У х в а л а

6 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 8 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Голятинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Корбутяк Ірина Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Голятинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, третя особа - приватний нотаріус Корбутяк Ірина Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

28 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року в задоволенні позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 8 липня 2015 року рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено, постановлено визнати за ним право власності на житловий будинок.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року її касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 15, 392 Цивільного кодексу України, статей 66, 67 Закону України «Про нотаріат».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 25 червня 2014 року та 20 травня 2015 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив з того, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживав зі спадкодавицею до дня її смерті, а інші спадкоємці до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися.

У наданих для порівняння судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблені такі висновки:

- в ухвалі від 25 червня 2014 року суд касаційної інстанції, залишаючи в силі ухвалені у справі судові рішення, зазначив, що позивач не звертався з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також подав до суду заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини;

- в ухвалі від 20 травня 2015 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності, вказав на те, що позов подано передчасно, оскільки спадкоємець не позбавлений права звернутися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подана заява, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до Голятинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Корбутяк Ірина Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Голятинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, третя особа - приватний нотаріус Корбутяк Ірина Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 8 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук