АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22ц-791/1482/16 Єдиний унікальний номер справи: 663/1608/15-ц
Головуючий в І інстанції: Ведмідська Н.І.
Доповідач:Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Кузнєцової О.А.,

суддів Борка А.Л.

Орловської Н.В.,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунальної установи "Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установи освіти" на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу освіти, молоді та спорту Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області, Комунальної установи "Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установ освіти " про стягнення індексації заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Комунальної установи «Скадовський районний центр фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти», код ЄДРПОУ №38073190, розташованої за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Радянська, буд. №4, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Скадовськ, Херсонської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, невиплачену індексацію заробітної плати за період з 01 січня до 30 червня 2015 року в сумі 2371(дві тисячі триста сімдесят одну) грн.

В задоволенні позовних вимог до Відділу освіти, молоді та спорту Скадовської районної державної адміністрації в Херсонській області відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Комунальна установа «Скадовський районний центр фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Письмових заперечень на скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 працює на посаді заступника директора в Скадовській НВК «Академічна гімназія», що підтверджується трудовою книжкою.

20.04.2012 року між Скадовською гімназією та КУ «Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установ освіти» укладений договір про фінансово-господарське обслуговування закладів та установ освіти. Згідно вказаного договору КУ «Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установ освіти» здійснює повне бухгалтерське обслуговування гімназії.

Відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера КУ «Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установ освіти», саме на нього покладається обов'язок нарахування заробітної плати працівникам шкіл, тоді як посадова інструкція головного бухгалтера, бухгалтера Відділу освіти, молоді та спорту Скадовської РДА таких обов'язків не містить.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Відділ освіти, молоді та спорту Скадовської РДА не є належним відповідачем по справі.

З пояснень представника КУ «Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установ освіти» вбачається, що за період з січня по червень 2015 року позивачці дійсно не нарахована та не виплачена індексація по заробітній платі в сумі, яка згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 складає 2380,64 грн.

Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому порядку.

Стаття 33 Закону України "Про оплату праці" передбачає, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати, індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативними актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як зазначає ч.2 ст.5 вказаного Закону, підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Частина 3 ст.6 Закону визначає, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом міністрів України.

На час виникнення та існування спірних правовідносин чинним був Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078.

Отже, жоден з чинних нормативних актів, який регулює питання нарахування та виплати заробітної плати, не звільняє роботодавця від обов'язку виплати індексації заробітної плати, як складової частини заробітної плати.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийняті до уваги посилання представника відповідача на затверджений начальником Відділу освіти, молоді та спорту Скадовської районної державної адміністрації кошторис видатків КУ «Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установ освіти» на 2015 рік, яким витрати на індексацію заробітної плати працівникам навчальних установ не передбачені та на пункт 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», згідно якому Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік; норми Закону «Про індексацію грошових доходів громадян» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Відповідно до ст. 96, 97 Бюджетного Кодексу України, освітня субвенція є різновидом міжбюджетного трансферу, який надається з Державного бюджету місцевому.

Як визначено в ч.1 ст.103-2 Бюджетного Кодексу України, освітня субвенція спрямовується на оплату поточних видатків навчальних закладів, в том числі загальноосвітніх навчальних закладів усіх ступенів. Тільки у разі забезпечення у повному обсязі потреби у поточних видатках на бюджетний період за рахунок субвенції та за умови відсутності простроченої бюджетної заборгованості за захищеними видатками ця субвенція може спрямовуватися на капітальні видатки. У відповідності до ч.1 ст. 55 Бюджетного Кодексу України захищеними видатками визнаються видатки загального фонду, обсяг яких не може змінюватися при здійсненні скорочення затверджених бюджетних призначень. Частина 2 ст. 55 Бюджетного Кодексу України дає чіткий перелік видів захищених видатків, серед яких стаття видатків «оплата праці працівників бюджетних установ» та «нарахування на заробітну плату».

Стаття 77 Бюджетного Кодексу України вказує на те, що обласні, районі ради при затвердженні відповідних бюджетів враховують у першочерговому порядку потребу в коштах на оплату праці бюджетних установ.

На час виникнення спірних правовідносин «особливий» порядок індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів на 2015 рік, як зазначено в п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Кабінетом Міністрів України не затверджений, однак суд не сприймає доводи представника відповідача щодо передчасності звернення позивача до суду у зв'язку з відсутністю затвердженого Кабінетом Міністрів України «особливого» порядку індексації грошових доходів, так як це суперечить принципам міжнародного права із захисту прав громадян, згідно з якими відсутність в національному законодавстві нормативного акту, який має регулювати спірні відносини, не позбавляє права особи здійснювати їх захист в судовому порядку та вважає, що в даному випадку застосуванню підлягає чинний Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, згідно якому позивачем зроблені розрахунки та які визнанні представником відповідача.

В рішенні ЄСПЛ по справі «Кечко проти України» зазначено, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок до заробітної плати і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах, доки відповідні положення законодавства є чинними. У звязку з цим ЄС не приймає аргументи Уряду України про колізію нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати з бюджету і які є діючими та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду, превалюють як спеціальний закон. Суд не прийняв аргумент уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обмеження застосування Закону «Про індексацію грошових доходів населення», які встановлені п.9 Прикінцевих положень Закону «Про державний бюджет України на 2015 рік», а саме межами наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів, суперечать практиці ЄСПЛ, отже Законом «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не можуть вноситися зміни та коригуватися застосування інших законів України. Крім цього, вказаний Закон не є спеціальним та таким, що превалює в застосуванні для регулювання спірних правовідносин. Це саме стосується п.26 розд.VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України, згідно якого норми Закону «Про індексацію слід застосовувати в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів»

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що аргументи відповідача з приводу неможливості нарахувати та виплатити індексацію по заробітній платі у зв'язку з тим, що такі видатки не передбачені кошторисом, в який вони мали бути закладені першочергово, є не обґрунтованими, а тому законних підстав позбавляти позивачку, як працівника навчального закладу частини заробітної плати, підстав немає, отже відповідач мав здійснити нарахування індексації заробітної плати у відповідності до діючого законодавства та вживати заходів для її виплати.

Також судом першої інстанції правильно застосована норма ч.1 ст.103-2 Бюджетного Кодексу України, що передбачає можливість з отриманої субвенції погашати прострочену бюджетну заборгованість.

Таким чином, виплати індексації заробітної плати можуть здійснюватися, як з джерела додаткового фінансування передбаченого законодавством, так й з отриманої додаткової або чергової субвенції.

Згідно з рішенням Конституційного суду України №9-рп/2013, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівникові заробітної плати без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в сумі, на якій наполягає позивачка, оскільки остання відмовилась від збільшення розміру позовних вимог згідно з розрахунком відповідача.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що Комунальна установа проводить нарахування заробітної плати та інших платежів працівникам освіти у межах наданого кошторису освітньої субвенції з державного бюджету й питання формування та затвердження цього кошторису не вирішує, тому не є відповідальною особою, на яку покладено обов'язок вирішення питань нарахування та виплати індексації заробітної плати не узгоджуються з наведеними вимогами закону про те, що саме на роботодавця, яким є остання, законом покладається обов'язок виплати заробітної плати, як складової частини заробітної плати. Відсутність державного фінансування не є підставою не стягувати заборгованість із заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються, як такі,що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунальної установи "Скадовський районний центр фінансово - господарського обслуговування закладів та установи освіти" відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: А.Л. Борко

Н.В. Орловська