ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1484/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря - Іващенко Є.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, шлюб між подружжям розірвано. У період перебування в шлюбі за договором купівлі-продажу подружжям придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 54, 10 кв.м.

В останній редакції позовних вимог просила визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні судом встановлено, що з 05 жовтня 2002 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 15).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Під час перебування в шлюбі відповідач за договором купівлі - продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 54, 10 кв.м. яка складається з 2-х жилих кімнат, жилою площею 30,30 кв.м. (а.с. 7).

Відповідно до реєстраційного посвідчення № 000613 виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна дана квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 ( а.с. 9).

Як вбачається з довідки виданої ЖБК «Молодіжний-19» форми № 3 від 04 листопада 2015 року № 128в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно до ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частина майна одного з подружжя може бути збільшена, якщо з ним після розлучення проживатимуть діти, а також непрацездатні повнолітні діти за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього лікування, фізичного і духовного розвитку.

В судовому засіданні встановлено, що дитина після розлучення проживає з матір'ю у спірній квартирі та перебуває на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що проживає за іншою адресою та не заперечував проти визнання за ним права власності на 1/3 частку квартири.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4,, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4,, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 6 090,00 (шість тисяч дев'яносто) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: