Справа № 159/3472/15-ц
Провадження № 2/159/20/16
У Х В А Л А

20 січня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря Канашкової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та поділ вказаної квартири.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року. 18 лютого 2006 року відповідачеві ОСОБА_5 його батьками було подаровано частину жилого будинку, розташованого по вул. Заньковецької,41 в м. Ковель Волинської області, яка складалась з двох кімнат площею 25 кв.м. та 13,7 кв.м., що становило 27/100 частини усього будинку. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі сторонами за власні кошти та спільними зусиллями було здійснено реконструкцію подарованої частини будинку, зокрема здійснено перенесення внутрішньої стіни, здійснено добудову, яка складається з коридору, кухні та ванної кімнати. У зазначеній частині будинку було прокладено нову електропроводку, облаштовано каналізацію, систему водовідведення, газове опалення. Крім цього, у подарованій відповідачеві частині будинку було проведено капітальні ремонтні роботи, підбито стелю, покладено ламіновану підлогу, відремонтовано стіни, тощо. Унаслідок здійсненої добудови частка відповідача у будинку збільшилась до 50/100 частин. Крім цього, у результаті будівництва та ремонтних робіт вказаної частини будинку, а також облаштування двору, будівництва огорожі, цінність належної відповідачеві частки у нерухомому майні істотно збільшилась.

Оскільки збільшення вартості належної відповідачеві частини домоволодіння відбулося за рахунок здійснених подружжям ремонтних та будівельних робіт, з посиланням на норми ст.. 62 Сімейного кодексу України, позивач прохає визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_2 вагомість робіт, що призвели до значного збільшення цінності нерухомого майна, позивач прохає визнати, що частки кожного із співвласників обєкта права спільної сумісної власності є рівними.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 29 липня 2015 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Яка ринкова (дійсна) вартість 50/100 частини житлового будинку № 41 (квартира №2), що знаходиться по вул. Заньковецької в м. Ковель Волинської області, титульним власником якої є відповідач ОСОБА_4, без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під цим житловим будинком, станом на момент проведення експертизи, з врахуванням поліпшень та ремонтно-будівельних робіт, які були здійснені сторонами після набуття відповідачем ОСОБА_4 у власність 27/100 частини житлового будинку згідно договору дарування від 18 лютого 2006 року ? 2. Яка ринкова (дійсна) вартість вказаної частини житлового будинку № 41 (квартира №2), по вул. Заньковецької в м. Ковель Волинської області, титульним власником якої є відповідач ОСОБА_4, без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під цим житловим будинком, станом на момент проведення експертизи, без врахуванням поліпшень та ремонтно-будівельних робіт, які були здійснені сторонами після набуття відповідачем ОСОБА_4 у власність 27/100 частини житлового будинку згідно договору дарування від 18 лютого 2006 року? 3. Яка ринкова (дійсна) вартість 50/100 частини житлового будинку № 41 (квартира №2), що знаходиться по вул. Заньковецької в м. Ковель Волинської області, титульним власником якої є відповідач ОСОБА_4, без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під цим житловим будинком, станом на момент проведення експертизи, з врахуванням вартості здійсненої до вказаної частини будинку добудови (ванна, туалет кухня), а саме заливки фундаменту, зведення стін, облаштування стелі, покрівлі прибудови та монтажу покрівлі вказаної частини будинку, без врахування внутрішніх та зовнішніх оздоблювальних робіт у прибудові, поліпшень та ремонтних робіт у подарованій частині будинку? 4. Як вплинули поліпшення та ремонтно-будівельні роботи в 50/100 частини житлового будинку № 41 (квартира №2) який знаходиться по вул. Заньковецької в м. Ковель Волинської області, титульним власником якої є відповідач ОСОБА_4 ( у кожному окремому випадку, враховуючи, що на час здійснення таких поліпшень фундамент, стіни, монтаж та будівництво покрівлі прибудови, а також монтаж та будівництво покрівлі належної відповідачеві частини будинку в цілому були закінчені та без урахування зазначених обставин), на ринкову вартість вказаної частини житлового будинку? 5. Чи змінилось функціональне призначення двох житлових кімнат 1-6 та 1-7 в будинку №41 по вул. Заньковецької в м. Ковель та їх площа внаслідок реконструкції?

Виконання експертизи доручене експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Луцьк, вул.. Червоного Хреста,16).

21 грудня 2015 року до суду надійшов висновок №7975-7977 судової будівельно-технічної експертизи у даній цивільній справі, після дослідження якого позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 заявили клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивач покликається на ту обставину, що при визначенні методичного підходу досліджуваного обєкта експерт безпідставно застосував лише витратний підхід, у той час, як при проведенні експертизи для визначення ринкової (дійсної) вартості майна, слід було застосовувати порівняльний підхід.

Заслухавши думку сторін з приводу заявленого клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання безпідставне і задоволенню не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та поділ вказаної квартири, визнавши за нею право власності на ? ідеальної частини у спірному нерухомому майні.

У обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що вартість належної відповідачеві ОСОБА_4 частини домоволодіння, на час її набуття останнім, значно відрізняється від вартості вказаної частини домоволодіння після поведених у шлюбі з позивачем добудов та ремонтних робіт, що у відповідності до ч.1 ст. 62 СК України дає підстави для визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя.

Відтак, з огляду на предмет спору, необхідно зясувати на скільки збільшилась у своїй вартості, внаслідок спільних трудових і грошових затрат сторін, чи кожної із сторін, частина житлового будинку по вул. Заньковецької,41/2 в м. Ковель, титульним власником якого є відповідач.

Саме предмет позову обумовив обсяг і характер питань, які були поставлені судом на вирішення експерта.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв'язку з цим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз'яснено, що повторна експертиза призначається, коли з'ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо або у випадку коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Відповідно до положень ст. 189 ЦПК України суд вирішив питання про виклик експерта ОСОБА_6, якою проведено експертизу, в судове засідання для роз'яснення наданих висновків та усунення суперечностей.

Будучи допитаною у ході судового розгляду 18 січня 2016 року експерт ОСОБА_6, поряд з іншими, дала вичерпні пояснення з приводу застосованого нею методичного підходу оцінки нерухомого майна, а саме витратного підходу.

Загальна концепція визначення ринкової (дійсної) вартості обєктів нерухомості базується на використанні трьох основних (класичних) методичних підходів, які передбачені законодавчими документами: витратний підхід; дохідний підхід; порівняльний (ринковий) підхід.

Витратний підхід, є методом визначення витрат, необхідних на будівництво обєкта і базується на визначенні суми витрат на відтворення або заміщення обєкта нерухомості на дату оцінки з подальшим її коригуванням на суму його зносу (знецінення).

З огляду на предмет позову - визнання обєкту нерухомого майна спільною сумісною власністю та визначення ідеальної частки позивача у спірному майні, а відтак з огляду на обставини, які суду необхідно встановити для вирішення позову по суті та обсягу питань, поставлених перед експертом, саме використання витратного методичного підходу є виправданим і обґрунтовано використаним експертом при проведенні експертизи.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного суду від 22 грудня 1995 року №20 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

У такому разі під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

У даній цивільній справі позивач не заявляє позовну вимогу про присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Відтак, підстав для призначення повторної експертизи суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 150 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 про призначення у даній справі повторної судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Т.М.Луньова