Справа № 214/515/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2016 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала за життя ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 15.09.1994 року, виданого В/О «Кривбасруда» УСП, згідно з розпорядженням №160 від 07.09.1994 року та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі №10/9ПВ-545, запис №5265. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що його батькові - ОСОБА_3 та його двоюрідній прабабі - ОСОБА_2 на праві власності належала, по 1/2 частці кожному, двокімнатна квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки вказаної квартири, однак яку ніхто не прийняв, позаяк спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не було. Таким чином, його батько, як співвласник вказаної квартири, після смерті своєї двоюрідної баби, добросовісно та відкрито заволодів належною їй частиною квартири, та безперервно володів і користувався нею до часу смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому 1/2 частки вказаної квартири, яку прийняв він, як син померлого, на підтвердження чого отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2014 року. Іншою ж 1/2 частиною вказаної квартири, що за життя належала ОСОБА_2, та якою добросовісно заволодів та користувався за життя його батько, він продовжив користуватись сам. Отже, він уважає, що строк володіння спірною часткою квартири його батьком підлягає приєднанню до строку його володіння, як спадкоємця свого батька, та складає понад 10 років, а відтак він набув право власності на це майно.

Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Так, згідно Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 15.09.1994 року, виданого В/О «Кривбасруда» УСП, згідно з розпорядженням №160 від 07.09.1994 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності належала, по 1/2 частці кожному, двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла (а.с.9).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй за життя частки вказаної вище квартири, однак яку згідно відомостей зі Спадкового реєстру ніхто не прийняв (а.с.28).

Як убачається зі змісту позову, та відповідачем не заперечується, ОСОБА_3, будучи співвласником вказаної квартири, після смерті ОСОБА_2, яка була його двоюрідною бабою, добросовісно та відкрито заволодів належною їй за життя частиною квартири, та безперервно володів і користувався нею.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер (а.с.8).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому за життя 1/2 частки вказаної квартири, яку прийняв позивач, будучи спадкоємцем після смерті батька, на підтвердження чого позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2014 року (а.с.10-11), а іншою 1/2 частиною вказаної квартири, що за життя належала ОСОБА_2, та якою добросовісно заволодів та користувався за життя батько позивача, позивач продовжив користуватись сам.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, судом установлено, що батько позивача - ОСОБА_3 добросовісно заволодів указаною вище 1/2 частиною квартири, що за життя належала ОСОБА_2, після смерті останньої, тобто з 17.10.1997 року, та продовжував відкрито і безперервно нею володіти, до часу своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а позивач, як спадкоємець після смерті батька, також продовжив відкрито володіти зазначеною часткою квартири, у зв'язку з чим, суд доходить висновку про можливість приєднання до строку володіння батьком позивача вказаною часткою квартири строку володіння позивачем вказаною часткою квартири після смерті батька, та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала за життя ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 15.09.1994 року, виданого В/О «Кривбасруда» УСП, згідно з розпорядженням №160 від 07.09.1994 року та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі №10/9ПВ-545, запис №5265.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.