Категорія 47Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Жданкіна В.В., Сала Т.Б.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної і моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 року, -

В с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом до ОСОБА_3. Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2004 року ОСОБА_4 (чоловік позивачки), на підставі Державного акту НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, набув право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, площею 0,0494 га., що розташована в м. Вінниці, П`ятничанський масив, садівниче товариство «Медик», яка призначена для ведення садівництва.

В 90-х роках, земельна ділянка за НОМЕР_3 в СТ «Медик», П`ятничанський масив, що в м. Вінниці, була придбана ОСОБА_3 і межа між земельними ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 почала змінюватись.

ОСОБА_3 встановив на ділянці позивачки металеві труби (11-12 шт.) і натягнув стару іржаву сітку довжиною в 10 метрів, чим перемістив межу, між земельними ділянками, більш ніж на 1 метр. На межі між ділянками він незаконного встановив металевий гараж, частина якого знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 (на відстані в 1 метр). З метою уникнення подальшого переміщення межі та вирішення спірних питань щодо розташування межових знаків, позивачка разом із своїм чоловіком, звернулись до МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури» з проханням встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). І 24.07.2013 року інженером-землевпорядником МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури» було проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі. Межі земельної ділянки перенесені на місцевість і закріплені межовими знаками в кількості 4 шт., згідно схеми: Інженером-землевпорядником окрім встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було зафіксовано, що поворотна точка земельної ділянки (під НОМЕР_2) знаходиться під металевою спорудою (позначена на плані буковою «М»), яка була встановлена суміжним землевласником, і була визначена на місцевості методом засічок.

Приблизно в серпні місяці 2013 року, позивачка зі своїм чоловіком, маючи вищевказаний акт меж земельної ділянки, - почали будувати паркан. При цьому ОСОБА_4, при закладенні вимощення для паркану, відступив від встановленої в натурі межі на 15 см. в бік своєї земельної ділянки. До кінця серпня подружжям ОСОБА_4 було закладено по межі між земельними ділянками 14 метрів вимощення (з 36 метрів межі), забетоновано 7 профільних труб, довжиною по 3 метри кожна та натягнуто сітку «рабіцу» довжиною в 10 метрів, яку було зафіксовано оцинкованою проволокою, з метою уникнення прогинання. Подальше будівництво паркану було зупинено у зв'язку з погрозами відповідача зруйнувати вже побудований паркан, і вчинення перешкод для подальшого будівництва твердої межі.

Таким чином, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) компетентним органом та часткове встановлення твердих межових знаків, не призвело до вирішення спору за межу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_4.

21.08.2014 року ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, зазначену земельну ділянку площею 0,0494 га., кадастровий номер: НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 21.08.2014 року вона зареєструвала своє право приватної власності на вищевказану земельну ділянку.

Відповідач, скориставшись горем позивачки у зв`язку зі смертю її чоловіка, і в період часу з травня 2014 по травень 2015 року перемістив межу між земельними ділянками таким чином, що на даний час межові знаки знаходяться впритул з будиночком позивачки. Відповідач постійно на земельній ділянці забиває металеві кілки, стверджуючи, що це є дійсна межа між земельними ділянками сторін спору.

12.04.2015 року ОСОБА_2 зателефонував сусід по дачній ділянці і повідомив про знищення паркану, який слугував межею між земельними ділянками позивачки та відповідача. Також сусідом було повідомлено, що паркан знищено ОСОБА_3 ввечері 11 квітня 2015 року. 12.04.2015 року позивачка прибула на свою дачну ділянку і дійсно виявила, що побудований в серпні 2013 року паркан був знищений. Таким чином, відповідач завдав позивачці матеріальної шкоди, яка нею оцінюється в 1631,94 грн., виходячи з вартості витрачених матеріалів, застосованих при будівництві паркану.

Окрім того, ОСОБА_2 04.07.2013 року було оплачено 602,52 грн. МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» за послуги по встановленню меж земельної ділянки в натурі. На переконання ОСОБА_2, ці витрати також являються шкодою, завданою ОСОБА_3 і підлягають відшкодуванню, зв'язку з неправомірними діями відповідача, тому в загальному шкода становить - 2234,46 грн.

У зв'язку із протиправними діями відповідача, позивачці, на її думку, було задано моральну шкоду у розмірі 20000 грн., яка полягає в глибоких душевних стражданнях через конкретну ситуацію, що склалась, а саме: перенесені нервових стресів позивачкою, пов'язаних з порушенням її права власності та необхідністю його захищати впродовж багатьох років шляхом звернення до органів державної влади різного рівня, органів місцевого самоврядування, а також до суду; у зв`язку з порушенням звичного ритму життя.

Уточнивши 15.03.2016 року позовну заяву, позивачка просила суд усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою площею 0,0494 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, шляхом: зобовязання ОСОБА_3 звільнити самочинно захоплену ділянку, що належить ОСОБА_2 на праві власності шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража) згідно з додатком 3 висновку судової земельно технічної експертизи.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод при встановленні твердих межових знаків (паркану) між його земельною ділянкою та земельною ділянкою площею 0,0494га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, і належить ОСОБА_2, згідно з додатком 4 висновку судової земельно технічної експертизи та затвердженої технічної документації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2236,46грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., судовий збір в розмірі 687,22грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 5121,99грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 року позов задоволено частково. Вирішено: усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0494 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності; зобовязати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0031га, що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом знесення, за його рахунок, самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди (гаража); стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 7365,59гривень, з яких: 243,60 грн. судовий збір, 5121,99 грн. витрати за проведення експертизи, 2000 грн. витрати на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 року, задовольнивши її вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2236, 46 грн., моральної шкоди в розмірі 20000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Вирішити питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3 теж оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, за виключенням частини про відмову у позовних вимогах про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Просить змінити рішення суду в частині задоволення позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в їх задоволенні. В решті рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що обидві апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги були дотримані в повному обсязі.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що згідно Державного акту НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 був власником земельної ділянки площею 0,0494 га, кадастровий номер НОМЕР_4 яка розташована в садовому товаристві «Медик», діл. НОМЕР_2, П'ятничанського масиву м. Вінниця (а/с13 т.1).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18 т.1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2014 року ОСОБА_2 прийняла в спадщину земельну ділянку площею 0,0494 га з кадастровим номером НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а/с 20 т.1)

Згідно Державного акту на право власності НОМЕР_5 на земельну ділянку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0470га, яка розташована в садовому товаристві «Медик», діл. НОМЕР_3, П'ятничанського масиву м. Вінниця (а.с.74 т.1).

Висновком №1177 судової земельно - технічної експертизи від 12.02.2016 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4, яка належить ОСОБА_2, становить - 0,0486 га. Фактична площа земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_6, що належить ОСОБА_3, становить - 0,0494га. Фактичний порядок користування земельною ділянкою, належною ОСОБА_2, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4 та земельною ділянкою, належною ОСОБА_3, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6, не відповідає їх правовстановлюючим документам та вимогам нормативно - правових актів з питань землеустрою та землекористування. В межах земельної ділянки ОСОБА_2, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, розміщені: дачний будинок «А», мансарда «м/А», сарай «Б» та частина металевої споруди площею 0,0006га, яка перебуває в фактичному користуванні ОСОБА_3

В межах земельної ділянки ОСОБА_3, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6, визначених правовстановлюючими документами, розташовані: дачний будинок (КЖ), сарай (КН), та частина поруди.

У цьому ж висновку №1177 судової земельно - технічної експертизи від 12.02.2016 року, крім того, зазначено, що невідповідність фактичного порядку користування земельною ділянкою ОСОБА_2 полягає в тому, що фактичні розміри її земельної ділянки зменшилися на площу 0,0006 га за рахунок того, що на земельній ділянці ОСОБА_2, відповідно до меж, визначених правовстановлюючими документами, розташована частина металевої споруди, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3; ще зменшилися фактичні розміри зазначеної земельної ділянки позивачки на площу 0,0025 га за рахунок того, що частина земельної ділянки ОСОБА_2 відповідно до меж, визначених правовстановлюючими документами, перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 (а.с.231-249 т.1)

За вказаних обставин, суд застосував необхідні норми матеріального права, які регулюють встановлені правовідносини, а саме норми права власності на землю та захисту права власності, регламентовані главами 27 та 28 книги третьої ЦК України і нормами ЗК України, які теж регулюють право власності на землю та захист цього права.

З огляду на викладене; те, що судовий експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду Вінницької області підтвердила факт використання відповідачем 0,0031 га земельної ділянки позивачки, суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, а саме - задоволення в частині вимог усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0031га, що належить позивачці, шляхом знесення за його рахунок самочинно встановлених межових знаків та металевої споруди ( гаража) та в частині стягнення судових витрат в розмірі саме 7365,59 грн.

Колегія суддів також погоджується з доводами суду, якими обґрунтований висновок про недоведеність та безпідставність решти позовних вимог, в тому числі і вимоги про моральну шкоду.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, дослідив всі докази, надані сторонами в судовому засіданні та вирішив справу відповідно до закону, а доводи апеляційних скарг спростовуються тими ж матеріалами справи та додаткового аналізу не потребують, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтів з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки. Отже, рішення суду першої інстанції, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, слід залишити без змін, відхиливши подані апеляційні скарги, в силу ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук