УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2016 Провадження №4-с/425/21/15

Справа №425/4556/15-ц

05 січня 2016 року Рубіжанський міський суд Луганської областіу складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л. при секретарі Гайворонській І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради на рішення старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною скаргою посилаючись на те, що КП «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради звернулось до ВДВС Рубіжанського МУЮ з заявою про примусове виконання за судовим наказом №2-н/425/811/15 від 07.10.2015 року, виданим Рубіжанським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 1318,59 грн. та судового збору в сумі 121,80 грн. 14.12.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ ОСОБА_1 винесено постанову №49640660 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження документа) за зазначеним судовим наказом у зв,язку з невідповідністю виконавчого документу ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутністю ідентифікаційного коду боржника. Вважає, що при винесенні зазначеної постанови державний виконавець не використав в повному обсязі надані йому права, не виконав обов,язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження. Просить визнати постанову №49640660 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження документа) за судовим наказом №2-н/425/811/15 від 07.10.2015 неправомірною та скасувати. В судове засідання представник заявника не з,явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції в судове засідання не з,явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від представника ВДВС до канцелярії суду надійшли письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги за тих підстав, що дії державного виконавця при ухвалені постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідали вимогам чинного законодавства та не порушують законних інтересів сторін виконавчого провадження. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників заявника та ВДВС Рубіжанського МУЮ на підставі доказів, які додані до справи. Суд, оцінивши надані по справі докази, вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що судовим наказом №2-н/425/811/15 від 07.10.2015 року, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради борг за житлово-комунальні послуги у вигляді централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 1318,59 грн. і витрати по оплаті судового збору в сумі 121,80 грн. Індивідуальний ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_2 в судовому наказі відсутній. Зазначений судовий наказ 14.12.2015 року КП «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради було пред,явлено до ВДВС Рубіжанського МУЮ. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Рубіжанського МУЮ ОСОБА_1 ВП №49640660 від 14.12.2015 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н/425/811/15 від 07.10.2015 року, виданого Рубіжанським міським судом, у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено ідентифікаційний код боржника. Згідно ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Положеннями ч.1 ст.11 та ч.1 ст.17 зазначеного вище Закону (далі Закон № 606-XIV) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно ст.19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, до яких відносяться судові накази ( п.3.ч.2 ст.17 Закону). Відповідно до ст.25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Згідно ст.26 того ж Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст..18 Закону України «Про виконавче провадження». Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову. Згідно ч. 2 ст.103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по-батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України. Відповідно до п.2 Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України Державної податкової служби України від 26.02.2013 № 30/44, цей Порядок визначає загальні правила надання Державною податковою службою України інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів до судів загальної юрисдикції на підставі судових рішень, що набрали законної сили, для внесення цих даних до виконавчого документа, що видається відповідно до вимог процесуального законодавства. Пунктами 4 та 5 цього Порядку визначено, що, суди загальної юрисдикції подають запити до Державної податкової служби України через Адміністратора автоматизованої системи документообігу суду. Запит повинен містити відомості про підставу надання (судове рішення, що набрало законної сили) та інші реквізити, визначені протоколами обміну інформацією. Відповіді на запити судів загальної юрисдикції надаються Державною податковою службою України через Адміністратора автоматизованої системи документообігу суду. Проте, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення. Відповідно до ч.2 ст.5 вищезгаданого Закону, державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Таким чином, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника. Верховний Суд України у постанові від 25 червня 2014 року по справі № 6-62цс14 висловив свою правову позицію, яка є обов,язковою для всіх суб,єктів владних повноважень та суду, що п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Окрім того, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не звернув уваги на визначену ЦПК України судову процедуру розгляду заяв про видачу судового наказу. Так, згідно ч. 2 ст.102 ЦПК України суддя видає судовий наказ без проведення судового засідання і виклику стягувача і боржника. Крім того, згідно зі ст.32 Конституції України, ст.302 ЦК України ніхто без згоди особи не може збирати та поширювати конфіденційну інформацію про неї чи її персональні дані. Таким чином, в суду чи заявника відсутні можливості без згоди боржника, який не викликався до суду, отримати дані, про які в своїй постанові зазначив державний виконавець. Посилання представника ВДВС Рубіжанського МУЮ на положення ст..26 Закону України «Про виконавче провадження», як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам ст..18 Закону України «Про виконавче провадження», не можна визнати обґрунтованим, і таке посилання є формальним, оскільки судовий наказ містить основні його реквізити, передбачені ч. 2 ст.103 ЦПК України: дату видання судового наказу (07.10.2015р.), дату набрання судовим наказом законної сили (03.11.2015р.) та строк пред'явлення судового наказу до виконання (1 рік), судовий наказ підписаний суддею, скріплений гербовою печаткою. Доводи представника ВДВС щодо безумовної обов'язковості зазначення у судовому наказі ідентифікаційного номеру боржника в буквальному читанні п. 3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на вищевказані наявні в наказі реквізити, не відповідають такому принципу національного цивільного судочинства як виконуваність рішення суду та прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини щодо справ, де була встановлена неспроможність державних органів прийняти потрібні міри і вчасно виконати судове рішення (справи «Шмалько проти України», «Чіжов проти України» "Бурдов проти Росії", "Ясіунєнє проти Литви"), де зосереджувалась увага на найважливішій стадії судового процесу - виконанні судового рішення, до чого прагнула сторона, права якої були порушені. Також суд звертає увагу на те, що заявником до пред,явлення судового наказу до примусового виконання було вжито заходів з метою з,ясування ідентифікаційного коду боржника ОСОБА_2 шляхом здійснення виходу представників заявника за місцем проживання боржника, що виявилось безрезультатним у зв,язку з тим, що двері ніхто не відчинив, про що свідчать акти від 18.11.2015 р., 08.12.2015 р. В свою чергу ВДВС Рубіжанського МУЮ 16.12.2015 року звернулось до Рубіжанської ОПІ Головного управління ДФС в Луганській області з запитом щодо отримання ідентифікаційного коду боржника ОСОБА_2, але в той час, коли старший державний виконавець ВДВС Рубіжанського МУЮ ОСОБА_1 своєю постановою від 14.12.2015 р. вже відмовила в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н/425/811/15 від 07.10.2015 року. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що дії державного виконавця по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) за відсутності ідентифікаційного номеру боржника і можливості здобуття цих даних в ході виконавчого провадження є такими, що не відповідають вимогам закону та порушують права стягувача, закріплені Законом України «Про виконавче провадження». А відтак, зазначену постанову державного виконавця слід визнати неправомірною та скасувати. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.210,383-388 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради на рішення старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити. Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №49640660 від 14.12.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) по примусовому виконанню судового наказу №2-н/425/811/15 від 07.10.2015 року, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області, ухвалену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції ОСОБА_1. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п,яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п,яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко