ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/483/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання її та ОСОБА_3 за однією адресою, зацікавлені особи: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація; Ставецька сільська рада Радомишльського району Житомирської області,

Встановив:

Заявник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною заявою в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119, 258 ЦПК України, в тому числі: в заяві відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо конкретного періоду проживання вказаних осіб за однією адресою; відсутнє обгрунтування щодо залучення у якості зацікавленої особи Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію; не вказано поштового індексу щодо адреси заявника; відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо адреси реєстрації ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої заявник отримала 04 листопада 2016 року (згідно з інформацією, зазначеною останньою у заяві "Про усунення недоліків" від 07 листопада 2016 року).

Проте, недоліки заяви були усунуті не у повному обсязі.

Так, до Дарницького районного суду м.Києва надійшла вказана заява "Про усунення недоліків" від 07 листопада 2016 року з додатковим обгрунтування та зазначенням доказів, проте лише в одному примірнику (при цьому судом акт щодо цього не складався, оскільки додатки у виді копій вказаної заяви "Про усунення недоліків" від 07 листопада 2016 року для вказаних "зацікавлених" осіб не вказані у якості додатків до цієї заяви) всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України.

Крім того, щодо не надання для вказаних осіб копій вказаної заяви, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України: справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду; інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: