АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6937/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2214/16Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.

при секретарі: Діхтяр Т.В.,

з участю адвоката Олійник Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Варивода Вікторія Вікторівна,про визнання недійсними довіреновсті, договорів купівлі-продажу квартири, скасування рішень про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними довіреновсті, договорів купівлі-продажу квартири, скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник позивачки ОСОБА_4 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити повністю, оскільки вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми як матеріального так і процесуального права.

У запереченнях на апеляційн скаргу ОСОБА_5 та приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Варивода В.В. просили відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3, рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 є рідними сестрами по батькові - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Факт смерті ОСОБА_8 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с.а.с. 234-235).

За життя, у проміжок часу березень-квітень 2015 року ОСОБА_8 звертався до ПП ЛДЦ «Арніка» за медичною допомогою до лікаря гастроентеролога, що підтвердила в свідок ОСОБА_9, яка пояснила, що працює лікарем гастроентерологом в ПП ЛДЦ «Арніка» і на момент огляду ОСОБА_5 у зазначений час будь-якого тяжкого захворювання у ОСОБА_5 нею не було виявлено. Вказані обставини не заперечувалися представниками сторін та підтверджувалися доданими до матеріалів справи медичною документацією прийому в ПП ЛДЦ «Арніка» ОСОБА_8 (т. 1 а.с.а.с.200-209).

ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні Першої Кременчуцької міської лікарні відповідно з 19 березня 2015 року до 09 квітня 2015 року та з 10 квітня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Під час перебування на стаціонарному лікуванні у вказаному відділенні Першої міської лікарні ОСОБА_8 надав відповідачу ОСОБА_5 повноваження управляти і розпоряджатися усім його майном, рухомим та нерухомим, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося на підставі довіреності, посвідченої 03 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Вариводою В.В. (т. 2 а.с.а.с. 126 - 130).

Третя особа Варивода В.В. пояснила в судовому засіданні, що довіреність посвідчувала та оформлювала 03 квітня 2015 року у проміжок часу з 16 год. 45 хв. до 17 год. 45 хв., для чого двічі приїжджала до відділення, де знаходився ОСОБА_8, дієздатність якого була перевірена нею і сумнівів щодо дієздатності ОСОБА_8 у неї не виникло.

17 квітня 2015 року відповідачка ОСОБА_5, діючи на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 03 квітня 2015 року, уклала від імені ОСОБА_8 з відповідачем ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Вариводою В.В., зареєстровано в реєстрі № 1024, за яким ОСОБА_8, особу якого представляла ОСОБА_5, передав у власність як продавець покупцеві ОСОБА_6 загадану квартиру. Державна реєстрація права власності була здійснена цим же приватним нотаріусом за її рішенням, індексний номер: квітня 2015 року о 17 год. 10 хв. Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідач ОСОБА_6 21 квітня 2015 року уклала з відповідачем ОСОБА_5 договір купівлі-продажу цієї квартири, який було посвідчено цим же приватним нотаріусом, зареєстровано в реєстрі № 1049, за яким ОСОБА_6 передала як продавець покупцеві ОСОБА_5 спірну квартиру. Державна реєстрація права власності була здійснена приватним нотаріусом Вариводою В.В. за її рішенням, індексний номер: квітня 2015 року о 14 год. 21 хв. (т. 2 а.с.а.с. 125-246).

Згідно висновку судово-медичного експерта Кременчуцького міжрайонного відділення Полтавського обласного бюро СМЕ Департаменту охорони здоров'я Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_10 за № 228 від 25 квітня 2015 року було проведено експертне дослідження трупа ОСОБА_8, 1949 року народження, без урахування та за відсутності медичної документації, у ході якого було виявлено, що смерть ОСОБА_8 настала в результаті захворювання, а саме злоякісного новоутворення шлунка (недиференційований аденогенний скірозний рак), яке ускладнилося інтоксикацією, що і стало безпосередньою причиною смерті (т. 2 а.с.а.с. 57-59), і такі висновки підтвердив у судовому засіданні експерт ОСОБА_10

З повідомлень Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру та Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру постає, що ОСОБА_8 на диспансерному обліку у цих медичних закладах не перебував (т. 3 а.с.а.с. 173, 205-206).

Згідно висновків документальної посмертної комплексної комісійної судової медичної психолого - психіатричної експертизи, проведеної Полтавським обласним бюро судово - медичної експертизи Департаменту охорони здоровя Полтавської облдержадміністрації та Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім. Мальцева за № 45/169 з 29 березня 2016 року по 21 квітня 2016 року ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, станом на 03 квітня 2015 року виявляв ознаки вираженого астенічного синдрому внаслідок соматичної патології. ( F 06.8 за МКХ 10). Даний психічний розлад істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при видачі довіреності на право розпоряджання його майном, але не позбавляв його такої здатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 цього кодексу і зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної чи цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення діяння або і в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

Враховуючи викладене, суд першої інтсанції прийшов до вірного висновку, що станом на 03 квітня 2015 року ОСОБА_8, якого на вказаний час не було визнано у судовому порядку недієздатним або обмежено дієздатним, під час надання повноважень його дочці відповідачу ОСОБА_5 та оформленні спірної довіреності здійснив вільно своє волевиявлення, яке відповідало його внутрішній волі, оскільки мав можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, незважаючи на наявність у нього тяжкої хвороби, що не заперечується і висновками комплексної комісійної судової експертизи щодо того, що наявний у ОСОБА_8 психічний розлад, хоча істотно і впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при видачі довіреності на право розпорядження його майном, але не позбавляв його такої здатності.

Враховуючи викладене, та те, що позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував, що на час складання довіреності ОСОБА_8 за своїм станом здоров'я не розумів значення своїх дій та не керував ними, пояснення позивача та покази свідків у справі у справі не містять обставин, що свідчать про неадекватність, невмотивованість і неконтрольованість дій ОСОБА_8 ні до складення ним довіреності від 03 квітня 2015 року, ні на момент її складення, ні після цього, а також беручи до уваги висновок посмертної комплексної комісійної судової медичної психолого - психіатричної експертизи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу квартири, скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) А.І. Дорош

Л.М. Омельченко

ВІРНО: