У Х В А Л А

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до селянського фермерського господарства «Белик», третя особа - відділ Держземагентства у Сахновщинському районі Харківської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та селянським фермерським господарством «Белик» (далі - СФГ «Белик»). Зобов'язано СФГ «Белик» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку, розташовану на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення апеляційного суду залишено без змін.

1 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 15 Закону України «Про оренду землі».

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 9 грудня 2015 року.

Одночасно заявниця просить поновити строк на подання заяви про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, посилаючись на поважну причину його пропуску, зокрема отримання ухвали суду касаційної інстанції тільки 14 вересня 2016 року. На підтвердження своїх доводів заявниця надає супровідний лист та копію конверта з яких убачається, що ухвалу, про перегляду якої подано заяву, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ направив лише 7 вересня 2016 року.

Обговоривши вказане клопотання ОСОБА_4, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про його задоволення, оскільки причини пропуску строку для подання заяви є поважними.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, погодився з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позову щодо визнання договору оренди недійсним, оскільки зміна розміру орендної плати не вважається істотною умовою в розумінні статті 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, пунктом 6 зазначеного договору оренди передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексацій, визначених законодавством.

Натомість у наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 9 грудня 2015 року міститься правовий висновок про те, що у справі про визнання недійсним договору оренди землі з підстав відсутності в ньому істотної умови, передбаченої пунктом першим частини першої статті 15 закону України «Про оренду землі» суд повинен установити, чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорі умов, передбачених статтею 15 цього Закону, визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав вважати, що висновок, викладений в ухвалі, про перегляд якої подано заяву суперечить висновку, викладеному в зазначеній постанові Верховного Суду України оскільки зазначені висновки зроблені за інших підстав позову та фактичних обставин справи.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до селянського фермерського господарства «Белик», третя особа - відділ Держземагентства у Сахновщинському районі Харківської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко