Справа № 591/3736/16-ц
Провадження № 6/591/221/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2016 державний виконавець звернувся до суду з поданням, яке мотивує тим, що в Зарічному відділі ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 49374010 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржника ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк». Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, державний виконавець просить винести рішення про примусове входження до квартири за адресою АДРЕСА_1, що належить боржнику, для проведення виконавчих дій, а саме: для опису та арешту даного приміщення.

Державний виконавець Терещенко О.С. направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, подання підтримує в повному обсязі.

За таких обставин, суд слухання справи проводить у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 10 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ в Сумській області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 49374010 відкрите 18 листопада 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 587/619/15-ц виданого 05 червня 2015 року Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 2 075 699,87 грн. (а.с.5).

Відомостей про направлення копії постанови боржнику суду не надано.

Оскільки державними виконавцем не надано підтвердження про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, суд позбавлений можливості встановити, чи сплинув строк на добровільне виконання судового рішення.

До матеріалів подання додано ряд письмових доказів.

Так, з копії постанови державного виконавця про арешт майна боржника обтяження заборони на його відчуження від 18 листопада 2015 року вбачається, що в рамках виконавчого провадження № 49374010 накладено арешт на все майно ОСОБА_2, код НОМЕР_1 (а.с.30).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна щодо субєкта, сформованої 08 лютого 2016 року, вбачається, що на підставі постанови державного виконавця ВДВС СМУЮ №49395211 від 18 листопада 2015 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, код НОМЕР_1, адреса: Сумська область Сумський район, с. Кононенкове, буд. 1, адреса майна зазначена: АДРЕСА_1, технічний опис майна 3-х кімнатна квартира (а.с.31-32).

Крім того, з відомостей з єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки №1537, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу 20 липня 2007 року накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, іпотекодавець ОСОБА_2, код НОМЕР_1, Сумський район, с. Кононенкове, буд. 1 (а.с.35-36), на підтвердження даної інформації наданою копією договору іпотеки укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» (а.с.26-29).

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем, під час відкриття виконавчого провадження, було направлено ряд запитів до Державної фіскальної служби та Пенсійних органів України щодо зясування джерел доходу та місця роботи боржника ОСОБА_2 (а.с. 36-38, 41-42).

Однак, відомості про доходи чи місце роботи боржника ОСОБА_2 станом на 18 листопада 2015 року відсутні.

Крім того, до матеріалів подання додано витяг з журналу карток (якого органу невідомо) щодо відомостей на автомобіль ВАЗ 2102 (1977) жовтий, №дв. 4, № кузова 8, власником якого вказано ОСОБА_2, Сумська область Сумський район, Кононенкове, директора ТОВ «Бірюза» (а.с.40)

Однак, як вбачається з матеріалів подання, заходів щодо розшуку та арешту вказаного рухомого майна (автомобіля) державним виконавцем здійснено не було.

Натомість до матеріалів подання додано копію повідомлення направленого державним виконавцем 12 квітня 2016 року рекомендованим листом боржнику за адресою АДРЕСА_1 (а.с.44) про те, що на виконанні перебуває вказане виконавче провадження і що в строк до 18 квітня 2016 року до 10-00 год. необхідно сплатити борг та подати письмове підтвердження про це до органів ДВС за адресою: м. Суми, вул. Гамалія, 31-а. (а.с.43).

Крім того, до матеріалів виконавчого провадження додано копію акту державного виконавця з якого вбачається, що державний виконавець (одноособово) 18 квітня 2016 року виходила за адресою знаходження майна боржника і зясувала, що за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 77 на першому поверсі знаходиться магазин «Нефертіті», а на другому поверсі будинку розташовані житлові приміщення, але без зазначення номеру квартир, на стук в двері державному виконавцю ніхто не відповів (а.с.45).

06 червня 2016 року державним виконавцем повторно направлено боржнику повідомлення про необхідність сплатити борг та надати підтвердження сплати в строк до 10 червня 2016 року до 14-00 год. за адресою знаходження Зарічного відділу ДВС (а.с.46), а 10 червня 2016 року повторно здійснено вихід за місцем знаходження нерухомого майна боржника (АДРЕСА_2) та складено акт про те, що на стук ніхто не відчинив двері державному виконавцю, а сусіди повідомили, що в середині дня в даному приміщенні перебували люди. Акт складено в присутності представника стягувача (а.с.47).

Суд звернув увагу, що вказані повідомлення та акти виходу складені та підписані державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми ОСОБА_3

Судом встановлено, що звертаючись з вказаним поданням до суду державний виконавець Зарічного ВДВС ОСОБА_1 виходить з того, що боржник ОСОБА_2 добровільно не сплатила стягувачеві заборгованість у розмірі 2 075 699,87 грн., а при виході державного виконавця за місцем знаходження майна боржника (АДРЕСА_1) доступу до квартири надано не було.

Однак суд звертає увагу державного виконавця, що в матеріалах подання відсутні відомості щодо встановлення фактичного місця проживання (перебування) боржника.

Також суд звертає увагу на те, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було виявлено, але не здійснено заходів щодо арешту та звернення стягнення на рухоме майно автомобіль - ВАЗ 2102.

Однак в самому поданні державний виконавець вказує на те, що 29 червня 2016 року на адресу боржника направлено повідомлення про необхідність надати транспортний засіб для опису та арешту, однак доказів цього суду не надано, як до речі і не вказано, за якою саме адресою направлено таке повідомлення.

Крім того, державним виконавцем не виконано вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» і не перевірено наявність у боржника грошових коштів, зокрема на рахунках банків.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи той факт, що суду не надано доказів щодо обізнаності боржника ОСОБА_2 з наявністю постанови про відкриття виконавчого провадження, причин невиконання рішення у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання, та обставин ухилення боржника від вчинення виконавчих дій, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ОСОБА_1 щодо примусового входження до квартири, що є власністю боржника ОСОБА_2

Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що в поданні державний виконавець просить надати дозвіл на примусове входження для арешту приміщення, тоді як вбачається, що арешт на приміщення може бути накладений і без примусового входження до нього.

Керуючись ст.ст. 197, 209-210, 376 ЦПК України, ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Кривцова