Справа № 202/7188/15-ц
Провадження № 2/202/280/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 20 грудня 2013 року позичив йому 16000 грн. до 31.12.2014 року, про що було складено договір позики грошових коштів. Однак у зазначений термін відповідач свої зобовязання належним чином не виконав. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 41942,24 грн. у доларовому еквіваленті отриманої відповідачем позики (1927,70 доларів США), 3% річних у розмірі 792,88 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно він підписував договір позики грошових коштів, однак грошей за цим договором він не отримував.

Суд, заслухавши сторони, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 20 грудня 2013 року було укладено договір позики грошових коштів, за яким позивач передав, а відповідач отримав 16000 грн. Сторони домовилися, що загальна сума позики на момент укладання договору еквівалентна 1927,70 доларів США за курсом 8,30 грн. за 1 долар США. Відповідач зобовязувався повернути зазначену суму до 31 грудня 2014 року рівними платежами по 50% від загальної суми боргу. Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 суду показали, що у їх присутності відповідач підписував договір позики грошових коштів. Суд неодноразово відкладав розгляд справи для надання відповідачеві можливості скористатися правовою допомогою та надати свої докази, однак відповідач ніяких дій не вчинив. Відповідач своїх зобовязань за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув. Причини невиконання таких зобовязань правового значення для справи не мають.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 ЦК України був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 41942,25 грн. (1927,70 доларів США х 21,757665 грн.) та 3% річних у розмірі 792,88 грн. (41942,25 х 3 х 230 : 365 : 100).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 427,36 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60, 88, 209, 210, 213, 214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2) суму боргу у розмірі 41942,25 грн., 3% річних у розмірі 792,88 грн. та судові витрати у розмірі 427,36 грн., а всього 43162,49 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко