Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3063/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень (а.с. 36), просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 липня 2011 року на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 липня 2011 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1В на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 29 вересня 2015 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вищевказане рішення суду та закрити провадження у справі. На його думку, судом не враховано обставину існування судового рішення про стягнення з нього аліментів та безпідставно не вирішено питання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. Судом проігноровані надані ним докази про те, що його матеріальне становище не покращилось, він працює на громадських засадах та має на утриманні непрацездатних батьків - пенсіонерів. Вважає, що рішення про стягнення з нього аліментів у новому розмірі з дати предявлення позивачем позову до суду є незаконним.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її представника, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 липня 2011 року на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4, 5, 20, 21).

Відповідач обіймає посаду помічника голови Комітету по боротьбі з корупцією і порушенням прав громадян до 01 квітня 2017 року без отримання заробітної плати (а.с. 79). Його батьки є пенсіонерами за віком (а.с. 73,76).

Звертаючись до суду із уточненою позовною заявою, ОСОБА_1 просила змінити визначений судом розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, їх дитина досягла шестирічного віку та потребує більших витрат для забезпечення її розумового, фізичного та соціального розвитку.

Вирішуючи спір, суд правильно керувався нормами ст. ст. 180, 182, 183, 192 СК України.

Так, за змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Враховуючи що у відповідача змінився матеріальний стан, на час вирішення спору він має нерегулярний, мінливий дохід, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про зміну розміру аліментів з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму правильним, таким, що відповідає положенням вищевказаних норм матеріального права, правовій позиції Верховного Суду України, а доводи апеляційної скарги у цій частині - безпідставними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1531 грн.

Враховуючи, що відповідач є працездатним, зобовязаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку, а також те, що обовязок утримувати дитину мають нести як батько, так і мати, висновок суду щодо розміру стягнутих аліментів, який фактично відповідає половині розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в межах заявлених позивачем вимог, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про обовязок суду закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України не є підставами для скасування ухваленого рішення, оскільки як вбачається із матеріалів справи провадження у справі було відкрито, справа призначена до судового розгляду, а після надходження клопотання відповідача, позивачка в судове засідання не зявилась, у звязку з чим розгляд справи відкладався, а в подальшому, згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України, подала заяву про зміну розміру аліментів, яка була розглянута судом.

Посилання ОСОБА_2 на виконання ним роботи на громадських засадах та утримання непрацездатних батьків-пенсіонерів на законність ухваленого рішення не впливає.

Разом з тим обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення аліментів у новому розмірі з 29.09.2015 року (дати звернення позивача до суду), оскільки таке стягнення може відбуватися лише після набрання рішенням законної сили. Зазначене розяснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Тому колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з абзацу другого резолютивної частини слова та цифри «починаючи з 29 вересня 2015 року».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини слова та цифри «починаючи з 29 вересня 2015 року».

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: