АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6659/16 Справа № 204/2280/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Кочковій Н.О., Черненкової Л.А., за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 20 липня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Автотранспортного підприємства Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровськ від 20.07.2016р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Автотранспортного підприємства Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про поновлення на роботі. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Згідно записів трудової книжки наказом №40-к від 22.10.2015р. ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду машиніста екскаватора Автотранспортного підприємства Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» (а.с.60).

Наказом №03-к від 29.02.2016р. ОСОБА_2 звільнено з посади машиніста екскаватора відділу експлуатації Автотранспортного підприємства Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» на підставі його власного бажання та заяви за ст.38 КЗпП України (а.с.64). Відповідно до письмової заяви ОСОБА_2 від 26.02.2016р. він просив звільнити його з 29.02.2016р. за власним бажанням (а.с.63).

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поновлення його на роботі з 20.02.2016р., посилаючись на те, що відповідач змусив його звільнитись за власним бажанням, передбачаючи невигідне для себе звільнення працівника за станом здоров'я.

Враховуючи встановлені обставини про відсутність доказів вимушеності звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні його позову про поновлення на роботі.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду безпідставні та суперечать наявним у матеріалах справи письмовим доказам про те, що його звільнення відбулось за власним бажанням на підставі його власної письмової заяви. ОСОБА_2 не заперечував факту свого звернення 26.02.2016р. з проханням звільнити його з роботи за власним бажанням. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що самим фактом його звільнення з 29.02.2016р. доводиться вимушеність та незаконність звільнення безпідставні, оскільки саме з вказаної дати у своїй заяві він і просив його звільнити. Фактично доказів вимушеності звільнення за власним бажанням ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Як обґрунтування позову, так і доводи апеляційної скарги зводяться лише до припущень того, які б дії роботодавець мав вчинити у зв'язку з його непрацездатністю, якщо б він не звільнився за власним бажанням. Між тим, відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

Кочкова Н.О.

Черненкова Л.А.