У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Ковальчук Н.М., Григоренка М.П.

секретар судового засідання : Мельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Комунальний заклад «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про спростування недостовірної інформації.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Комунальний заклад «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради про спростування недостовірної інформації відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не повно з'ясовано дійсні обставини справи, а висновки суду не відповідають вимогам закону.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено факт поширення відповідачем негативної, неправдивої інформації, що порочить його честь та гідність .

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги проте, що інформація викладена у доповідних відповідача є неправдивою, та має негативний характер, оскільки слугувала підставою для його звільнення не заслуговують на увагу з таких підстав

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права і спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ч. 4 ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Про зазначене йдеться й у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про поширення відомостей наголошується на тому, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, що відповідач ОСОБА_2 у доповідних записках на ім'я головного лікаря Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради повідомив, що ОСОБА_3 у свої дні чергування не з'явився за викликами до ургентних хворих 22,23,24 та 25 січня 2015 року, а також вказав на систематичне невиконання лікарем ОСОБА_3 своїх функціональних обов'язків, що наносить шкоди здоров'ю громадянам. (а.с.3,4).

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач реалізував своє конституційне право на звернення до посадової особи лікувального закладу, який уповноважений здійснити перевірку звернення щодо поведінки працівника цього закладу та відповідного реагування, і викладена в заяві інформація не може вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні ст. 277 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткової правової оцінки не потребують і висновків суду не спростовують

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315ЦПК України, колегія суддів, у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: