У Х В А Л А

2 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року у справі за позовом Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Черкаській області, ОСОБА_4, Фермерського господарства «Зернятко Плюс», приватного нотаріуса Левицької Елеонори Антонівни, треті особи : Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації, відділ Держземагентства у Тальнівському районі, про визнання незаконними і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди та суборенди недійсними, зобов'язання до вчинення дій,

встановила:

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконними та скасовано накази ГУ Держземагентства про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 26 лютого 2015 року № 23-1105/14-15-СГ, № 23-1110/14-15-СГ, № 23-1106/14-15-СГ, № 23-1107/14-15-СГ.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок від 26 лютого 2015 року, укладені між ГУ Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_4, предметом яких є земельні ділянки площами 13,5530 га, 20,6998 га, 5,9999 га, 5,0983 га.

Визнано недійсними договори суборенди, укладені між ОСОБА_4 та ФГ «Зернятко Плюс», предметом яких є зазначені земельні ділянки. Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. 21 квітня 2015 року.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути державі, а ГУ Держземагентства у Черкаській області прийняти за актом приймання-передачі спірні земельні ділянки. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду касаційної інстанції, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке прийняте з порушенням встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме: статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», статті 124 ЗК України, статей 215, 216 ЦК України та статей 15, 16 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваних наказів Головним управлінням Держземагентства про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 26 лютого 2015 року та на момент укладення договорів оренди земельних ділянок від 26 лютого 2015 року ФГ «Зернятко Плюс», засновником і керівником якого є ОСОБА_4, вже набуло статусу юридичної особи та мало у своїй власності земельну ділянку, то отримання в подальшому спірних земельних ділянок в оренду, яке відбулося без проведення земельних торгів, суперечить вимогам статті 124 ЗК України та є підставою для визнання наказів Головного управління Держземагентства і договорів оренди, укладених між ГУ Держземагентством та громадянином ОСОБА_4, недійсними.

Окрім того, оскільки договори оренди від 20 квітня 2015 року, укладені між ОСОБА_4 та ФГ «Зернятко Плюс», є похідними від вищезазначених договорів оренди і саме ними, в пункті 30, передбачено право орендаря на передачу земельних ділянок в суборенду без попередньої згоди орендодавця, тому підлягають також визнанню недійсними.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 27 квітня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що суду слід з'ясувати, чи земельні ділянки надавалися ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, яке відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» є формою підприємницької діяльності громадян, тому земельні ділянки були передані в оренду для здійснення на них підприємницької діяльності, чи передавалися йому як фізичній особі й чи передбачено це законом. Крім того, спірні земельні ділянки були поставлені на баланс ФГ й відповідні платежі здійснювались фермерським господарством «Ямбуренко», а не фізичною особою ОСОБА_3. Проте суди не врахували положень статей 15 ЦПК України та статей 12, 21 ГПК України а те, що спори з приводу земельних ділянок, які були видані фізичним особам для ведення фермерського господарства і в подальшому використовувались ними у господарській діяльності ФГ підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, не надали правової оцінки тому факту, чи не підлягав цей позов розгляду за правилами іншого судочинства;

- 17 червня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що поновлюючи прокурору строк позовної давності апеляційний суд обставин щодо початку перебігу такого строку не перевірив та не встановив коли саме Брюховецька селищна рада дізналася про порушення її прав, не навів поважних причин, за яких вказаний строк підлягає поновленню;

- 21 вересня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди, тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального та процесуального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Черкаській області, ОСОБА_4, Фермерського господарства «Зернятко Плюс», приватного нотаріуса Левицької Елеонори Антонівни, треті особи : Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації, відділ Держземагентства у Тальнівському районі, про визнання незаконними і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди та суборенди недійсними, зобов'язання до вчинення дій за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко