Справа № 355/1109/16-ц
Провадження № 2/355/569/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Волошинівської сільської ради, Баришівського району, Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волошинівської сільської ради, Баришівського району, Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_4.

За життя, а саме 12.05.1993 року ОСОБА_4 отримала в дар від своєї матері ОСОБА_5 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Після смерті дружини залишилася спадщина, до складу якої входить зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Єдиним спадкоємцем за законом є позивач.

В шестимісячний строк після відкриття спадщини позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смілянової О.Я. про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Однак нотаріус у видачі правовстановлюючого документа відмовила, оскільки дружина позивача за життя не зареєструвала в установленому законом порядку своє право власності на дане нерухоме майно.

ОСОБА_7 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 на розгляд справи не з,явилися. Від ОСОБА_8 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Заявлений до суду позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач по справі Волошинівська сільська рада Баришівського району Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Проти заявленого позову не заперечують.

Залучені до участі у справі в якості співвідповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги ОСОБА_7 визнають у повному обсязі та не претендують на спадщину.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина позивача по справі ОСОБА_4. 12.05.1993 року ОСОБА_4 . отримала в дар від своєї матері ОСОБА_5 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Єдиним спадкоємцем за законом на майно дружини є позивач.

Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п.4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. 3.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1, НОМЕР_2, виданого 12.04.2011 року;

-ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_4, НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ксерокопією договору дарування житлового будинку від 12.05.1993 року на ім,я ОСОБА_4 в селі Борщів, Баришівського району, Київської області;

-ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в селі АДРЕСА_2;

- ксерокопією спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4;

-іншими матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 Олександровичемна садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 392, 1216, 1218, 1261, 1297 ЦК України, "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проживаючої за адресою: 03187 АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко