27 не підлягає визнанню недійсним з підстав, на які посилається ОСОБА_3 у позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України судова колегія вбачає підстави для скасування рішення суду із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,21 грн., а також підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь Прокуратури Запорізької області витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 212,64 грн. (а.с. 40).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Прокуратури Запорізької області судовий збір в сумі 1 212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 64 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: