У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м.Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції. В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року на його користь стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення коштів за договором SAMDN7401 від 24 вересня 2013 року 69 447,36 грн. На виконання рішення суду 22 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 201-16402-14ц. 30 жовтня 2015 року державним виконавцем Черновою Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку Боржник отримав лише 06 листопада 2015 року, а тому Боржником було подано заяву про відкладення провадження виконавчих дій, яке 06 листопада 2015 року було задоволено та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 13 листопада 2015 року. До теперішнього часу державним виконавцем не вчинено жодної дії з примусового виконання рішення суду, натомість 09 лютого 2016 року державним виконавцем Черновою Л.В. винесено постанову про зупинення державного провадження, тому ОСОБА_1 просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження № 49169635 від 09 лютого 2016 року та зобовязати державного виконавця вчинити необхідні дії для повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання скарги за його відсутності, скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» заперечував проти задоволення скарги пояснивши, що державним виконавцем вчиняються всі дії передбачені діючим законодавством для примусового виконання рішення суду.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, пояснивши, що нею вчиняються всі дії передбаченні Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 року № 202/98-ВР встановлено, що Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи якими серед іншого є - виконавчі листи.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року на користь ОСОБА_1 стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення коштів за договором SAMDN7401 від 24 вересня 2013 року 69 447,36 грн. На виконання рішення суду 22 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 201-16402-14ц.

30 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49169635, яку Боржник отримав лише 06 листопада 2015 року.

У зв'язку з несвоєчасним одержанням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вищезазначеної постанови, державним виконавцем відповідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкладення провадження виконавчих дій, якою відкладено провадження виконавчих дій для самостійного виконання боржником вимог виконавчого документа до 13 листопада 2015 року. Після закінчення строку для самостійного виконання дій державним виконавцем згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» 16 листопада 2015 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Окрім того відповідно вимог ст. 33 Закону державним виконавцем було винесено постанову про приєднання до зведеного виконавчого провадження ВП № 11355726.

Частиною другою статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. Стягнута з боржника сума розподіляється між: стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний депозитний рахунок органу державної виконавчої служби.

На момент приєднання виконавчого документа до зведеного виконавчого провадження, до його складу входило 231 виконавче провадження на загальну суму стягнення в гривневому еквіваленті 73 010 726грн.

Державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження виставлялися платіжні вимоги на списання грошових коштів з рахунку боржника. Але, ураховуючи, що до складу зведеного виконавчого провадження щотижня приєднуються виконавчі провадження, які відносяться до третьої, четвертої, п'ятої черги задоволення вимог стягувачів, стягнуті суми розподілялися між стягувачами в порядку черговості згідно вимог ст. 44 Закону.

Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року та 11 лютого 2016 року по справі № 202/324/16-ц заборонено Державній виконавчій службі України та будь-яким її правонаступникам та органам Державної виконавчої служби та їх правонаступникам вчиняти будь які дії щодо накладення арешту на рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будь яке стягнення відносно боржника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами Державної виконавчої служби та будь- яких її правонаступників» з кореспондентських рахунків ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

25 квітня 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/324/16-ц від 20 січня 2016р., ухвала того ж суду від 11 лютого 2016 року знаходиться на розгляді в апеляційному суд Дніпропетровської області.

На виконання ч. 4 ст. 65 закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було направлено запити до Державної податкової служби України стосовно рахунків боржника, відкритих через філії, представництва та інші відокремленні підрозділи. Згідно відповіді ДПС України інформація про наявність таких рахунків відсутня.

15 квітня 2016 року державним виконавцем направлено запит до Національного депозитарія України щодо наявності цінних паперів боржника. Відповідь на теперішній час до відділу не надходила.

В рамках зведеного виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме майно боржника.

В рамках зведеного виконавчого провадження до державного виконавця надійшла заява від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відстрочення виконання судового рішення, в якій банк просив Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/16402/14-ц з заявою про відстрочення виконання рішення суду на термін -1 рік, оскільки, як зазначив боржник, на сьогоднішній день існують виняткові обставини, що ускладнюють виконання вищезазначеного рішення суду, які не залежать від волі боржника. До заяви були доданні ухвали суду про відстрочку виконання рішення суду.

09 лютого 2016 року державний виконавець звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська по справі № 201/16402/14-ц з заявою розглянути заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відстрочення виконання рішення суду. В той же день 09 лютого 2016 року була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в якому зазначено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання. Копії постанов направленні сторонам виконавчого провадження.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Будь-яких порушень при вчиненні виконавчих дій з боку державного виконавця, судом при розгляді справи не встановлено, а отже відсутні підстави для задоволення вимог заявника.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати повязанні з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було поставлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208, 210-218, 383-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн. покласти на ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова