У Х В А Л А

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року, рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 19 березня 2015 року позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг від 21 травня 2008 року № ВL4408, додатковою угодою від 21 травня 2008 року № BL4408/BL4408-KL+ (Індивідуальна угода), додатковими угодами від 2 вересня 2011 року № 1, від 7 червня 2013 року № 2 та № 3, від 28 листопада 2013 року № 4 в розмірі 62 тис. 625 доларів США 28 центів, що було еквівалентно 811 тис. 125 грн 01 коп., а також судовий збір в розмірі 3 тис. 654 грн.

Апеляційний суд Тернопільської області рішенням від 17 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції змінив, зменшив суму стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» із 62 тис. 625 доларів США 28 центів, що було еквівалентно 811 тис. 125 грн 01 коп. до 62 тис. 581 доларів США 95 центів, що було еквівалентно 810 тис. 564 грн 41 коп. У решті рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 4 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині, залишеній без змін рішенням суду апеляційної інстанції, та рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року, рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 570 та 635 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяв про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2012 року, 3 лютого та 16 березня 2016 року.

31 серпня 2016 року при автоматизованому розподілі заяви про перегляд судових рішень автоматизованою системою розподілу суддею-доповідачем було визначено ОСОБА_5

З огляду на неможливість розгляду зазначеної заяви суддею ОСОБА_5., на підставі прийнятої Верховною Радою України постанови про його звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, 6 жовтня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл цієї заяви та визначено суддею-доповідачем Охрімчук Л.І.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у відкритті провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення, з висновками якого часткового погодився й суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягала стягненню на підставі статей 526, 530, 629, 1054, 1050 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, урахувавши висновок судово-економічної експертизи від 23 жовтня 2015 року, яким встановлено, що порядок зарахування платежів відповідача в рахунок повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом частково не відповідає положенням спірного кредитного договору в частині сплати відсотків і тіла кредиту, указаних у розрахунку заборгованості за кредитним договором, дійшов висновку, з яким погодився і суд касаційної інстанції, про зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Надані заявником для порівняння ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2012 року, 3 лютого 2016 року (у частині стягнення заборгованості за кредитним договором), 16 березня 2016 року (у частині стягнення з особи 3 заборгованості за кредитним договором, яка була предметом касаційної скарги), якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на неповне з'ясування судами належним чином фактичних обставин справи і на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спорів.

Порівняння змісту наданих для порівняння судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2015 року, рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Н.П. Лященко Я.М. Романюк