Номер провадження 2/243/310/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Чернишова Ю.В.

при секретарі - Білоусові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала на ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» з 08 липня 1991 року по 19 липня 2000 року. Рішенням Слов'янського міського суду від 21 вересня 2000 року №2-2551-2000 року з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 660 грн. 07 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 300 грн. 04 коп. Виконавчий лист було направлено до виконавчої служби, до цього часу не виконане В липні 2013 року колектив ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» звернувся з листом до Фонду державного майна України в Донецькій області.12 серпня 2013 року отримали відповідь в листі якого йдеться про те, що частка державної власності майна у статутному фонді підприємства складає 92,9%. Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, а вимоги, не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» становить 92,90%, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 600 грн. 07 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву про слухання справи у її відсутність , просила позов задовольнити.

Представник відповідача, Фонду державного майна України, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. В наданих суду запереченнях просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Зазначив, що позивач перебував з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» в трудових відносинах. ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» є акціонерним товариством, яке самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій, тому ніякої субсидіарної відповідальності відповідач за дії ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» не несе.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін , з урахуванням наданих суду доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» в період часу з 08 липня 1991 року по 19 липня 2000 року. На час звільнення підприємство їй заборгувало 600 грн. 07 коп. заробітної плати. У зв'язку з цим, рішенням Слов'янського міського суду від 21.09.2000 року стягнуто із ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 600 грн. 07 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 300 грн. 04 коп.

Постановою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року у справі №33/41б ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу.

Відповідно до ч.2 ст.38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Згідно ч.2 ст.41 Закону ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, в тому числі із заробітної плати, у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство не відповідає за зобов'язаннями акціонерів. До товариства та його органів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення акціонерами протиправних дій, крім випадків, визначених законом. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про господарські товариства» господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України, згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника (засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.

У судовому засіданні встановлено, що засновником ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» є держава в особі Фонду державного майна України.

Таким чином, правовідносини, які склалися між ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», до того ж не є правонаступником ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат».

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у суду немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 619 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області Ю.В.Чернишов