Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5895/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

народних засідателів - Кібальник Л.Г., Рябець В.О.

при секретарі - Ворона Д.В .,

за участю прокурора - Сорочинська О.М.,

представника лікарні - Гаврилюк М.Г.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за заявою лікаря-психіатра 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Гладкого Дмитра Григоровича про визнання госпіталізації до психіатричного закладу недієздатної ОСОБА_4 за згодою опікуна доцільною, -

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Гладкий Д.Г. звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного ОСОБА_4 до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною.

Заява обґрунтована тим, що 18 жовтня 2016 року о 13 год. 00 хв. за направленням лікаря ППНД та заявою опікуна ОСОБА_2 була госпіталізована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатна, інвалід ІІ групи безтерміново, житель АДРЕСА_1 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний тим перебігу з стабільним помірно вираженим дефектом особистості по змішаному типу.

Враховуючи наявність у хворої тяжкого психічного розладу, з урахуванням анамнестичних відомостей, згідно яких хвора скоїла в минулому суспільно - небезпечне діяння (ст.. 115 КК України), була визнана неосудною, знаходилася на примусовому лікуванні спочатку в Дніпропетровській психіатричній лікарні суворого нагляду, а згодом в даній лікарні, після чого продовжувала отримувати примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, в теперішній час стан хворої нестабільний не зважаючи на прийом ліків, мають місце психотичні розлади, наявні ускладнення від лікування, які можливо усунути лише в стаціонарних умовах, зважаючи на високий ризик скоєння суспільно - небезпечного діяння, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної ОСОБА_4 до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною.

Представник ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева Гаврилюк М.Г. в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа - опікун недієздатної хворої - ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву також підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що лікування ОСОБА_4 необхідно у зв'язку з погіршенням стану її здоров'я.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує.

Суд, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 06 листопада 2012 року, ОСОБА_4 визнана недієздатною, над нею встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_2 (а.с.8).

Як встановлено судом, хвора ОСОБА_4 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний тим перебігу з стабільним помірно вираженим дефектом особистості по змішаному типу поступила в психіатричну лікарню 18 жовтня 2016 року за направленням лікаря ППНД.

Опікун хворої ОСОБА_4 - ОСОБА_2, звернувся до головного лікаря ПОКПЛ ім.. О.Ф. Мальцева з заявою, в якій просив госпіталізувати його підопічну ОСОБА_4 у зв'язку з погіршенням психічного стану (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, психічні розлади у ОСОБА_4 з'явились в 1997 році, коли вперше скоїла суїцидальну спробу в зв'язку із зрадою коханої людини. Лікувалась в реанімаційному відділенні з подальшим переводом в ПОКПЛ. В той час проживала з батьками на їх утриманні. Ніде не працювала. Офіційно періодично працювала в приватному магазині. Зловживала спиртними напоями, у зв'язку з чим неодноразово лікувалася в Кременчуцькому ОНД. Ремісії були нетривалі в подальшому продовжувала вживання алкогольних напоїв. В стані алкольгольного сп'яніння була конфліктна, агресивна до оточуючих, на зауваження батьків не реагувала, била посуд, ламала речі, погрожувала покінчити життя самогубством (порізати вени або викинутися з вікна). В зв'язку з такою поведінкою неодноразово знаходилась в 2003-2004рр. в даній лікарні з діагнозом: шизоафективний розлад. Після виписки в амбулаторних умовах підтримуюче лікування приймала нерегулярно. Продовжувала алкоголізуватись, ніде не працювала, вела невпорядкований спосіб життя. Останній час проживала з співмешканцем з яким разом зловживала спиртними напоями, часто конфліктувала. 18.07.2004 року під час чергового конфлікту, який переріс в бійку, убила співмешканця. Госпіталізована в Дніпропетровську ПЛ 14.02.2005 року згідно ухвали Крюківського райсуду м. Кременчука від 23.12.2004 року. В лікарні діагноз був змінений на шизофренію, параноїдну форму ускладнену зловживанням алкоголю, безперервний перебіг, параноїдний синдром, поточний процес, помірно виражений тип дефекту. В травні 2005 року встановлена 2-а група інвалідності. 13.05.2011 року була переведена із Дніпропетровської психіатричної лікарні в ПОКПЛ для продовження примусових заходів медичного характеру у лікарні з звичайним наглядом. На лікуванні в Полтавській ПЛ знаходилась більше 3-х років, виписана 14.07.2014 року.

Після виписки регулярно приймала нейролептики, від чого з'явилися ускладнення: порушилося ковтання, відмічався спазм м'язів язика, шиї, періодично відчувала зорові галюцинації, порушився сон, стала конфліктною, подразливою. В зв'язку з цим з 17 червня по 01 липня 2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у Кременчуцькому ПНД. Після виписки кілька днів відчувала себе краще, але останні 2 тижні знову з'явилися вище перелічені скарги.

19 жовтня 2016 року ОСОБА_4 оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний тим перебігу з стабільним помірно вираженим дефектом особистості по змішаному типу.

Враховуючи наявність у хворої тяжкого психічного розладу, з урахуванням анамнестичних відомостей, згідно яких хвора скоїла в минулому суспільно - небезпечне діяння (ст.115 КК України), була визнана неосудною, знаходилася на примусовому лікуванні спочатку в Дніпропетровській психіатричній лікарні суворого нагляду, а згодом в даній лікарні, після чого продовжувала отримувати примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, в теперішній час стан хворої нестабільний не зважаючи на прийом ліків, мають місце психотичні розлади, наявні ускладнення від лікування, які можливо усунути лише в стаціонарних умовах, зважаючи на високий ризик скоєння суспільно - небезпечного діяння, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі недієздатної хворої ОСОБА_4, необхідність її стаціонарного лікування в ПОКПЛ, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації ОСОБА_4

Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами - висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого - ОСОБА_2, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Зважаючи на наявність у ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, наявність ускладнень від лікування, які можливо усунути лише в стаціонарних умовах, зважаючи на високий ризик скоєння суспільно - небезпечного діяння, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення ОСОБА_4 до психіатричного стаціонару визнати доцільним.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 279-282 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Визнати госпіталізацію до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева недієздатної ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за згодою опікуна доцільною.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Головуючий (підпис) Самсонова О.А.

народні засідателі: (підпис) Кібальник Л.Г.

Рябець В.О.

09.11.2016