Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/6404/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/778/4323/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕНА» про відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ТОВ «Ньюз Тревел», ТОВ «ВАЛЕНА».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Ньюз Тревел» було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с. 108).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що на підставі договору комісії від 27.12.2014 року, що був укладений між ним та ТОВ «ВАЛЕНА», комісіонер зобовязався за рахунок позивача надати йому послуги з організації туристичної поїздки двох осіб до Вєтнаму у період з 23 січня по 10 лютого 2015 року. За вказані послуги позивач сплатив 22 грудня 2014 року та 9 січня 2015 року 76 414 грн.

Між тим, 17 січня 2015 року представник відповідача повідомив позивачеві про анулювання туристичної подорожі у звязку з припиненням з зазначеної дати відправлення туроператором - ТОВ «Ньюз Тревел» туристів за кордон. Працівники відповідача повідомили, що у випадку повторного бронювання готелю іншим туристичним оператором поїздка відбудеться, у звязку з чим позивач знайшов за потрібне в інтересах збереження можливості здійснити переліт та реалізувати свої плани повторно сплатити вартість відпочинку у сумі 45 100 грн., що і зробив 19 січня 2015 року.

Посилаючись на положення ч. 3 ст. 1016 ЦК України, відповідно до якої комісіонер несе відповідальність перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного за рахунок комітента, у випадку, коли він був необачним при виборі цієї особи, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 45 100 грн., що перевищують вартість отриманих ним послуг, а також 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яку пояснює психологічними переживаннями з приводу порушення свого права, перешкодами у здійсненні омріяної подорожі, яку вони з дружиною приурочили до дня народження позивача. Необачність відповідача, на думку позивача, полягає в тому, що менш ніж через місяць після укладення договору комісії сталося зупинення відправки туристів з боку ТОВ «Ньюз Тревел».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 грудня 2014 року сторони уклали договір комісії (а.с. 6-9), відповідно до умов якого відповідач зобовязався за дорученням позивача за плату вчинити від свого імені, але за рахунок позивача, правочини з організації комплексу туристичних послуг, а позивач зобовязався на умовах договору прийняти та оплатити їх. За умовами договору позивачеві надаються послуги зі здійснення поїздки двох осіб до Вєтнаму у період з 23 січня по 10 лютого 2015 року, повну вартість яких у сумі 76 714 грн. позивач оплатив шляхом здійснення двох платежів: 22 грудня 2014 року у сумі 74 580 грн. та 9 січня 2015 року у сумі 1 834 грн. на підставі договорів доручення з директором ТОВ «ВАЛЕНА» про внесення від його імені на рахунок підприємства, яке надає туристичні послуги, грошових коштів згідно з заявою на бронювання, що є невідємним додатком до договору доручення (а.с. 11).

Відповідно до умов договору № 1224/3 від 24.12.2014 року, що укладений між ТОВ «ВАЛЕНА» та ТОВ «Ньюз Тревел», туроператору подано заявку (замовлення туру) від 23.12.2014 року, підтвердження якої № 284862 та рахунок-фактура на суму 69 761 грн. 78 коп. були отримані відповідачем (а.с. 78, 79).

Зазначена сума перерахована відповідачем на рахунок туристичного оператора у повному обсязі на підставі платіжних доручень № 509 від 26.12.2014 року, № 511 від 29.12.2014 року, № 4 від 12 січня 2015 року, № 6 від 13.01.2015 року (а.с. 10, 81, 82).

17 січня 2015 року ТОВ «Ньюз Тревел» повідомило про зупинення відправки туристів з 17 січня 2015 року та запропонувало туристичним агентам, у яких наявні діючі договори з туроператором, повідомити туристів про скасування всіх турів (а.с. 83).

За положеннями ст. 5 Закону України «Про туризм» суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є:

- туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність;

- туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Агентські правовідносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ст.ст. 295-296 якої комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє. Агентські відносини виникають, зокрема, у разі надання суб'єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Як слідує з ч. 2 ст. 305 ГК України, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Судом правильно встановлено, що між відповідачем як туристичним агентом, в силу вищенаведених положень законодавства про туризм, та ТОВ «Ньюз Тревел» укладений агентський договір № 1224/3 від 24.12.2014 року (а.с. 70-76), який встановлює між сторонами агентські відносини, за яких турагент діє в якості комерційного агента в порядку, визначеному ст. 295 ГК України. В той же час, в силу договору, який укладено між сторонами по справі, відповідач по відношенню до позивача діє як комісіонер, який зобовязується за дорученням туриста (комітента) за плату вчинити від свого імені, але за рахунок туриста, дії з організації комплексу туристичних послуг.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України, положення якої застосовуються до агентських правовідносин, повірений зобовязаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Зазначені обовязки турагента узгоджуються з п.п. 3.2.3., 4.3. агентського договору про обовязок переказу туроператору вартості туристичного продукту, отриманої від туриста.

Вартість поїздки було перераховано турагентом туроператору на підставі вищевказаних платіжних доручень.

За змістом розділу 3 договору між сторонами вартість туристичних послуг складається з коштів на оплату рахунків компаній-партнерів, які забезпечують туристичну подорож згідно заявки, а також коштів комісійної винагороди, які оплачуються туристом при оформленні заявки (а.с. 6).

Як встановлено судом, відповідачем було повернено позивачу і комісійну винагороду у сумі 4 820 грн. у звязку з порушенням туроператором обовязку з надання туристичних послуг (а.с. 98).

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов вірного висновку про повне виконання компанією обовязків перед комітентом.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

В силу ч. 3 ст. 20 Закону України «Про туризм» договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Як вбачається з п. 1.13 агентського договору від 24.12.2014 року, договір на туристичне обслуговування - це затверджений туроператором типовий договір туристичного обслуговування (що включає в себе заявку на бронювання і памятки санітарно-епідеміологічної служби), який турагент укладає з замовником (а.с. 70 зв.).

Згідно з приміткою до статті 2 договору сторони за цим договором набувають прав та обовязків виключно у випадку, коли турагент одночасно з укладенням договору на туристичне обслуговування із туристом від імені туроператора, здійснив фактичне бронювання турпродукту у туроператора. В будь-яких інших випадках, за відсутності такого бронювання вважається, що турагент діє від власного імені, та наслідки укладення договору на туристичне обслуговування із туристом можуть бути застосовані тільки до турагента.

Заявка на бронювання (замовлення туру), яка відповідно до вищенаведених положень агентського договору № 1224/3 від 24.12.2014 року і утворює договір, поряд з памяткою санітарно-епідеміологічної служби, була направлена турагентом туроператору (а.с. 10). Відповідачем отримано підтвердження цього замовлення і повністю оплачено виставлений рахунок-фактуру, що свідчить і про укладення договору у встановленій агентським договором формі, яка не суперечить положенням статті 639 ЦК України та статті 20 Закону України «Про туризм», і про бронювання туристичного продукту, тому підстав для покладення на туристичного агента цивільно-правової відповідальності за невиконання туроператором умов договору не має.

Про готовність повернути грошові кошти по заброньованим і сплаченим турам протягом чотирнадцяти робочих днів після надання пакету документів за процедурою повернення коштів зазначив туроператор «Ньюз Тревел» в оголошенні, розміщеному ним на його офіційному сайті (а.с. 83).

Суд також дійшов вірного висновку, що твердження представника позивача про відсутність договору між туристом і туроператором, що є порушенням п. 2.1. агентського договору і дає підстави для стягнення збитків з турагента, є неспроможними, оскільки судом встановлено укладення договору у формі, про яку домовилися сторони (заявка на бронювання, договір доручення про перерахування грошових коштів туроператору, памятка санітарно-епідеміологічної служби) і яка не суперечить вимогам закону.

Так як до взаємних прав та обовязків між сторонами належить застосовувати правові норми, що регулюють правовідносини при укладенні і виконанні договорів комісії, суд підставно виходив із змісту ч. 3 ст. 1016 ЦК України про те, що комісіонер не відповідає перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного нею за рахунок комітента, та не знайшов підстав для застосування норм, що регулюють виняток з цього правила, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи.

Колегія також погоджується з висновком суду, що встановлені при розгляді справи обставини свідчать про виваженість дій турагента при виборі туроператора, на що вказують тривалі стійкі господарські стосунки, які ґрунтуються на агентських договорах, наявність у туроператора ліцензії на здійснення діяльності в сфері надання туристичних послуг, значна кількість партнерів туроператора - субєктів господарювання у вказаній сфері, вчасне перерахування туроператору отриманої за договором комісії вартості туристичного продукту.

Стосовно доводів позивача про подвійну оплату ним туристичних послуг, до якої, на його думку, призвела необачність відповідача, суд правильно зазначив, що і у випадку надання послуг іншим туроператором - «TPG», відповідач діяв як комісіонер по відношенню до позивача; збільшення ціни комплексу туристичних послуг передбачено як Законом України «Про туризм», так і укладеним між сторонами договором (п. 5.3.1.); позивач погодився на отримання туристичного продукту від іншого туроператора, що цілком відповідає свободі договору, і отримав ці послуги.

З огляду на викладене, висновок суду про те, що діями відповідача не порушені права і охоронювані законом інтереси позивача, відповідає вищенаведеним нормам матеріального права та встановленим обставинам, оскільки майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Відповідно, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які є похідними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: