Провадження № 2/127/5443/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

09 серпня 2016 року до суду із позовною заявою звернулось ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 6 262 грн. 17 коп. в якості відшкодування шкоди в порядку регресу та судові витрати у розмірі 1 450 грн. 00 коп.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 24 травня 2013 року в м Вінниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2

ДТП сталася з вини відповідача, що встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року у справі № 127/18247/13-п.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» за полісом обовязкового страхування № АВ/8196182.

Згідно Звіту № 13/410 від 17 грудня 2013 року розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 як власнику автомобіля НОМЕР_2, становить 1 687 грн. 20 коп.

13 січня 2014 року ОСОБА_2 до страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування на її рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк».

06 лютого 2014 року страховиком було складено Страховий акт № 1940, за яким розмір суми страхового відшкодування склав 906 грн. 00 коп.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався наступним чином:

1 687,20 - 281,20 - 500 = 906,00, де:

1 687,20 грн. - вартість ремонту пошкодженого бамперу.

281,20 грн. - ПДВ, вирахувана на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону, за відсутності в позивача документів, що встановлюють факт проведення відновлювального ремонту та його оплати.

500,00 грн. - франшиза за полісом № АВ/8196182.

906,00 грн. - страхове відшкодування.

10 лютого 2014 року платіжним дорученням № 15340 страховиком на користь ОСОБА_2 як власника автомобіля було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 906,00 грн.

Не погодившись із розміром суми відшкодування, ОСОБА_3, як водієм автомобіля НОМЕР_1, до Вінницького міського суду Вінницької області було подано позов про стягнення з відповідача та страховика додаткових коштів в якості відшкодування шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року зі страховика на користь ОСОБА_3 було стягнуто 3 856,17 грн. доплати до страхового відшкодування за шкоду, завдану майну, 1 500,00 грн. моральної шкоди, завданої відповідачем як винуватцем ДТП.

06 червня 2016 року ОСОБА_3 до страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року на його рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк».

13 червня 2016 року страховиком було складено Страховий акт № 1940Д про доплату боргу в сумі 5 356,17 грн.

14 червня 2016 року платіжним дорученням № 24550 страховиком на користь ОСОБА_3 було сплачено борг в сумі 5 356,17 грн.

В порушення вимог законодавства, відповідачем не було повідомлено страховика про ДТП у встановлені строки, чим порушено його право на взяття участі у розслідуванні причин і обставин настання страхового випадку та встановлення розміру збитку.

Про настання ДТП страховику стало відомо лише 29 листопада 2013 року після отримання повідомлення від ОСОБА_3

Відповідачем було залишено місце пригоди після настання ДТП, що встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року.

Оскільки, відповідачем як винною особою та учасником ДТП не було повідомлено страховика за договором обовязкового страхування про настання страхового випадку, а також самовільно залишено місце пригоди, страховик після виплати страхового відшкодування отримав до нього право регресної вимоги в розмірі 6 262,17 грн.

Розмір боргу розраховується наступним чином:

906,00 + 3 856,17 + 1 500,00 = 6 262,17, де:

906,00 грн. - частка страхового відшкодування, сплачена страховиком 10 лютого 2014 року.

3 856,17 грн. - доплата до страхового відшкодування згідно рішення суду.

1 500,00 грн. - моральна шкода, сплачена за рішенням суду.

6 262,17 грн. - загальний розмір страхового відшкодування.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 22 червня 2016 року страховиком до відповідача було надіслано відповідну вимогу, однак, зазначена вимога не була отримана відповідачем та повернулась на адресу позивача у звязку з закінченням терміну зберігання.

У звязку з вище викладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Однак, в уточненій позовній заяві зазначили, що просять суд розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позову визнав, однак, зазначив, що не погоджується із викладеними у позовній заяві підставами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування шкоди в порядку регресу.

Суд, вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як було встановлено судом, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8196182 від 24 жовтня 2012 року, відповідальність власника транспортного засобу марки «Peuqeot Expert», д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_1 застраховано. Страхувальником за полісом є ОСОБА_1, а страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Розмір франшизи становить 500 грн. 00 коп. (а.с. 7).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року у справі № 127/18247/13-п про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком 6 місяців (а.с. 12-13).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Судом встановлено, що згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подія, яка сталася 24 травня 2013 року, а саме: дорожньо-транспортна пригода, яка сталась в м. Вінниці по вул. Бевза, 2, учасниками, якої були автомобіль НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1 та автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, є страховим випадком.

Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

29 листопада 2013 року ОСОБА_3 повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про те, що 24 травня 2013 року 0 18:10 год. за адресою м. Вінниця, вул. Бевза, 2 сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9203450, 24 травня 2013 року сталася ДТП зіткнення, учасниками якої були автомобіль НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1 та автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 правил маневрування (а.с. 10-11).

13 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» із заявою на виплату страхового відшкодування, у звязку з настанням страхового випадку, а саме: ДТП, що мало місце 24 травня 2013 року, по договору страхування № АВ 8196182 від 23 жовтня 2012 року, автомобіля НОМЕР_5 у сумі 4 762 грн. 17 коп. (а.с. 34).

Як вбачається зі звіту про визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mitsubishi Colt 1.3 АТ, реєстраційний номер НОМЕР_6, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 03 грудня 2013 року № 13/410 складеного 17 грудня 2013 року та ремонтних калькуляцій і контрольного листа, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля Mitsubishi Colt 1.3 АТ, реєстраційний номер НОМЕР_6, в результаті пошкодження при ДТП, станом на 03 грудня 2013 року складає 1 687 грн. 20 коп. (а.с. 19-28).

На підставі страхового акту № 1940 від 06 лютого 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 906 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 15340 від 10 лютого 2014 року (а.с. 36-37).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування майнової та моральної шкоди, задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_3 3 856 грн. 17 коп. страхового відшкодування пошкодженого майна та 1 500 грн. моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 розмір франшизи, що складає 500 грн. (а.с. 38-42).

06 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» із заявою на виплату страхового відшкодування та просить на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року виплатити йому суму коштів, а саме: 3 856 грн. 17 коп. страхове відшкодування пошкодженого майна та 1 500 грн. 00 коп. моральної шкоди. Всього до виплати 5 356 грн. 17 коп. (а.с. 44).

На підставі страхового акту № 1940Д від 13 червня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 5 356 грн. 17 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 24550 від 14 червня 2016 року (а.с. 46-47).

ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 22 червня 2016 року на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу № А1025, у якій просили ОСОБА_1 відшкодувати шкоду в розмірі 6 262 грн. 17 коп. (а.с. 48-49).

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснення виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 33.1.2. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди

Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п. 33.1.1. ст. 33 Закону, учасники ДТП зобовязані дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обовязків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. а) п. 2.10 Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно підпункту «в» підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 як винна особа та учасник ДТП не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про настання страхового випадку, а також самовільно залишив місце пригоди, що було встановлено у постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року, суд вважає, що ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» після виплат страхового відшкодування отримало право регресної вимоги до відповідача.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконливого висновку, що відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 4 762 грн. 17 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 500 грн. 00 коп., сплаченої за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Керуючись законодавством України, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 не підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 500 грн. 00 коп., яка була стягнута рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року, оскільки дане стягнення не відноситься до страхового відшкодування пошкодженого майна та зазначена шкода була завдана не в результаті неправомірних дій відповідача, а у звязку з неналежним виконанням позивачем покладених на нього обовязків щодо відшкодування у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керувався наступним.

Як вбачається з платіжного доручення № 25122 від 03 серпня 2016 року позивачем за подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 450 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 378 грн. 00 коп.

З огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 6 262 грн. 17 коп., ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» потрібно було сплатити судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп., а не 1 450 грн. 00 коп.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне, згідно з ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп., а також розяснити ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач має право звернутись до суду із заявою про повернення внесеного судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, ч. 1 ст. 979, ч. 1 ст. 993, ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 8, 27 Закону України «Про страхування», ст. 2, ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 4 762 (чотири тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 17 коп.

В решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_4