АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4123/16 Головуючий 1 інст. - Бабенко Ю.П.
Справа № 644/6529/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» вересня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Четверта Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що з 1983 року по 2001 рік вона з ОСОБА_3 проживали однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1 або в квартирі АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер.

Після його смерті залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_2, телевізор «Samsung», модель 21К30, 2006 року випуску, вартістю 500,00 грн. та холодильник «Атлант» модель 2706-80, 2005 року випуску, вартістю 500,00 грн.

Зазначила, що в цій квартирі вона продовжує проживати.

Вказала, що спадкоємцем першої черги є його син ОСОБА_2, який заперечує її право на спадкування.

Просила встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04 серпня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати право власності за ОСОБА_1 на телевізор «Samsung», модель 21К30, 2006 року випуску, вартістю 500,00 грн. та холодильник «Атлант» модель 2706-80, 2005 року випуску, вартістю 500,00 грн. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3; стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на її користь.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року вказано, що встановлення факту спільного її проживання з ОСОБА_3 породжує юридичні наслідки; що суд однобічно надав оцінку показанням свідків.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з недоведеності позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що померлий ОСОБА_3 був власником, проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_3.

Статтями 1261 - 1265 ЦК України передбачено п'ять черг права на спадкування.

Із змісту цих статей вбачається, що родичі ближчого ступенія споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня спорідненності.

Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем є його син ОСОБА_2, який прийняв спадщину. Інших спадкоємців не має.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04 серпня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04 серпня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Пояснення свідків, фотокартки, яким суд першої інстанції надав належну оцінку відповідно до статті 212 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04 серпня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Надані квитанції оплати житлово-комунальних послуг за спадкову квартиру за 2013 - 2016 рр. не свідчать про те, що за життя ОСОБА_3 ОСОБА_1 приймала участь у сплаті комунальних послуг за спадкову квартиру. Крім того, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживає та зареєстрована.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 пояснив, що в спадковій квартирі після смерті ОСОБА_3 ніхто не проживає, вона є зачиненою. ОСОБА_1 в ній не проживала, не проживає і не зареєстрована.

Виходячи з наведеного судова колегія вважає, що з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України суд першої інстанції, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності порушення цивільного права ОСОБА_1, невизнання або оспорювання такого права.

Оскільки ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, судова колегія вважає, що підстав для його зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії