Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1904/16-ц
Провадження №: 2/332/980/16
14 липня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалпегіної О.Л.
за участю секретаря Кравець І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення термінів їх виплати,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення термінів їх виплати.
Позивач, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, до судового засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Представник відповідача, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, представника повторно в судове засідання не направив, не повідомивши причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши надані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.
При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ч. 1 ст. 116 КЗпП України).
З 16.09.2011 року по 02.01.2015 року позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, працював електрогазозварювальником 5-6 розряду ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 12.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 року встановлене невиконання відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України, щодо проведення повного розрахунку з позивачем при звільненні (а.с. 6).

Вищезазначене рішення суду відповідачем до теперішнього часу не виконано.

За принципами ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21 жовтня 2015 року по 14 липня 2016 року в розмірі 23120,68 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з інфляцією.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст.ст. 33, 34 Закону України "Про оплату праці" заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У довідці відповідача від 20.03.2015 р. зазначена заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з березня 2013 р. по січень 2015 р. (а.с. 5).

Надані позивачем розрахунки містять вказані у довідці від 20.03.2015 р. суми заборгованості та індекси інфляції, які були встановлені Мінстатом України за відповідні періоди затримки розрахунку з позивачем.

З наведених підстав суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати з урахуванням індексу інфляції в сумі 47059,82 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача при поданні позову було звільнено від сплати судового збору.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України).

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 36 Постанови № 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вимога пропорційності судових витрат при частковому задоволені позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі ? 701,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 21 жовтня 2015 року по 14 липня 2016 року в розмірі 23120,68 грн. та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків розрахунку при звільненні в розмірі 47059,82 грн., а всього стягнути 70180 (сімдесят тисяч сто вісімдесят) грн. 50 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» судовий збір на користь держави у розмірі 701 (сімсот одну) грн. 50 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 14.07.2016 р. Повний текст рішення виготовлено 15.07.2016 р.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна