Справа № 307/2877/16-ц
Провадження № 2/307/1559/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що, відповідно до довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради № 1754 від 15.09.2016 року покійна ОСОБА_3, яка померла, 27.01.2015 року, являлася власником житлового будинку в с. Калини вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200. Будинок побудований в 1965 році та за даним дворогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,0700 га. 27.01.2015 року померла її мати ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть І-ФМ № 185051. 23.01.2015 року ОСОБА_3 склала заповітне розпорядження, яким все своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало заповіла своїй доньці, тобто їй. Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок, розташований по вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200 в с. Калини до складу домоволодіння входять житловий будинок, господарські будівлі зблоковані, убиральна та господарські споруди. Інвантиризаційна вартість будинку та надвірних споруд станом на 07.09.2016 року складає 123178,00 грн. Через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на вище вказане майно державним нотаріусом Тячівської держнотконтори їй було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просить суд визнати її власником спадкового майна, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200 в с. Калини, Тячівського району, Закарпатської області.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що мати позивачки ОСОБА_3, згідно запису по господарській книзі №8, особливий рахунок №0362-1, була власником житлового будинку в с. Калини вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200, який побудований в 1965 році та за даним дворогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,0700 га., що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_2 сілької ради №1754 від 15.09.2016 року.

ОСОБА_3 27.01.2015 року померла, що стверджується свідоцтвом про смерть І-ФМ № 185051.

23.01.2015 року ОСОБА_3 склала заповітне розпорядження, яким все своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало заповіла своїй доньці, тобто позивачці, що стверджується заповітом посвідченим секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради зареєстрованого в реєстрі № 16.

Згідно до правової позиції, викладеної у ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2014 року N 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. З вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (ОСОБА_4, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року")

Як вбачається з технічного паспорту спадковий будинок побудований в 1965 році і право власності на нього в той час підтверджує: особливі рахунки в господарських книгах, довідки сільської ради про належність будинків конкретним власникам, про сплату податків на будівлю та обовязкової їх страховки , що стверджується аб. 5 п.1.2. « Рекомендаций по вопросам удостовирения договоров об отчуждении жилого дома ( части дома ) либо квартири в доме жилищно- строительного коллектива индивидуальних застройщиков» від 22.12.1986 року, де зазанчено, що «в сельской месности подтверджением приднадлежности дома могут служить соответствующие справки исполкомов поселков селького Совета.

Аналогічні приписи наявні в абз. 4 п.62 « Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР». від 31 жовтня 1975 року та п. 45 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських селищних , сільських Рад народних депутатів» від 19 січня 1976 року.

Таким чином, виходячи з вище наведених норм Законів, суд вважає, що ОСОБА_3 на час своєї смерті була власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200 в с. Калини, Тячівського району, Закарпатської області.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Калини, вул.. І.Франка, 92, Тячівського району власником спадкового майна, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200 в с. Калини, Тячівського району, Закарпатської області.

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1216 ,1223Цивільного кодексу України, ст. 62 Сімейного Кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Калини, вул.. І.Франка, 92, Тячівського району власником спадкового майна, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул.. Дж. Леннона (Леніна) № 200 в с. Калини, Тячівського району, Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик