Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 415/6706/15-ц
Провадження № 22ц/782/447/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Авалян Н.М., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_5) до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 04.05.2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом було задоволено.

Суд визначив ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_8, який помер 03.08.2014 року, тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, 13.05.2016 року звернувся з апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, необгрунтованим, ухваленим із порушенням норма матеріального та процесуального права, просив суд оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18.05.2016 року за вказаною апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 24.05.2016 року справа була призначена до апеляційного розгляду.

29.05.2016 року позивачка ОСОБА_4 померла, у звязку із чим ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05.07.2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.201 ЦПК України провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом було зупинене до залучення у справі правонаступника.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 08.12.2016 року в якості правонаступника після смерті позивачки ОСОБА_4 залучена ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із положеннями ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

При цьому статтею 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.08.2014 року у м.Алчевську Луганської області помер ОСОБА_8 Миколаєвич, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.219), який є сином ОСОБА_4 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, у Першій сєвєродонецькій державній нотаріальній конторі була заведена відповідна спадкова справа (а.с.225).

Встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_4 постійно із спадкодавцем не проживала (а.с.10).

Заява про прийняття спадщини ОСОБА_4 до Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори була подана 24.02.2016 року, тобто із порушенням встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України, строку (а.с.228).

При цьому ОСОБА_4 заява про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_8 не подавалась.

Письмова згода інших спадкоємців (відповідачів), які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, на подання ОСОБА_4 заяви після спливу встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України, строку для прийняття спадщини відсутня.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття

спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто на час смерті спадкодавця їй виповнилося 88 років (а.с.4). Вона хворіла цілим рядом хронічних захворювань, стан її здоровя був важким, у звязку із чим вона потребувала (безстроково) постійного стороннього догляду та була нездатна до самообслуговування (а.с.9, 91-103).

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_5, яке, у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та розпорядження від 07.11.2014 року Кабінету Міністрів України, є тимчасово окупованою територією України та відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На вказаній території рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", уведеним в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, проводиться антитерористична операція (АТО). Також розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р місто Ровеньки віднесено до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

При таких обставинах, приймаючи до уваги наявність активних бойових дій в зоні АТО в період 2014-2015 років, відсутність постійного пасажирського транспортного сполучення на вказаній території (що є загальновідомим фактом), вїзд громадян на неконтрольовану територію та виїзд з неї були значно утруднені та повязані із суттєвим ризиком для життя.

Також встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2014 р. за № 640/25417, припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, до закінчення антитерористичної операції на сході України на території: Луганської області - Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Словяносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов.

Крім того, з 27 листопада 2014 року ДП «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на території Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, у тому числі у м.Ровеньки Луганської області (а.с.216). Зазначений факт виключав можливість направлення ОСОБА_4 відповідних документів за допомогою поштового звязку.

При таких обставинах колегія суддів Апеляційного суду Луганської області погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_4 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин - причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними для спадкоємця труднощами.

При цьому доводи апелянта колегія суддів вважає припущеннями та такими, що є необгрунтовані і не підтверджені належними, допустимими доказами. Крім того, апелянт посилається на обставини, які не стосуються предмету доказування причин пропуску спадкоємцем шестимісячного строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав, тому судом першої інстанції постановлене правильне по суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: