Справа № 308/7873/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_6., Васильченко Д.В., представника третьої особи - Лазорик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «РОЗІВКА», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Холмківська сільська рада Ужгородського району про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С ТА Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 пред»явив до Державного комунального підприємства «Розівка» ( далі - ДКП «РОЗІВКА»), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Холмківська сільська рада Ужгородського району позов про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що рішенням 14-ї сесії 23-го скликання Холмківської сільської ради Ужгородського району від 13.07.2000 року створено ДКП «РОЗІВКА», зареєстровано Статут даного підприємства та призначено ОСОБА_1 директором цього підприємства.

З 04.01.2011 року ОСОБА_1 обійняв посаду інженера, інженера з охорони праці цього підприємства. Наказом відповідача від 02.06.2015 року № 17 його звільнено з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату.

Своє звільнення позивач вважає незаконним, так як у відповідача не було правових підстав для скорочення його посади.

Крім цього, позивач вказує на те, що в ДКП «РОЗІВКА» він не обіймав посаду «інженера», а обіймав посаду «інженера, інженера з охорони праці», та що у період підготовки і видачі наказу ДКП «РОЗІВКА» від 20.03.2015 року за №9 перебував на лікарняному до 31.03.2015 року, а з 31.03.2015 року по 29.05.2015 року перебував у невикористаній і черговій щорічних відпустках, що виключає правові підстави звільнення його з займаної посади.

Таким чином позивач вважає, що відповідач звільнив його із займаної посади без законної на те підстави, яка не пов'язана виробничою необхідністю підприємства, з рахуванням зокрема того, що на підприємстві позивач був єдиним висококваліфікованим працівником, який забезпечував організаційно-технологічну роботу з основних видів статутної діяльності ДКП «РОЗІВКА». Зміни в організації виробництва і праці, зазначені у наказі директора ДКП «РОЗІВКА» від 20.03.2015 року за №9 «Про скорочення штату працівників», як на думку позивача, не є тими об'єктивними і правовими підставами, що викликані виробничою необхідністю підприємства для оптимізації підприємства шляхом звільнення його з роботи.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив поновити його на посаді «інженера, інженера з охорони праці» ДКП «РОЗІВКА», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати (а.с.1-5).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.10.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДКП «РОЗІВКА» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовлено.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що мало місце фактичне скорочення штату працівників, яке проводилось з метою оптимізації підприємства і на основі проведеного аналізу виробничих можливостей та викликаною необхідністю внесення змін в організації виробництва і праці підприємства, та що позивач належним чином був повідомлений про наступне звільнення.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представники відповідача ДКП «РОЗІВКА» Рішко В.С. та Васильченко Д.В. в судовому засіданні просили відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник третьої особи Холмківської сільської ради - Лазорик О.М. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, які з»явилися, перевіривши матеріали справи та надані сторонами додаткові докази, які перевірено судом та долучено до справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом правильно встановлено, що рішенням 14-ї сесії 23-го скликання Холмківської сільської ради Ужгородського району від 13.07.2000 року створено Державне комунальне підприємство «РОЗІВКА», зареєстровано Статут даного підприємства з проведенням державної реєстрації 17.07.2000 року і призначено ОСОБА_1 директором цього ж підприємства по контракту терміном на п'ять років (а.с. 42).

Згідно Статуту ДКП «Розівка» зареєстрованого Ужгородською райдержадміністрацією

17.07.2000 р., реєстраційний № 0010177 із внесеними наступними змінами 07.02.2007 року, 26.07.2011 року та 23.08.2012 року (нова редакція) директор цього підприємства діє на засадах єдиноначальності, без довіреності представляє інтереси Підприємства, розпоряджається його майном, укладає угоди, у тому числі трудові, видає довіреності, відкриває у банках розрахункові та інші рахунки, користується правом розпоряджатися коштами, затверджує штати, видає накази та дає вказівки, обов'язкові для виконання усіма працівниками Підприємства ( а.с.26-30).

Відповідно до наказу ДКП «РОЗІВКА» №39 від 12.12.2011 року, у зв'язку зі зміною керівництва підприємства та відповідно до чинного законодавства затверджено колективний договір, укладений між новим директором ОСОБА_6. та представником трудового колективу в новій редакції. Пунктом 2 цього наказу у зв'язку з виробничою необхідністю ОСОБА_1 призначено відповідальним за охорону праці та техніку безпеки на підприємстві. З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений під особистий розпис днем 12.12.2011 р. ( а.с. 21 зворотній бік аркуша).

До призначення ОСОБА_1 відповідальним за охорону праці та техніку безпеки, штатний розклад Державного комунального підприємства «Розівка» станом на 2011 рік складав 11 чоловік, з переліком наступних штатних одиниць: директор -1; заст. директора-1; головний бухгалтер-1; контролер - касир - 1; слюсар- сантехнік 1 ? ; тракторист -1; водій автотранспортних засобів -1; двірник -2,5; вантажник -1 (а.с.16).

Наказом відповідача від 02 січня 2015 року № 1, у зв'язку із збільшенням фонду заробітної плати з 02 січня 2015 року затверджений штатний розклад ДПК «Розівка» на 2015 рік у новій редакції в кількості 11 чоловік по підприємству, із зазначенням Кода за класифікатором професій ДК 003:2005, з переліком наступних штатних одиниць: директор-1; головний бухгалтер -1; інженер, інженер з охорони праці - 1 (з посадовим окладом 3575 грн.); тракторист -1; слюсар-сантехнік-1; касир,бухгалтер-1; двірник -2; контролер водопровідного господарства-1; вантажник-2, з місячним фондом заробітної плати 27740 грн. (а.с.40).

20 березня 2015 року зборами трудового колективу з питання по обговоренню нового штатного розкладу ДКП «Розівка» вирішено зменшити місячний фонд заробітної плати шляхом скорочення штату працівників для оптимізації роботи підприємства, спричинене зменшенням обсягу надання послуг на підприємстві, а саме: в зв'язку із зменшенням кількості абонентів, яким надаються послуги по збиранню та вивозу твердих побутових відходів, скоротити чисельність вантажників з двох до однієї штатної одиниці та скоротити посаду інженера, інженера з охорони праці і вмінити дані посадові обов'язки директору ОСОБА_6., який для цього має відповідну кваліфікацію ( а.с.68).

На виконання вказаного рішення загальних зборів трудового колективу з 1 квітня 2015 року керівником затверджений новий штатний розпис на 2015 рік в кількості 9 чоловік по підприємству, з переліком наступних штатних одиниць: директор- 1; головний бухгалтер -1; тракторист-1; слюсар-сантехнік-1; касир, бухгалтер -1; двірник-2; контролер водопровідного господарства -1; вантажник -1. Тобто, в новому штатному розписі посада «інженера, інженера з охорони праці», яку до звільнення обіймав позивач та деякі інші скорочені посади не значаться ( а.с. 41).

Як слідує з наказу від 20 березня 2015 року № 9 про скорочення штату працівників ОСОБА_1 був ознайомлений 31.03.2015 року, але він від підпису про ознайомлення з цим наказом відмовився, що комісійно засвідчено підписами трьох працівників ДПК «Розівка »: ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 55).

Наказом директора ДКП "РОЗІВКА" від 02.06.2015 року № 17, ОСОБА_1 - інженера підприємства, звільнено з 02.06.2015 року у зв'язку з скороченням штату по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою видачі даного наказу вказано наказ про скорочення штату працівників від 20.03.2015 року №9 (а.с. 7, 8).

Положеннями п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При розгляді місцевим судом даного трудового спору ним було у повному обсязі з'ясовано вказані обставини.

Так, про наступне звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України було зумовлено виданим директором ДКП «РОЗІВКА» ОСОБА_6. наказу №9 від 20.03.2015 року про скорочення штату працівників для оптимізації підприємства, а саме: внести зміни в штатний розпис з виведенням з нього посади інженера, інженера з охорони праці та скоротити чисельність вантажників.

Пунктом 2 наказу вказано: попередити ОСОБА_1, інженера підприємства про заплановане звільнення з роботи з 02.06.2015 року у зв'язку із скороченням його посади і про неможливість його подальшого працевлаштування.

Апелянт зазначає, що порівнюючи копії Штатного розкладу на 2015 рік від 02.01.2015 року та Штатного розкладу на 2015 рік від 01.04.2015 року ним виявлено порушення, а саме: невнесення посади інженера з охорони праці у Штатний розклад від 01.04.2015 рік, що відповідно вказує на його фактичне звільнення під час перебування на лікарняному та у відпустках.

Зокрема вказує, що у період підготовки і видачі наказу ДКП «РОЗІВКА» від 20.03.2015 р. № 9, перебував на лікарняному, що в свою чергу підтверджує листком непрацездатності №355480 і відповідно наголошує на тому, що ознайомився з таким тільки після 29.05.2015 року, за день до звільнення.

З листка непрацездатності від 24.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на лікарняному в період з 24.03.2015 року по 30.03.2015 рік. При цьому у вказаному документі міститься вказівка «стати до роботи 31.03.2015 року» (а.с. 94).

З акту ДКП «РОЗІВКА» від 31.03.2015 року, складеного комісією у складі директора ОСОБА_9, головного бухгалтера ОСОБА_7, касира - бухгалтера ОСОБА_8 вбачається, що 31.03.2015 року інженер ОСОБА_1 відмовився підписувати наказ № 9 від 20.03.2015 року «Про скорочення штату працівників» та про його наступне вивільнення з роботи з 02.06.2015 року у зв'язку зі скороченням його посади і про неможливість його подальшого працевлаштування (а.с.67).

Позивач також вказує на те, що у період з 31.03.2015 року по 29.05.2015 року перебував у невикористаній і черговій щорічних відпустках, відповідно у вказаний період також не міг бути ознайомлений із наказом від 20.03.2015 року.

Однак, судом першої інстанції спростовані вказані твердження ОСОБА_1 а саме: заявою позивача, поданою директору ДКП «РОЗІВКА» 30.03.2015 року щодо надання щорічної відпустки з 03.04.2015 року (не 31.03.2015 року) та заявами позивача, датованими 31.03.2015 року, щодо надання матеріальної допомоги на лікування та путівки на санаторно-курортне лікування опорно-рухового апарату (а.с. 95-97).

Доказом перебування 31.03.2015 року ОСОБА_1 та 03.06.2015 року на роботі є його власноручний підпис на наказі № 11 від 31.03.2015 року (а.с. 119).

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений відповідачем про його наступне звільнення із займаної посади за два місяці до його здійснення, як це передбачено положеннями ст. 49-2 КЗпП України.

Частиною 3 ст. 64 ГК України, передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.

Під час складання штатного розпису можна використовувати рекомендації, подані в цій статті (базуються вони на досвіді і практиці великих і малих підприємств різних форм власності), і роз'яснення, вміщені в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 20 січня 2005 року № 18-23.

Складенню вказаного штатного розпису передувала відповідна підготовча робота, такий є плановим і складався на тривалий проміжок часу.

Наказом ДКП "РОЗІВКА" від 20.03.2015 року за № 9 «Про скорочення штату працівників" посада позивача не включена в новий штатний розклад.

Відповідно до Статуту ДКП «РОЗІВКА» затвердженого рішенням ХХХП сесії УІ скликання Холмківської сільської ради від 16.09.2013 року, зокрема п. 4.1. управління підприємством здійснює директор та п.3.1.2 підприємство має право створювати структурні підрозділи, необхідні для господарської діяльності підприємства.

Отже, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, а відтак суд не вправі обговорювати питання щодо доцільності скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається, що обсяг надаваних ДКП «Розівка» послуг зменшився у зв'язку із зменшенням кількості абонентів, яким надаються послуги по збиранню та вивозу ТПВ.

Дана обставина стверджена рішенням виконавчого комітету Холмківської сілської ради № 10 від 31.03.2015 року, яким погоджено з 01.04. 2015 року порядок надання послуг по збору та вивозу ТПВ з підприємством TOB «ABE Ужгород» (а.с.80).

Звільнення із займаної посади, ОСОБА_1 пов'язує також з травмою, яку директор підприємства не облікував без відповідного службового розстеження даного нещасного випадку на виробництві.

Таким чином позивач вважає, що відповідач звільнив його із займаної посади без законної на те підстави, яка не пов'язана з його здібностями чи поведінкою як інженера з охорони праці цього підприємства або такою, що викликана виробничою необхідністю

підприємства, з врахуванням зокрема того, що на підприємстві позивач був єдиним висококваліфікованим працівником, який забезпечував організаційно-технологічну роботу з основних видів статутної діяльності ДКП "РОЗІВКА" .

Однак вказані твердження спростовуються наявними в матеріалах справи Актами Форми Н-5 та Форми Н-1 від 29.07.2014 року, які не оскаржені позивачем ОСОБА_1 (а.с. 81-85).

Також матеріалами справи спростовуються твердження позивача, що відповідачем було скорочено його посаду всупереч тому, що він був єдиним на підприємстві фаховим працівником, який пройшов відповідну підготовку для отримання посади з охорони праці.

Так, з виписки з протоколу засідання Державної кваліфікаційної комісії від 24.01.2014 року вбачається, що фахову підготовку за спеціальністю «посадова особа з охорони праці» також отримав й директор ДКП «Розівка» - ОСОБА_9

Крім того ЗУ "Про охорону праці" ( від 24.11. 1992 року) передбачено, що на підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку.

З доданих до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що відповідачем здійснено повний розрахунок, що також не заперечується стороною позивача та відповідно підтверджується відомістю про виплату грошей № ВЗП -000023 від 02.06.2015 року.

Враховуючи те, що судом першої інстанції встановлено та належними доказами доведено, що ОСОБА_1 звільнено з займаної посади без порушення норм закону, які регулюють даний вид правовідносин, а тому підстав для задоволення вимог про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд також не знайшов.

Посилання ОСОБА_1 на порушення норм трудового законодавства у зв'язку з невидачею йому трудової книжки, що на його думку, згідно з положеннями ст. 235 КЗпП України є підставою сплати відповідачем середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спростовані доказами які дослідженні в суді першої інстанції.

Зокрема, згідно акту про втрату документу від 03.06.2015 року констатовано, що комісією в складі директора ОСОБА_9, головного бухгалтера ОСОБА_11, касира-бухгалтера ОСОБА_8 складено акт про втрату трудової книжки ОСОБА_1, яка була виявлена при звільненні 03.06.2015 року

В матеріалах справи міститься лист ДКП «РОЗІВКА» № 118 від 12.06.2015 року, адресований ОСОБА_1, про необхідність прийти в ДКП «Розівка» за дублікатом трудової книжки та надати згоду на відправлення йому дублікату трудової книги поштою.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, також не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, вирішуючи спір колегія суддів звернула увагу і на те, що укладений Холмківською сільською радою з ОСОБА_6. трудовий контракт від 04.01.2011 року про призначення на посаду директора ДКП «Розівка», який є особливою формою трудового договору (ст.21 КЗпП України) не є строковим, в ньому зазначено, що він є безстроковим, однак такий на даний час ніким не оспорений, не скасований, незмінений, тому є чинним.

Щодо зазначення в наказі відповідача № 9 від 20.03.2015 року про наступне скорочення штату працівників та їх звільнення, а саме ОСОБА_1 в першому випадку днем 01 червня 2015 року, а в другому випадку днем 02 червня 2015 року, то ця обставина суттєвого значення не має, оскільки з цим наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 31.03.2015 року під особистий розпис ( а.с. 71) та звільнений днем 02 червня 2015 року наказом відповідача № 17 від 2 червня 2015 року, тобто не раніше двохмісячного строку з дня попередження про наступне звільнення. Даних про наявність у відповідача профспілкової організації матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, оскільки судом не встановлено порушення процедури та трудових прав ОСОБА_1 при звільненні, та не встановлено правових підстав для поновлення позивача на посаді інженера, інженера з охорони праці, як це просив позивач у позові.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: