Справа № 487/2711/16-ц
Провадження № 2/487/1624/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарях - Оцабера М.С.,. розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.201 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, та третя особа служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини. Просив суд визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, з батьком, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_3. В позові він зазначив, що з 17.12.2011 року він з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю. Але на теперішній час вони не досягли згоди стосовно місця проживання дитини. Так, відповідачка перешкоджає йому бачитися з дитиною. Крім того, відповідачка не має достатнього постійного матеріального забезпечення умов проживання дитини, мешкає в квартирі яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини його навчання. Тому просив визначити місце проживання дитини разом із батьком.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову за його недоведеністю та безпідставністю.

Представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду. В подальшому представник надала заяву про слухання справи за їх відсутністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. І тільки у разі не досягнення такої згоди спір з приводу місця проживання дитини згідно ст. 161 СК України вирішується відповідними компетентними органами.

Як встановлено судом, з 17.12.201 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає на теперішній час разом із матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

Але на теперішній час сторони не досягли згоди стосовно місця проживання дитини.

Як встановлено судом відповідачка знаходиться у декретній відпустці. За місцем проживання вона характеризується позитивно.

Так, із показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, судом встановлено, що в період проживання однією сімєю, відповідачка ОСОБА_2 виїзджала двічі за межі України, і вихованням дитини займався батька ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3, де створено комфортні умови для проживання та виховання дитини.

Так, із показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, судом встановлено, що з травня 2016 року дитина проживає із матір'ю за адресою АДРЕСА_1, де створено комфортні умови для проживання та виховання дитини, які відповідають інтересам дитини. Мати належно доглядає за дитиною, займається її вихованням, веде нормальний спосіб життя.

Щодо матеріального забезпечення та бутових умов проживання позивача ,то судом було встановлено, що він працює, отримує заробітну плату. За місце роботи та проживання характеризується позитивно. Проживає позивач у окремому будинку за адресою: АДРЕСА_3. Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 19.05.2016р., зазначено, що житло розміщене на 1 поаерсі 1 поверхового будинку складається з 2 кімнат, в будинку створені всі умови для проживання дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 08.09.2016 року, про визначення місця проживання дитини місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 доцільно визначити разом із матір'ю.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності та враховуючи положення ст.3, 18, ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р., ст.. 151 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.4 ст.29 ЦК України, ст. 160, 161,162 СК України, суд приходить до висновку, що як позивачка, так і відповідач в силу свого матеріального становища мають можливість забезпечити необхідне для розвитку дитини середовище та в загальному виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання і розвитку дитини,але головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси цих дітей, які повинні привалювати над інтересами батьків.

Враховуючи принципи ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю суд вважає, що розлучивши дитину із матір'ю, та визначивши місце проживання дитини разом із батьком суперечитиме її інтересам. Тому позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із ним є таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи позивача про те, що відповідачка не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, мешкає в квартирі яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначене спростовано доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Інших доказів цього позивачем та його представником суду не надано.

За таких підстав в задоволенні позову ОСОБА_1 суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 208-218ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін