Справа № 751/9188/15-ц Провадження № 22-ц/795/70/2016 Головуючий у I інстанції Маслюк Н. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.,

при секретарі Бівалькевич Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа Банк» ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.11.2015 року, якою скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 задоволено, та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

Незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду заявник обґрунтовує порушенням судом норм процесуального законодавства.

В скарзі зазначає, що суд першої інстанції не вирішивши питання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця в судовому порядку безпідставно прийняв скаргу до розгляду.

Задовольняючи скаргу не було належним чином перевірено наявність обставин, що призводять до переривання строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання, часткове виконання боржником рішення суду, не витребувано у органу ДВС докази відкриття виконавчих проваджень в попередні періоди та у ПАТ «Альфа Банк» виписки по рахункам ОСОБА_1

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.08.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 6-513/12 від 16.01.2012 року про стягнення, як з солідарного боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь ЗАТ «Альфа Банк» (а.с. 55-56).

У вказаному виконавчому листі зазначено, що судове рішення набрало законної сили 04.04.2012 року. Строк пред»явлення виконавчого листа до виконання до 05.04.2013 року.

17.08.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вказаному вище виконавчому листу (а.с. 3). В постанові зазначено, що документ про примусове виконання поданий: 13.08.2015 року.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виконавчий документ стягувачем був пред»явлений до виконання поза межами строків, передбачених ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження».

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам нормативних актів, які регулюють правовідносини між сторонами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями ст. 387 ЦПК України передбачено, що в разі порушення неправомірності рішень, дій чи бездіяльність державного виконавця суд зобов'язує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження").

Посилання заявника в скарзі на те, що судом не було належним чином перевірено наявність обставин, що призводять до переривання строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання спростовуються матеріалами справи, а саме відмітками державного виконавця у виконавчому листі № 6-513/12 від 16.01.2012 року (а.с. 55-56), з яких вбачається, що саме цей виконавчий лист протягом одного року після набрання рішенням законної сили двічі пред»являвся до примусового виконання, та було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а саме 23.10.2012 року та 04.12.2012 року .

Судом першої інстанції було встановлено, що строк пред'явлення вищезазначеного виконавчого листа до виконання встановлений до 21.08.2013 року (а.с. 55-56).

Крім того, пред»явлення до виконання виконавчого документа 11.08.2015 року було здійснено стягувачем за межами строків встановлених ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", а матеріали виконавчого провадження (а.с. 33-90) не містять доказів щодо переривання строку, в тому числі і щодо часткового виконання рішення суду, з яким і пов»язував необґрунтованість висновків суду першої інстанції заявник.

Враховуючи викладене, місцевий суд прийшов до вірного висновку про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, оскільки у посадових осіб були відсутні законні підстави для відкриття виконавчого провадження № 48467370 від 17.08.2015 року, а відтак скарга є обгрунтованою і підлягає задоволенню, враховуючи, що фактично протиправні дії посадових осіб виразились у винесенні протиправної постанови, яка судом була визнана незаконною та скасована.

Обгрунтованість висновків суду в частині одночасного визнання незаконною і скасування постанови, підтверджується і Постановою ВСУ від 06.07.2015 року у справі № 6-785цс15, якою ВСУ переглядаючи справу задовольнив заяву частково та ухвалив постанову, якою одночасно визнав незаконною та скасував постанову державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення скаржником строків звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії державного виконавця, спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається, скаржник ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 16.09.2015 року, а скаргу направив на адресу місцевого суду поштовою кореспонденцією 21.09.2015 року, тобто в строк встановлений ст. 385 ЦПК України, що також встановлено судом першої інстанції.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду І інстанції перевірено в межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: