Дата документу 22.12.2016
Справа № 3200/2618/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.

при секретарі Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що 26.05.2009 приватним нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, за яким було запропоновано звернути стягнення на належне йому приміщення, розташоване за адресою: м. Мелітополь, вул. Кірова, 48. Однак виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог ЗУ "Про іпотеку", оскільки він не отримував вимог від банку про усунення порушень договору про відкриття кредитної ліні, тому у відповідача відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав та пояснив, що 26.05.2009 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, де зазначено, що за рахунок заставленого майна - приміщення, розташованого за адресою: м. Мелітополь, вул. Кірова, 48 запропоновано задовольнити вимоги ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у розмірі 253666,68 доларів США, що еквівалентно 1931874,70 грн., а також пені - 89996,94 грн., що разом складає 2021871,64 грн., з яких: 234590,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 19076,14 доларів США - суму простроченої заборгованості по процентам; 89996,94 грн. - пеня; 1800 грн. - витрати по вчиненню виконавчого напису. Крім того, під час виконання даної нотаріальної дії нотаріусом та банком було допущено арифметичних порушень, що призвело до необґрунтованого збільшення стягуваної з позивача суми на 1471,28 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що виконавчий напис був вчинений 26.05.2009. З 2009 року по теперішній час позивач знав про існування цього виконавчого напису, був неодноразово повідомлений ВДВС про хід виконавчого провадження. Протягом цього часу ОСОБА_1 двічі подавав позови на оскарження виконавчого напису: за позовом від 11.09.2009 судом було винесено ухвалу від 08.12.2010 про залишення позову без розгляду за заявою позивача; за позовом від 14.09.2010 судом винесено ухвалу від 20.06.2011 про залишення позову без розгляду у зв'язку з неодноразовою неявкою позивача в судове засідання. Таким чином дії позивача спрямовані на затягування процедури виконавчого провадження. Крім того, виконавчий напис було вчинено в 2009 році, відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності складає три роки. Виходячи з цього, позивач був згодний з примусовим зверненням стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором, за яким він виступає позичальником. У звязку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду , просить відмовити в задоволені позову. Оскільки нотаріусу було надано документи, а саме лист, реєстр поштової кореспонденції, поштове повідомлення про вручення листа, він при вчиненні виконавчого напису перевірив факт вручення вимоги. Позивач вважає, що невірно було обраховано заборгованість за кредитом, проте позивач не врахував, що банк при розрахунках використовував курс, встановлений НБУ станом на дату вчинення виконавчого напису - 26.05.2009, що складав 761,58 грн. за 100 доларів США, дана інформаціє розташована у вільному доступі на сайті НБУ. Таким чином, заборгованість складала: тіло кредиту - 1786594,63 грн., проценти - 145280,07 грн., разом 1931874,70 грн.

Від третьої особи - представника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи без його участі, прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Зі слів сторін по справі ОСОБА_2 помер, даний факт також підтверджується інформацією з Запорізького обласного державного нотаріального архіву.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

17.04.2008 між ВАТ "Банк"Фінанси та Кредит" в особі Заступника керуючого філією "Запорізьке РУ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_4 був укладений договір відкриття кредитної лінії № 10-11150-048К, на підставі якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 237400 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,5 % на рік/а.с.156-157/.

В забезпечення повернення кредитних ресурсів, 17.04.2008 між ВАТ "Банк"Фінанси та Кредит" в особі начальника відділення № 10 філії "Запорізьке РУ" ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 10-1115-048І від /а.с.10-11/, згідно з яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення, що розташоване за адресою: м. Мелітополь, вул. Героїв України (Кірова), 48/а.с.161-162/.

22.05.2009 заступник керуючого Філії "Запорізьке РУ" ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся з заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області про вчинення виконавчого напису на вказаний іпотечний договір/а.с.154/.

26.05.2009 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на вказане нежиле приміщення; зазначене майно, в забезпечення виконання договору про відкриття кредитної лінії № 10-1115-048К від 17.04.2008 на підставі іпотечного договору № 10-1115-048І передане у заставу ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", строк платежу за яким настав 01.12.2008; за рахунок заставленого майна запропоновано задовольнити вимоги ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у розмірі 253666,68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2009 еквівалентно сумі 1931874,70 грн., а також 89996,94 грн., що в сукупності складає суму в національній валюті 2021871,64, з яких:

- сума заборгованості за кредитом - 234590,54 доларів США;

- сума простроченої/нарахованої заборгованості по процентам - 19276,14 доларів США;

- пеня - 89996,94 грн., а також витрати по вчиненню виконавчого напису в сумі 1800 грн., що становить разом 2023671,64 грн./а.с.153/.

Не погоджуючись з виконавчим написом, ОСОБА_1 двічі подавав позови на оскарження виконавчого напису.

Проте, 08.12.2010 Мелітопольським міськрайонним судом постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду за заявою позивача/а.с.188/.

Також, 20.06.2011 Мелітопольським міськрайонним судом постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду у зв'язку з неодноразовою неявкою позивача в судове засідання/а.с.189/.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

За змістом ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В судовому засідання представник відповідача наполягала на пропуску позивачем строку позовної давності.

При цьому, позивач повинен був довести суду поважність пропуску ним позовної давності на підставі належних та допустимих доказів.

Натомість, позивачем та його представником в судовому засіданні не було заявлено клопотань з даного приводу.

Згідно абзацу 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 212, 224, 256, 257, 261, 267 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: