Справа № 539/4395/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Ануфрієвій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її тітка ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі права на дві земельні частки(паї), що належали померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_1 від 26.03.1997 року та сертифікату на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2 від 26.03.1997 року.

Відповідно до заповіту ОСОБА_2, посвідченого секретарем виконкому Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області 14.09.2004 року за реєстровим номером140, вона, племінниця померлої, є спадкоємцем всього майна померлої.

На підставі даного заповіту та поданої нею заяви про прийняття спадщини, в другій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №686/2006.

11.12.2006 року державним нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1-3429 на частину спадкового майна - земельну ділянку площею 0,48 га.

08.12.2015 року державним нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-2079 на іншу частину спадкового майна - право на земельну частку(пай) розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій на підставі сертифікату НОМЕР_1, виданого 26.03.1997 року.

Але нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку(пай), що знаходиться на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій на підставі сертифікату НОМЕР_2, виданого 26.03.1997 року, оскільки даний сертифікат було втрачено.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно вона не має можливості оформити право на земельну частку(пай) у передбаченому законом порядку. Тому прохала суд визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну частку(пай) площею 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_2 згідно сертифіката серії НОМЕР_3 від 26.03.1997 року, розташовану на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник Войнихівської сільської ради у судове засідання не з'явився, в направленому на адресу суду листі проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа по справі - друга Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, нотаріус звернулась до суду з листом в якому прохала справу розглядати без її участі, при вирішенні позову покладається на думку суду.

У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла тітка позивача - ОСОБА_2.

Після ОСОБА_2 смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі права на дві земельні частки(паї), що належали померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_1 від 26.03.1997 року та сертифікату на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2 від 26.03.1997 року.

Відповідно до заповіту ОСОБА_2, посвідченого секретарем виконкому Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області 14.09.2004 року за реєстровим номером 140, позивач є спадкоємцем всього майна померлої.

11.12.2006 року державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1-3429 на частину спадкового майна - земельну ділянку площею 0,48 га (а.с.7).

08.12.2015 року державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-2079 на іншу частину спадкового майна - право на земельну частку(пай) розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій на підставі сертифікату НОМЕР_1, виданого 26.03.1997 року( а.с.8).

Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку(пай), що знаходиться на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій на підставі сертифікату НОМЕР_2, виданого 26.03.1997 року, оскільки даний сертифікат було втрачено (а.с.8).

Даний сертифікат за невідомих обставин було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Лубенщина» від 12 грудня 2015 року №139-140 (15240-15241) про втрату сертифікату на право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держземагенства у Лубенському районі, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 належало право на земельну частку(пай) відповідно до сертифікату серії НОМЕР_4 від 26.03.1997 року площею 3,89 в умовних кадастрових гектарах, підтверджується листом управління Держгеокадастру у Лубенському районі №31-1602-0.6-353/2-15 від 21 вересня 2015року (а.с.10).

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового при значення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.126 ЗК України, ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належить право на земельну частку(пай) площею 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_2 згідно сертифіката серії НОМЕР_3 від 26.03.1997 року, розташовану на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Жага Е. Г.