Справа №173/1725/16-ц
Провадження №2/173/881/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до відповідача ОСОБА_2, згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами № 15 по вул. Баранника (колишня Дзержинського) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, після смерті матері ОСОБА_3, та зняти заборону на відчуження майна, за договором довічного утримання, укладеного між померлими ОСОБА_4, та ОСОБА_3, посилаючись на наступне.

25.01.2016 року померла її мати - ОСОБА_3, яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дзержинського), 15 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, є її діти: позивач ОСОБА_1В та відповідач ОСОБА_2

Позивач на час смерті матері була зареєстрована та мешкала разом із померлою. Відповідно прийняла спадщину, що залишилась після матері фактично.

За життя їхня мати уклала договір довічного утримання із своїм батьком, а її дідусем ОСОБА_4.

Після смерті дідуся їхня мати не встигла зняти заборону з відчуження будинку, яке було накладене разом з укладанням договору. Проте її мати на праві набувача будинку за договором довічного утримання звернулась до КП «Верхньоднірповське БТІ» для реєстрації права власності на даний будинок, їй його зареєстрували та повідомили, що цього достатньо для зняття заборони відчуження з майна за договором довічного утримання.

За життя її покійна мати залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала їй та відповідачу у частках 3/4 та 1/4 відповідно.

Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з частини домоволодіння № 15 по вул. Баранника (Дзержинського) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі договору довічного утримання

10.08.2016 року вона звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну їй частину вищезазначеного будинку з господарськими спорудами. Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 10.08.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а спадковий будинок зареєстрований за попереднім власником ОСОБА_4, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що після смерті діда вона разом з матір'ю зверталась до КП «Верхньодніпровське БТІ» де будинок записали на її матір та повідомили, що так як їхній дід помер, то заборона відчуження втрачає свою силу і їм нікуди не потрібно звертатись.

Відповідач - ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснивши, що він вважає несправедливим розподіл спадщини в таких частинах між ним та сестрою, але така воля його покійної матері. Питання щодо прийняття своєї частки спадщини він вирішуватиме найближчим часом. На даний час він не мав можливості вирішити дане питання так як працював за межами держави .

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 25.01.2016 року померла мати позивача - ОСОБА_3, яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дзержинського), 15 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та про народження.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, є її діти: донька - позивач ОСОБА_1. та син - відповідач ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, де ОСОБА_3, вказана матір'ю сторін.

Позивачка на час смерті матері була зареєстрована та мешкала разом із померлою, тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, що залишилась після матері.

За життя мати сторін уклала договір довічного утримання із своїм батьком, та дідусем сторін - ОСОБА_4.

Після смерті дідуся їхня мати не встигла зняти заборону з відчуження будинку, яку було накладене разом з укладанням договору. Проте мати на праві набувача будинку за договором довічного утримання звернулась до КП «Верхньодніпровське БТІ» для реєстрації права власності на даний будинок, їй його зареєстрували та повідомили, що цього достатньо для зняття заборони відчуження з майна за договором довічного утримання.

За життя ОСОБА_3, залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачці та відповідачу у частках 3/4 та 1/4 відповідно.

Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння № 15 по вул. Баранника (Дзержинського) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі договору довічного утримання .

10.08.2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну частину вищезазначеного будинку з господарськими спорудами. Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 10.08.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а спадковий будинок зареєстрований за попереднім власником ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 17 травня 2004 року у покійної ОСОБА_3І,. виникло право власності на спадковий будинок, розташований за адресою вул. Баранника (Дзержинського), 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.Так як виходячи із правової природи даного правочину у набувача виникає право власності на спадкове майне після укладання договору, але забороняється його відчуження до смерті відчужувача, що зазначено в самому договорі.

Також судом встановлено, що відчужував будинку ОСОБА_4І помер 29.10.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3І,. вчиняла дії щодо належного оформлення свого права власності на отриманий будинок, про що свідчить відмітка на технічному паспорті про те, що власником спадкового домоволодіння зазначена ОСОБА_3, але не за реєструвала своє право власності належним чином та не вчинила дії щодо зняття заборони із відчуження будинку.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що за життя у покійної ОСОБА_3, виникло право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Баранника (Дзержинського) 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, яке виникло на підставі укладеного правочину довічного утримання. Таким чином у покійної ОСОБА_3, право власності на зазначене вище домоволодіння виникло правомірно, на підставі укладеного правочину і неправомірність виникнення права власності не доведена та не встановлена судом

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та відсутність правоустановлюючого документу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження та спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщи ну, як шляхом спільного проживання так і подавши заяву пр. о при йнятят спадщин и до нотаріальної контори. дане спадкування відноситься до спадкування за заповітом, так як ОСОБА_3, за життя склала заповіт на належне їй майно та розділила його між своїми дітьми, сторонами по справі.

Відповідно до змісту заповіту покійна ОСОБА_3, все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповідала позивачу у розмірі 3/4 та відповідачу у розмірі ?.

Таким чином за життя спадкодавець визначила частки спадкового майна, яке вона заповіла своїм дітям. Заповіт є чинним так як ніким не оспорений та не скасований. Визначивши частки в спадковому майні спадкоємцям, таким чином спадкодавець виразила свою волю на саме такий розподіл спадкового майна, тому вважати його несправедливим підстав немає.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 м Верхньодніпровськ Дніпропетровської області ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини житлового будинку загальною площею 52.8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Баранника (Дзержинського) 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 600 кв.м., по фактичному користуванню, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 25.01.2016 року .

Також суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо зняття заборони відчуження з домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Баранника (Дзержинського) 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, накладеної за договором довічного утримання від 17.05.2004 року виходячи з наступного.

Відповідно до. ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до договору довічного утримання від 17.05.2004 року заборона відчуження домоволодіння, належного ОСОБА_4, та розташованого за адресою: вул. Баранника (Дзержинського) 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області накладено до моменту припинення дії цього договору.

Виходячи з того, що ОСОБА_4, помер 29.10.2013 року, договір довічного утримання від 17.05.2004 року припинив свою дію, та з 30.10.2013 року виникли підстави для скасування заборони відчуження даного домоволодіння.

Проте враховуючи, що на даний час і набувач за договором довічного утримання померла, зняття заборони відчуження із домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Баранника (Дзержинського) 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, є неможливим в іншому порядку.

Тому суд вважає за можливе зняти заборону на відчуження майна житлового будинку № 15 по вул. Баранника (Дзержинського) Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, накладену 17 травня 2004 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5І за договором довічного утримання, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17 травня 2004 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн., 20 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача у даному спорі, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з неналежним оформленням спадкодавцем своїх спадкових прав..

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Зняти заборону на відчуження майна житлового будинку № 15 по вул. Баранника (Дзержинського) Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, накладену 17 травня 2004 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5І за договором довічного утримання, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17 травня 2004 року

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 м Верхньодніпровськ Дніпропетровської області ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини житлового будинку загальною площею 52. 8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Баранника (Дзержинського) 15 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 600 кв.м., по фактичному користуванню після смерті матері ОСОБА_3, померлої 25.01.2016 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М