АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Петешенкової М.Ю., Черненкової Л.А., за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 08.12.2015р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про захист прав споживача, визнано недійсним укладений ним 07.09.2015р. з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу, стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 29 715грн. сплачених ним за вказаним договором. В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» просило скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

07.09.2015р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» укладено договір фінансового лізингу №000891, за умовами якого останнє взяло на себе зобовязання придбати предмет лізингу «CHERY TIGGO COMFORT» та передати його у користування ОСОБА_2 у користування на строк та на умовах цього договору. Згідно п.п.1.7. договору фінансового лізингу предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу. (а.с.6-11). Нотаріально договір не посвідчувався.

Згідно квитанції від 07.09.2015р. ОСОБА_2 сплачено на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 29 715грн. адміністративного платежу за договором фінансового лізингу (а.с.14). Згідно умов договору фінансового лізингу сторін адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає оплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору.

Проте вже 19.10.2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договору фінансового лізингу недійсним, посилаючись на несправедливість його умов та невідповідність його вимогам закону.

Згідно ст.ст.2,6 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом, та має бути укладений у письмовій формі з зазначенням відповідних істотних умов. Тобто, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. За вимогами ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до вимог ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець,виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У ст.12 договору сторін встановлено жорстку односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь-яке порушення зобовязання, а й у разі розірвання договору сплатити усі неоплачені платежі, штрафні санкції, пеню, повернути предмет лізингу, покрити усі витрати лізингодавця за договором, сплатити пеню за затримку повернення предмету лізингу, витрати на ремонт чи технічне обслуговування та ін. Більш того, за п.12.1. договору сторін у разі його розірвання за ініціативою лізингоодержувача лізингодавець утримує 40% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів у якості штрафу за дострокове розірвання договору. При цьому адміністративний платіж взагалі поверненню не підлягає.

При цьому за умовами п.1.4. договору сторін лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. Однак вказані положення договору суперечать вимогам частини першої статті 808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця. Більш того, у договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.

Умовами п.11.1. договору після завершення строку лізингу передбачено придбання лізингоодержувачем у лізингодавця предмету лізингу за визначеною лізингодавцем вартістю з урахуванням виконання лізингоодержувачем своїх зобовязань. При цьому у п.8.2 вартість предмету лізингу на момент укладення договору сторонами не визначалась. У п.8.3..8.4. договору усі валютні ризики при зміні вартості предмету лізингу покладено на лізингоодержувача. При цьому у випадку зміни вартості предмета лізингу, виникнення податкових та прирівняних до них платежів, за п.10.4., 10.5. лізингодвавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, лізингоодержувач зобовязаний прийняти такі зміни.

Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надають лише одному учаснику відносин - лізингодавцю право на збільшення платежів та вартості предмету лізингу, уникнення ним ризиків і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин - лізингоодержувача можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору.

Зазначені умови є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності, добросовісності, свідчать про істотний дисбаланс прав та обовязків сторін по договору та є несправедливими.

Враховуючи встановлені обставини справи про порушення передбачених законом прав ОСОБА_2 як споживача, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.203,215 ЦК України ухвалив рішення про визнання недійсним укладений 07.09.2015р. між ним ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу та про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 на повернення сплачених ним за вказаним договором 29 715грн.

Посилання ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в апеляційній скарзі на передбачену законом свободу договору, свободу підприємницької діяльності та на факт підписання ОСОБА_2 договору лізингу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки тим же законом одночасно передбачено додержання і інших принципів - принципів розумності, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3, ч.1 ст.627 ЦК України). А положеннями ч.3,6 ст.13 ЦК України законодавець прямо зазначив, що при здійсненні наданих договором або законом прав не допускається зловживання цими правами. Більш того ч.2 ст.627 ЦК України законодавець також прямо передбачив, що у договорах за участю фізичної особи споживача обовязково мають враховуватись вимоги законодавства про захист прав споживачів. Спірний договір лізингу не відповідає як вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», так і вимогам спеціального закону - Закону України «Про фінансовий лізинг» та нормам ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, права ОСОБА_2 ним порушуються, про що він заявив фактично після його укладення. Наведені позивачем та встановлені судом обставини свідчать про порушення договором принципів, справедливості, розумності, добросовісності та про істотний дисбаланс прав та обовязків сторін по договору. Наслідком саме вказаних порушень та істотного дисбалансу між обовязками товариства та споживача, покладення на останнього взагалі усіх ризиків призводить до спричинення останньому шкоди. А тому судом обґрунтовано ухвалено рішення про визнання такого договору недійсним. Та обставина, що ОСОБА_2 підписав договір не свідчить про відповідність цього договору вимогам закону.

Враховуючи наведене, підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_3

ОСОБА_4