Справа № 463/6377/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/5714/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк, тривалістю один місяць, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька позивача ОСОБА_8, який помер 26 червня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 487 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що доводи позивача про неможливість вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини у звязку з хворобою чоловіка не підтверджені належними доказами, оскільки із наданих позивачкою копій лікарняних листів не вбачається, що чоловік позивачки потребував стороннього догляду, він лише двічі перебував на стаціонарному лікуванні, інші рази це було санаторно-курортне лікування. Вказує, що позивачка є здоровою та повносправною особою, яка мала фізичну можливість протягом встановленого строку звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, доказів про те, що вона за станом здоровя не мала можливості це зробити, суду не надано. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер 26.06.2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина та спадкова справа заведена у Винниківській державній нотаріальній конторі Львівської області.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ч.1 ст.1261 ЦК України першою чергою спадкоємців по закону є діти спадкодавця, або той із подружжя який його пережив та батьки.

Позивачка ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_8 та згідно із ст. 1261 ЦК України має право на спадкування за законом у першу чергу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_8 відкрилась 26.06.2013 року.

За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 вказаної статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз»яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Даних вимог закону суд першої інстанції не врахував та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_8 до нотаріальної контори у передбачений законом термін, а саме 28.11.2013 року, звернулась лише його донька ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_4 ні у передбачений законом строк, ні за спливом такого, із заявами про прийняття спадщини після смерті батька у нотаріальну контору не зверталась, а відтак і обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, не отримувала.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_4 пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач не подала своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки змушена була здійснювати догляд за чоловіком ОСОБА_9, який тривалий час хворів, що стверджується долученими позивачем копіями медичних документів. Свідок ОСОБА_9 підтвердив факт перебування з ним позивачки протягом всього часу хвороби. Оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини з вказаних вище причин, суд першої інстанції вважав за необхідне визнати ці причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд прийшов до таких вважаючи встановленими обставини, які недоведені, висновки ж суду обставинам справи не відповідають, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, у період з 24.10.2013 року по 28.10.2013 року ОСОБА_9 перебував на амбулаторному лікуванні у Львівській клінічній лікарні швидкої допомоги; з 13.11.2013 року по 09.12.2013 року перебував на амбулаторному лікуванні в Комунальній 6-й міській поліклініці м. Львова, 2 поліклінічне відділення; з 10.12.2013 року по 13.12.2013 року перебував на амбулаторному лікуванні в комунальній 6-й міській поліклініці м. Львова , 2 поліклінічне відділення.

Вказані обставини спростовують письмові пояснення ОСОБА_10В про проживання позивачки у зазначений період в смт. Козин Обухівського району Київської області.

Сам по собі факт перебування на лікуванні чоловіка позивачки ОСОБА_9В, не може бути доказом неможливості прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку.

Таким чином, зазначені позивачем причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини , після смерті ОСОБА_11, який помер 26.06.2013 року, не є такими, що не залежали від її волі, не є непереборними та такими, що створювали для неї істотні труднощі для прийняття спадщини. Такі не перешкоджали останній подати до нотаріальної контори, протягом шести місяців заяву про прийняття спадщини. При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що з дня смерті спадкодавця і до часу звернення з позовом до суду минуло понад два роки.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що мотиви рішення суду про задоволення позову не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Оскільки, за вірно встановлених обставин допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 535,90 грн. судового збору сплачених останньою при подачі апеляційної скарги.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька позивача ОСОБА_8, який помер 26 червня 2013 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 535 грн. 90 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: