АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4007/16 Справа № 205/8259/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Петешенкової М.Ю., Черненкової Л.А., за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 12 лютого 2016 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського райсуду м.Дніпропетровськ від 12.02.2016р. відмовлено у задоволенні позову ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості. В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 22.11.2007р. ЗАТ «КБ ПриватБанк» (правонаступник: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») надано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 в сумі 250 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та встановленим порядком погашення його щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.12). За відомостями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вказаною платіжною карткою НОМЕР_1 обліковується заборгованість, яка станом на 30.09.2015р. складала суму 19 362грн.64коп. та складалась з 4175грн.30коп. заборгованості за кредитом, 11237грн.75коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 551грн.37коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500грн. та 898грн.22коп. штрафів (а.с.8-10). Звернувшись до суду 20.11.2015р., банк просив стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_3 12.02.2016р. ОСОБА_3 подала суду письмову заяву, у якій заперечувала проти позову та просила застосувати позовну давність до вимог банку. Посилалась на те, що на її утримання знаходяться троє малолітніх дітей. (а.с.30).

Враховуючи встановлені обставини про пропуск банком трирічного строку позовної давності, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.261,267,1048,1054 ЦК України відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості.

Твердження ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні, суперечать дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Загальна позовна давність встановлена законодавцем тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять підтвердження тому, що між банком та ОСОБА_3 укладено письмовий договір про збільшення позовної давності. Єдиний документ, який підписаний ОСОБА_3, є її письмова заява про надання послуг від 22.11.2007р. За ч.1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. За умовами угоди сторін на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 зобов'язана здійснювати внесенням щомісячних платежів. Відповідно до наданих банком відомостей у листопаді 2008 року здійснено останнє погашення заборгованості, з вказаного часу банк достовірно знав про порушення його прав та інтересів та почався перебіг строку позовної давності для захисту порушеного права (а.с.61-74). Доводи банку в апеляційній скарзі про продовження активного користування ОСОБА_3 карткою безпідставні, оскільки жодних доказів тому, що після первинно виданої у 2007 році картки їй видавалась інша ні матеріали справи, ні апеляційна скарга доказів не містять. При цьому надана банком апеляційному суду виписка з рахунку свідчить про те, що з 2008 року банком виконувались лише службові операції, нараховувались комісії, відсотки за користування кредитом, відсотки за прострочений кредит та штрафи за прострочення. Звернувшись з позовом лише у листопаді 2015 року, банк пропустив передбачений законом трирічний строк для захисту своїх прав. Обставин, які б вказували на поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, банком не зазначено. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 вказувала на пропуск банком строку звернення до суду та просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідно до положень ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: ПономарьЗ.М. ПетешенковаМ.Ю. Черненкова Л.А.