Справа № 202/4533/16-ц
Провадження №2 /202/3485/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що 22 червня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №004981, предметом якого є автомобіль ЗАЗ Lanos standart. Вважає договір таким, що суперечить принципам добросовісності, а умови договору несправедливими та такими, що істотно порушують права позивача, оскільки під час укладання договору відповідач надав йому хибну, недостовірну інформацію щодо умов договору та надання послуг. Так відповідачем була представлена недостовірна інформація щодо розміру лізингових платежів та вартості предмету лізингу, комплектації та технічних характеристик транспортного засобу, що є істотними умовами договору. Позивач відповідно до умов договору перерахував ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» адміністративний платіж у розмірі 19257 гривень. Позивач вважає, що договір лізингу слід визнати недійсним, оскільки в ньому виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача, стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених розділом 12 договору, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг» та положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, й одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Так, за спірним договором вибір продавця предмета лізингу здійснює відповідач. Оскільки в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то п.1.4. договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності суперечить положенням ст. 808 ЦК України. Крім цього, із договору лізингу не вбачається наявність ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Позивач вважає, що в порушення ст. 799 ЦК України договір фінансового лізингу №004981 нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемним з моменту його вчинення. Просить визнати недійсним договір фінансового лізингу №004981 від 22 червня 2016 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», зобовязати відповідача повернути йому сплачені на виконання вищевказаного договору кошти в сумі 19257 гривень, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу №004981, відповідно до якого лізингодавець (ТОВ «Лізингова Компанія «Ваш Авто») зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач ОСОБА_1 зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п.1.1. договору предметом фінансового лізингу є транспортний засіб марки ЗАЗ Lanos, модифікація standart, об'єм двигуна 1,5 бензин, тип МТ, привід передній.

Відповідно до п.8.2., укладаючи даний договір, сторони погодились, що вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 7702,80 доларів США з урахуванням ПДВ, що згідно з обмінним курсом долара США до української гривні становить 192570 гривень.

Згідно п. 10.1 договору розмір щомісячних лізингових платежів розраховується наступним чином: вартість предмета лізингу помножена на коефіцієнт.

Пунктом 10.3 передбачено, що на момент укладання договору сторонами визначено розмір щомісячного платежу, що складає 119 доларів США 92 центи, що становить 2908 грн. Також, вказаним пунктом договору передбачено, що у випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати додаток № 3 до даного договору, що встановлює графік сплати лізингових платежів або план відшкодування.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу адміністративний платіж у розмірі 19257 гривень, що підтверджується копією квитанції від 22 червня 2016 року.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч.2 ст. 806 ЦК України та ч.1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Статтею 203 ЦК України визначені основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим акта цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.ст. 203, 204 ЦК України підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами.

Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України за договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 ст.806 ЦК України зазначається, що особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В частині 1 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено форму договору фінансового лізингу - договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Норми загальних положень про найм (оренду) викладені виключно в параграфі 1 глави 58 ЦК України.

Чинним законодавством не передбачено застосування до фінансового лізингу норм, що регулюють окремі види найму (оренди).

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 02 листопада 2015 року.

Таким чином твердження позивача про недійсність укладеного договору у зв'язку з недотриманням сторонами нотаріальної форми договору (недотримання вимог ч.2ст.799 ЦК України) є помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, оскільки зазначена норма регулює окремий вид цивільно-правових відносин - найм (оренда) транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право, зокрема, вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках та вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.

Разом з цим, належних доказів того, що відповідач отримував лист позивача про намір розірвати вищезазначений договір фінансового лізингу в судовому засіданні позивачем надано не було.

Крім того, статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Виходячи з аналізу вказаним норм законодавства до положень договору лізингу № 004981 від 22 червня 2016 року, укладеного між сторонами, слід зазначити, що сплачені позивачем кошти у розмірі 19257 грн. не є авансовим платежем. Вказана сума 19257 грн. - це адміністративний платіж, який за умовами Договору поверненню не підлягає.

Погоджені сторонами платежі, які входять до складу лізингового платежу, відповідають вимогам статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки нормами вказаної статті передбачено оплату не лише вартості предмета лізингу, а й інших витрат лізингодавця, пов'язаних з виконанням умов договору.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

З матеріалів справи також вбачається, що примірник договору фінансового лізингу від 22 червня 2016 року позивач отримав та своїм підписом підтвердив те, що умови договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Отже між сторонами було укладено цивільно-правовий договір, який оформлено в належній формі з погодженням усіх його істотних умов у тому числі щодо прав та відповідальності сторін договору.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Разом з цим, у відповідача мається дозвіл на залучення коштів, а відповідно до листа Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу не потребує ліцензування.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що підстави для визнання даного правочину недійсним відсутні, а тому у позові необхідно відмовити.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 3,4,10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 31 грудня 2016 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.