Справа № 473/3017/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"04" листопада 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 зазначила, що 09.07.1999 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яким померлий володів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0094122 від 20.12.1996 року. Відповідно до заповіту, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1, за заявою якої була заведена спадкова справа.

При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено у зв'язку із неможливістю встановити факт належності заповіту спадкодавцю ОСОБА_2, так як існують розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та заповідача. Тому, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2016 року було встановлено факт належності ОСОБА_2, який помер 09.07.1999 року правовстановлюючого документу заповіту. Однак, у вказаному заповіті, крім неправильного прізвища заповідача, також невірно вказане прізвище особи спадкоємця, а саме Якіменко, замість правильного Якименко. Спадкоємцю було рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач просить визнати за нею право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0094122 від 20.12.1996 року в межах території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області після смерті батька ОСОБА_2, померлого 09 липня 1999 року в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника надійшло письмове клопотання, в якому він просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Дослідивши матеріали, які є у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 09 липня 1999 року помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії І-ФП №109934, видане 12.07.1999 року виконкомом Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області; а.с.8), після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яким померлий володів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0094122, виданого 20.12.1996 року на підставі розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації.

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 04.09.1995 року за реєстровим №39, дублікат якого виданий секретарем виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вознесенського району 12.04.2016 року (а.с.10), спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 (копія свідоцтва про народження І-ФП №455201, виданого 27.01.1979 року відділом ЗАГСу Вознесенського району Миколаївської області; а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було заведено спадкову справу №10/2016 від 09.07.1999 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від дочки спадкодавця ОСОБА_1 (довідка-роз'яснення, а.с.14)

Так, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2016 року було встановлено факт належності ОСОБА_2, який помер 09.07.1999 року правовстановлюючого документу заповіту, посвідченого секретарем Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 04.09.1995 року за реєстровим №39 (а.с.10), дублікат якого виданий секретарем виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вознесенського району 12.04.2016 року (а.с.15-16).

Відповідно довідки-роз'яснення Другої Вознесенської державної нотаріальної контори №838/02-14 від 12.05.2016 року, окрім невірно написаного прізвища заповідача, також невірно вказане прізвище особи спадкоємця, а саме Якіменко, замість правильного Якименко, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування права на земельну частку (пай).

Враховуючи, що ОСОБА_2 помер 09.07.1999 року, часом відкриття спадщини є 09 липня 1999 року, а тому відносини спадкування ОСОБА_1 після смерті батька регулюються ЦК Української СРСР, який не містить норм щодо тлумачення заповіту, що перешкоджає позивачці реалізувати своє право на спадкування.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тому суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 шляхом сумісного проживання (довідка Новосілківської сільської ради №49 від 09.10.2015 року).

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, згідно положень ст.524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Враховуючи неможливість оформлення позивачем ОСОБА_1 спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе визнати право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0094122 від 20.12.1996 року в межах території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області після смерті батька ОСОБА_2, померлого 09 липня 1999 року в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0094122 від 20.12.1996 року в межах території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2, померлого 09 липня 1999 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар