Провадження №2-о/523/395/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

народних засідателів Васильєва С.В.

ОСОБА_1

при секретарі Шевчук М.Є.

за участю прокурора Прилипко А.В.

лікаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, цивільну справу за заявою комунальної установи «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ

Комунальна установа«Одеський обласної медичний центр психічного здоровя»звернулася до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 посилаючись на те, що йому був встановлений діагноз: легка розумова відсталість з поведінковим порушенням. На думку заявника за характером психічного захворювання ОСОБА_3 потребує стаціонарного лікування, в той же час, в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу, від добровільної госпіталізації до стаціонару відмовляється, що може привести до небезпеки для нього чи оточуючих його осіб. Даніобставини стали підставою для звернення до суду.

Вислухавши представника ООМЦПЗ, прокурора який вважав, щоГавріш Д.Г. підлягає примусовій госпіталізації, заслухавши опікуна ОСОБА_3 ОСОБА_4, самого ОСОБА_3, який зазначив, що не бажає проходити лікування, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підставах.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2016 від 01.06.2016р. речення 3 ч.1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», яким передбачено , що особа, визнана судом у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна, було визнано неконституційним.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.11.2010р. (справа №2-0-310/10) ОСОБА_3, в звязку з виявленим психічним захворюванням, було визнано недієздатним. На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2011р. (справа №1512/2-О-124/11) ОСОБА_4, ОСОБА_5 було призначено опікунами ОСОБА_6.

З матеріалів справи убачається, що 22.07.2016р. ОСОБА_3 за заявою його опікуна ОСОБА_4, був госпіталізований до КУ «ООМЦПЗ» о 09.00г. де і перебуває до цього часу, що вказує на порушення порядку госпіталізації недієздатної особи, визначеного Законом України «Про психіатричну допомогу».

В ідповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000р. особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тобто, для вирішення питання примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу, суду необхідно встановити, а заявнику довести, дві обставини, а саме: наявність у фізичної особи тяжкого психічного розладу та наявність реальних загроз, які виявляє така особа, відносно себе чи оточуючих його осіб.

Згідно представленого висновку комісії лікарів психіатрів КУ ООМПЦЗ від 07.09.2016р. ОСОБА_3 був поставлений діагноз: легка розумова відсталість з поведінковим порушенням ( F70.1 по МКЛ-10 ). Зазначенийпсихічний розлад за своєю класифікацією не відноситься до тяжкого психічного розладу та така обставина не доведена з боку представника КУ ООМПЦЗ.

З боку заявника суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би вказував, що ОСОБА_3 в силу свого психічного розладу вичинив або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, або він неспроможний самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Отже, встановленні у судовому засіданні фактичні обставини вказують на відсутність достатніх правових підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_3 у психіатричний заклад.

На підставі викладеного, суду дійшов висновку, що заява комунальної установи «ООМЦПЗ» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,14,22 Закони України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 279-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Заяву комунальної установи «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя

Народні засідателі