Провадження №2/200/3634/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

«26» липня 2016 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва не дійсним, в якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок №23 що знаходиться в м. Дніпро, вул. Першого травня, видане Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, померлого 12.06.2007 року, визнати за позивачем право власності на 1/3 частину житлового будинку №23 що знаходиться в м. Дніпро, вул. Першого травня.

26 липня 2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 23 січня 2017 року на 09:30 год.

Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, належне ОСОБА_3, а саме: її будинок за адресою м. Дніпро, вул. Першого травня буд. 23.

В обґрунтування заяви зазначає, що предметом спору є житловий будинок, право власності на який зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_3, враховуючи те, що відповідачка як єдиний власник у будь-який час може здійснити відчуження домоволодіння на користь інших осіб, що може значно утруднити виконання рішення, а тому позивач просить суд накласти арешт на будинок №23 по вул. Першого травня м.Дніпро до набрання законної сили рішенням по справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Суд оглянувши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на житловий будинок, який належать відповідачу, але обраний вид забезпечення позову не являється співмірним з позовними вимогами про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку. А також позивачем не обґрунтовано необхідності такої міри забезпечення позову, та не надано суду докази наміру відповідача здійснити відчуження майна, до того ж не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, тому суд, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Е.В. Женеску