Справа № 242/4932/16-ц
Провадження № 2-о/242/578/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Селидівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що вона 14.08.2016 року у м. Донецьку народила дитину чоловічої статі, про що було їй було видано дублікат медичного свідоцтва про народження № 54 від 07.10.2016 року. Просить суд встановити факт народження нею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_3, 14.08.2016 року у Калінінському районі м. Донецька Донецької області, Україна, однієї дитини, чоловічої статі, (дитина перша, пологи перші за рахунком).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи - Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просять суд слухати справу у відсутність представника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до паспорту серії ВТ № 186386 від 01.03.2016 року, виданого Красноармійським МВ ГУДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Авдіївка, Донецької області, Україна є громадянкою України.

Відповідно до паспорту серії ВК № 148768 від 09.08.2005 року, виданого Авдіївським МВ ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, Україна є громадянином України.

Згідно свідоцтва про шлюбу серія І-НО № 440085 від 20.02.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 20.02.2016 року, актовий запис № 11.

У відповідності до ч. 7 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першо черговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду ґрунтується на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться в м. Донецьку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно дублікату медичного свідоцтва про народження № 54 за формою № 103/у від 07.10.2016 року, виданого Центральною міською клінічною лікарнею № 3 м. Донецька, ОСОБА_1 народила 14.08.2016 року о 22 год. 15 хв. хлопчика вагою 3500 г., перша дитина, перші пологи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини.

Крім того, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

У зв'язку з наведеним, проаналізував надані докази, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст. ст.11, 60, 209, 212-215, 218, п.5 ч.2 ст. 234, п.7 ч.1 ст. 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Селидівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_3, 14.08.2016 року у Калінінському районі м. Донецька Донецької області, Україна, однієї дитини, чоловічої статі, (дитина перша, пологи перші за рахунком).

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Суддя