АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1497/16 Справа № 200/3037/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Петешенкової М.Ю., Черненкової Л.А., за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 13 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради (третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції) про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровської міської ради з позовом, в останній редакції якого просив на підставі ст.ст.331,376 ЦК України визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у реконструйованому вигляді, що складається з: житлового будинку (літера А-1) 1965 року побудови площею 45,4 кв.м., прибудови (літера а-1) 1965 року побудови площею 9,6 кв.м., прибудови (літера а1 1) 2005 року побудови 2005 року площею 8,1 кв.м., гостьового будинку (літера В) реконструкції 2010 року площею 39,7 кв.м., гаражу (літера Д) 1989 року побудови площею 21,2 кв.м. із загальною площею 124 кв.м. та розміщених за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Бурденко, 14.

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 13.10.2015р. у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову за такими підставами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на відсутність у позивача права на земельну ділянку та не дотримання процедури оформлення права власності на самочинне будівництво, розташоване на цій земельній ділянці, у передбаченому законом порядку.

Повністю з вказаними висновками погодитись не можна у звязку з наступним.

Згідно нотаріально посвідченого 29.08.1959р. договору виконавчим комітетом Жовтневої районної ради у м.Дніпропетровськ для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 357 кв.м. за адресою вул.Бурденко, 14 у м.Дніпропетровськ (а.с.7,8). Побудований житловий будинок фактично неодноразово відчужувався, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1996р. його продано ОСОБА_4

19.01.1998р. на підставі угоди купівлі-продажу ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 житловий будинок №14 вул.Бурденко у м.Дніпропетровськ. 20.02.1998р. право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації (а.с.9).

Відповідно до вимог ст.ст.30,67 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла станом на 19.01.1998р.) при переході права власності на будівлю і споруду разом з

цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною

ділянкою без зміни її цільового призначення.

Таким чином, з врахуванням зазначених вимог закону при придбанні ОСОБА_2 19.01.1998р. житлового будинку №14 вул.Бурденко у м.Дніпропетровськ до нього перейшло і надане первинному власнику право безстрокового користування земельною ділянкою за цією адресою площею 357 кв.м. У звязку з цим висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_2 права на земельну ділянку є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону.

За змістом укладеного ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 19.01.1998р. житловий будинок з господарчими спорудами знаходився на земельній ділянці площею 357 кв.м та складався з житлового будинку «А-1» площею 25,1 кв.м., сараю «Б», літньої кухні «В», вбиральні «Г», гаражу «Д», №1-3 огороження, I мостіння (а.с.9).

Після придбання ОСОБА_2 житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами їх складові частини змінились, у тому числі, збільшилась площа основного будинку, добудовано прибудови, побудовано гостьовий будинок з житловою кімнатою та кухнею.

Так, відповідно до виготовленого 17.09.2010р. КП «Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації» технічного паспорту на земельній ділянці за адресою №14 вул.Бурденко у м.Дніпропетровськ знаходиться житловий будинок (А-1) площею 45,4 кв.м., прибудова (а-1) площею 9,6кв.м., прибудова (а1 1) площею 8,1кв.м., погріб під (а-1), ганок (а), козирок над (а), літня кухня (В) площею 39,7кв.м., ганок (в), гараж (літ.Д), ганок (д), оглядова яма під (Д), душ (Е), вбиральня (Ж), та споруди №1-6 (огорожа, тротуари, доріжки, майданчики, хвіртки та цоколь). (а.с.10-13). Самочинним будівництвом зазначено прибудову «а1-1».

Відповідно до виготовленого 29.12.2014р. ТОВ «ІНСТИТУТ ПРОЕКТУВАННЯ ОСОБА_5 ЕКСПЕРТИЗ» технічного паспорту за адресою №14 вул.Бурденко у м.Дніпропетровськ знаходиться житловий будинок (А-1) площею 45,4 кв.м., прибудова (а-1) площею 9,6кв.м., прибудова (а1 1) площею 8,1кв.м., погріб під (а-1), ганок (а), козирок над (а), гостьовий будинок (В) площею 39,7кв.м., ганок (в), гараж (літ.Д), ганок (д), оглядова яма під (Д), душ (Е), вбиральня (Ж), та споруди №1-6 хвіртки, огорожі, замощення. Технічний паспорт містить окремий план будинку відносно гостьового будинку (В), складовими частинами якого є житлова кімната площею 18,8кв.м., кухня та коридор (а.с.32-38). Самочинним будівництвом зазначені прибудова «а1-1» та гостьовий будинок «В» та вказано, що введенню в експлуатацію та узаконенню підлягають прибудова (а1 1), з ганком (а), з козирком над (а), гостьовий будинок (В), з ганком (в), літній душ (Е), вбиральня (Ж).

02.03.2015р. ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровської міської ради з заявою, якою просив розглянути на сесії ради питання щодо надання дозволу на будівництво, реконструкцію та передачу у власність житлового будинку з будівлями за адресою №14 вул.Бурденко у м.Дніпропетровськ (а.с.49). Посилаючись на не надання Дніпропетровською міською радою відповіді на вказану заяву, ОСОБА_2 вважав порушеним його право як власника та звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються відповідними радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень та судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом, відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Між тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що порушене позивачем питання щодо оформлення права власності було предметом розгляду компетентних державних органів чи органів місцевого самоврядування, рішення яких чи відсутність рішень яких давали б підстави вважати про наявність у нього спору про право. Не надання Дніпропетровською міською радою відповіді на заяву ОСОБА_2 щодо дозволу на будівництво, реконструкцію та передачу у власність житлового будинку з будівлями не свідчить про виникнення спору з приводу порушення права власності, а може бути лише підставою для оскарження бездіяльності ради. Не вбачається також з матеріалів справи і того, що у ОСОБА_2 взагалі були будь-які перешкоди для отримання відповідних правовстановлюючих документів у передбаченому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст.38,39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. За ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів,

що належать до I-III категорій складності, та об'єктів,

будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта,

здійснюється шляхом реєстрації органом державного

архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої

замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації

протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011р. затверджено відповідний Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів (з наст. змінами), який містить аналогічні положення.

Між тим, у матеріалах справи взагалі відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 звертався до відповідної інспекції державного будівельного архітектурного контролю для прийняття в експлуатацію реконструйованих та нових будівель.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 посилався на ст.331 ЦК України, якою передбачено набуття права власності на новостворене майно. Проте вказаною правовою нормою зазначалась можливість вирішення судами лише одного питання визнання заінтересованої особи власником недобудованого майна. Більш того, ч.4 статті, яка це положення передбачала, законодавцем була виключена ще 15.12.2005р. Інші частини статті лише передбачають підстави та час виникнення права власності на новостворене майно, а вирішення судом питань щодо такого майна ними не урегульовано. Таким чином підстав для застосування вказаної правової норми взагалі не вбачається.

Крім того ОСОБА_2 у своїй позовній заяві посилався також і на ст.376 ЦПК України, яка регулює вирішення питань, повязаних з самочинним будівництвом. Згідно ч.1 ст.375, ч.4 ст.376 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі, споруди та здійснювати перебудову. За положеннями ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд дійсно може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Однак обставини щодо того, що будівництвом не порушуються права інших осіб, ОСОБА_2 у позовній заяві не наводились, відповідного підтвердженням їх доказами не надавалось. Більш того, власники сусідніх з ним домоволодінь до участі у справі не залучались ні ним, ні судом першої інстанції. Доказів, які б виключали порушення прав та інтересів сусідніх власників самочинним будівництвом матеріали справи не містять.

Таким чином, матеріали справи та апеляційна скарга ОСОБА_2 не містять доказів тому, що порушене ним питання було предметом компетентного органу, рішення якого чи відсутність якого давали б підстави дійсно вважати про наявність спору про право. Відсутність виданих державним компетентним органом та передбачених ч.4,5 ст.ст.26,30-32,34,36,37,39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» документів, у тому числі, і акту щодо відповідності вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил здійсненого ОСОБА_2 будівництва є перешкодою до визнання на нього права власності у судовому порядку, оскільки суд не замінює компетентний орган, який у передбаченому законом порядку має визначати таку відповідність. Звіт про проведення технічного огляду будівельних конструкцій житлового будинку з прибудовами та спорудами, наявний у матеріалах справи, не лише не замінює рішення вказаного компетентного органу, а виготовлений тією ж установою технічний паспорт безпосередньо зазначає про необхідність подальшого узаконення спірних самочинно збудованих будівель та споруд саме у встановленому законом порядку (а.с.15,16,23-31).

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з вказаних підстав. Враховуючи наведене, на підставі п.3.4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 13 жовтня 2015 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_6

ОСОБА_7