Справа №442/5162/16-ц
Провадження №2/442/1824/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря Кондратів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Акцент Банк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що 23.02.2015 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.07.2016 року має заборгованість в сумі 14114,11 грн., яка складається з наступного:

- 5000, 00 грн.- заборгованість за кредитом;

- 7065,82 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 648,29 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі, сплачені останнім при подачі позову до суду.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про проведення судового засідання без її присутності, додатково пояснила, що визнає позов в частині за мінусом сплаченого бору, просить застосувати позовну давність про стягнення пені. Додала квитанції в підтвердження погашення частини боргу.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

З оглянутих судом анкети - заяви підписаної між позивачем та відповідачем про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, вбачається що 23.02.2015 року укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом беззаперечно встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ПАТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір б/н від 23.02.2015 року, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, отримавши грошові кошти на умовах повернення, порушила свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку боржник добровільно не погашає в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що умовами надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки та в розмірі, як це було визначено кредитним договором, а тому, суд дійшов до висновку, що заявлений позов в цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

При цьому, відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі й простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно п.2.1.1.7.6 вищевказаних Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

З розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 13.07.2016 року становить 14114,11 грн., з яких: - 5000, 00 грн.- заборгованість за кредитом;- 7065,82 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;- 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);- 648,29 грн. штраф (процентна складова).

Суд бере до уваги ту обставину, що відповідачка не усунулася від виконання кредитних зобовязань, хоч і не у встановленому розмірі, проте частково погашала суму боргу. Як вбачається з роздруківки квитанції про поповнення карткового рахунку, протягом вересня та листопада 2016 року суму заборгованості погашено в розмірі 3410 грн., а отже, таку слід відняти від суми заборгованості. Поряд з тим, відповідачка у своїй заяві просить суд застосувати позовну давність в частині стягнення пені, однак в такому слід відмовити з тих підстав, що позивачем не пропущено річного терміну для звернення про таке стягнення, як це передбачено ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

Разом з тим, статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування пені у розмірі 900 грн. має місце з 31.08.2015 року, а до суду позивач звернувся 01.08.2016 року, тобто нарахування пені має місце в межах одного року з дня звернення до суду.

Частиною 3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Враховуючи те, що відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності, однак суд не може застосувати такий з наведених вище підстав, а тому слід стягнути з відповідача пеню в межах строку позовної давності, яка становить 900 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором за мінусом сплачених коштів в розмірі 3410 грн. та 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 648,29 грн. штраф (процентна складова) , що складає загальну суму 9565,82 грн.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1378 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 559, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від. 23.02.2015 року в сумі 9565,82 грн. (дев»ять тисяч пятсот шістдесят пять грн.. 82 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Акцент банк» 1378, 00 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя: Нагірна О.Б.