Ухвала

іменем україни

20 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЧерненкоВ.А., Луспеника Д.Д., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 допублічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», про визнання кредитного договору таким, що укладений під впливом обману, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2007 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір за умовами якого їй було надано кредитні кошти у розмірі 50 547 доларів США. Вважає, що зазначений правочин був вчинений нею під впливом обману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Зазначала, що банком згідно графіку платежів 18 липня 2008 року була видана сума 47 846,04 доларів США на 107 місяців, а згідно кредитного договору 18 травня 2007 року була видана сума в розмірі 50 547,00 доларів США. У зв'язку з чим вона вважає, що в рахунок оплати кредиту надходили платежі, проте 13 платежів пропали, а це сума у розмірі 10 293,79 доларів США, яка була занижена банком та обманним шляхом банк заволодів цими коштами.

Банк у додатку № 1 до кредитного договору свідомо занизив цифри погашення, а саме виходячи з розрахунку за формулою розмір щомісячного платежу повинен був складати 751,18 доларів США, а в графіку було зазначено 791,83 доларів США, що склало різницю в розмірі 40,65 доларів США помноженою на термін кредиту 120 місяців, а як наслідок до заволодіння банком обманним шляхом 4 878 доларів США (40,65 доларів х 120 місяців).

Банком у Додатку № 1 до кредитного договору «Графік Платежів» від 18 травня 2007 року в колонці № 11 було зазначено абсолютне значення подорожчання кредиту в розмірі 36 879 грн 31 коп., проте банк неправильно розподіляв платежі на тіло і на проценти по кредиту, а саме сума в розмірі 307 грн 32 коп. (36 879 грн 31 коп. : 120 місяців), що в грошовому еквіваленті складало 60,85 доларів США повинна була зараховуватися в рахунок погашення процентів, а 730,37 доларів США в рахунок погашення боргу по тілу кредиту. Тобто, на думку позивача, банк неправильне розподіляв щомісячні платежі між тілом та відсотками кожного місяця, що є обманом.

З урахування викладеного, просила суд визнати кредитний договір від 18 травня 2007 року, укладений між нею та закритим акціонерного товариства «ОТП Банк», таким, що вчинений під впливом обмануна підставі ст. ст. 229, 230 ЦК України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. 230, 626, 638, 1054 ЦК України, вірно виходив з того, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами істотність значення обставин, щодо яких її було введено в оману, а так само і сам факт обману при укладенні кредитного договору.

Судами також було враховано, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів, а саме: визнання договору № CNL-502/013/2007 від 18 травня 2007 року таким, що укладений із порушенням прав споживача, із застосуванням нечесної підприємницької діяльності.

Також судами було взято до уваги рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року, яким з ОСОБА_4 та поручителя в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була стягнута заборгованість за кредитним договором № CNL-502/013/2007 у розмірі 383 440 грн 36 коп.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

Д.Д.Луспеник