Справа № 182/5683/16-ц
Провадження № 2/0182/3947/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.11.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя Дніпропетровської області в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті матері.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі договору на право побудови житлового будинку від 20 листопада 1957 року її батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належав житловий будинок по вул.Путилівській, 30 у м.Нікополі Дніпропетровської області. Право власності на будинок був зареєстрований на імя батька. Після розлучення батьків, рішенням народного суду м.Нікополя від 13 травня 1986 року, за її матірю ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину вказаного будинку. На випадок своєї смерті батьки залишили заповіти, якими: батько належну йому ? частину житлового будинку заповів їй, а мати належну їй ? частину житлового будинку заповіла своєму синові від першого шлюбу ОСОБА_4. 10 жовтня 1993 року її мати ОСОБА_3 померла. Спадщину після її смерті зі спадкоємців першої черги спадкування фактично ніхто не прийняв. Знаючи про наявність заповіту на користь свого брата ОСОБА_4, вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений ст.549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, тобто строк для прийняття спадщини пропустила. Брат спадщину після смерті їх матері не прийняв, що підтверджується довідкою квартального комітету № 5 від 03 липня 2014 року № 235, згідно якої він знявся з реєстрації 14 лютого 1992 року. До дня своєї смерті 02 січня 2014 року до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини її брат не звертався. Тому після смерті брата вона як єдина спадкоємиця матері першої черги спадкування за законом, відповідно до ст.529 ЦК УРСР, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 для оформлення своїх спадкових прав, але листом № 945/01-16 від 12 вересня 2016 року їй розяснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини. Перепоною в оформленні її спадкових прав також є відсутність оригіналу рішення Нікопольського міського народного суду від 13 травня 1986 року, який є правовстановлюючим документом на ? частину будинку, що належала матері, в неї є лише незавірена печаткою копія цього рішення. Факт належності матері ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Путилівська, 30 в м.Нікополі підтверджується листом КП „Нікопольське МБТІ № 1754 від 19 вересня 2016 року. Згідно зі ст.550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Оскільки вона вважала, що брат прийме спадщину та оформить на себе спадкове майно, враховуючи наявність заповіту на його користь, строк для прийняття спадщини пропущено нею з поважних причин. З цих підстав змушена звернутися до суду з позовом.

В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору на право побудови житлового будинку від 20.11.1957 року батькам позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належав житловий будинок по вул.Путилівській, 30 у м.Нікополі Дніпропетровської області (а.с.14). Право власності на будинок був зареєстрований на імя батька позивачки ОСОБА_2 Після розлучення батьків, рішенням народного суду м.Нікополя від 13.05.1986 року, за матірю позивачки ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину вказаного будинку (а.с.12, 14). На випадок своєї смерті батьки залишили заповіти, якими: батько належну йому ? частину житлового будинку заповів позивачці (а.с.10), а мати належну їй ? частину житлового будинку заповіла своєму синові від першого шлюбу ОСОБА_4 10.10.1993 року мати позивачки ОСОБА_3 померла (а.с.5). Спадщину після її смерті зі спадкоємців першої черги спадкування фактично ніхто не прийняв. Знаючи про наявність заповіту на користь свого брата ОСОБА_4, позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений ст.549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, тобто строк для прийняття спадщини пропустила. Брат позивачки спадщину після смерті їх матері не прийняв, що підтверджується довідкою квартального комітету № 5 від 03 липня 2014 року № 235, згідно якої він знявся з реєстрації 14.02.1992 року (а.с.13). До дня своєї смерті 02.01.2014 року (а.с.6) брат позивачки до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини не звертався. Після смерті брата позивачка як єдина спадкоємиця матері першої черги спадкування за законом звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 для оформлення своїх спадкових прав, але листом № 945/01-16 від 12.09.2016 року позивачці було розяснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини (а.с.11). Оскільки позивачка вважала, що брат прийме спадщину та оформить на себе спадкове майно, враховуючи наявність заповіту на його користь, строк для прийняття спадщини пропущено позивачкою з поважних причин.

Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Путилівській, 30 у м.Нікополі Дніпропетровської області, що складається з: житлового будинку „А, загальною площею 58,0 кв.м., житловою площею - 42,0 кв.м.; літньої кухні „Б, лазні „б, вбиральні „Г, підвалу „Дпд, споруджень 1-5, І, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 10 жовтня 1993 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6