Номер провадження: 22-ц/785/6531/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритом судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської міської ради на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру,

ВСТАНОВИЛА:

23.05.2011 року, ОСОБА_2 звернулась із позовом про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1.

Позов обгрунтовано тим, що у 1987 році спірна квартира площею 34 м2 списана з баланса жилого фонду місцевих рад для використання під підсобне приміщення. 30.10.1987 року, рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів квартира, яка раніше списана з балансу жилого фонду і визнана у 1985 році вітхою, передана у тимчасове користування ОСОБА_3, матері позивачки. В процесі користування спірним приміщенням наймачами здійснені ремонтні роботи, внаслідок яких проведені будівельні роботи внутрішнього перепланування без втручання в несучі конструкції, крім того, здйснено добудову, у зв'язку з чим загальною площа квартири збільшилась до 89 м2.

Посилаючись на те, що після реконструкції фактично створено новий об'єкт нерухомості, будівництво здійснено на підставі проектної документації і відповідно до будівельних норм та стандартів, права і інтересі інших осіб створенням нового об'єкту нерухомості не порушено, є погодження із санітарно-епідеміологічною службою та ГУ МНС України в Одеській області, компететні органи, у тому числі Одеська міська рада (далі-ОМР) не видають правовстановлюючі документи на спірну квартиру, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка і представник відповідача не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2011 року позов задоволено: суд визнав за позивачкою право власності на спірну квартиру загальною площею 89 м2, житловою площею 52,8 м2 і встановив порядок виконання рішення суду (а.с.30,31).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси внесено виправлення в резолютивну частину заочного рішення суду від 17.06.2011 року а.с.43).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2016 року заява ОМР про перегляд заочного рішення суду від 17.06.2011 року залишена без задоволення (а.с.60).

В апеляційній скарзі представник ОМР просить заочне рішення суду скасувати, посилаючись на незаконність рішення суду, розгляд справи за відсутності представника ОМР, який належним чином не був сповіщений про розгляд справи у суді першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права ст. ст.331, 376 ЦК України.

У засіданні колегії суддів: представник ОМР скаргу підтримала.

Позивачка у засідання колегії суддів не з'явилась, належним чином сповіщена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції на 22.12.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення апеляційного суду.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Позивачка просила визнати за нею право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 з тих підстав, що реконструкція здійснена відповідно до будівельних норм та стандартів і не порушує прав інших осіб (а.с.3,4).

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що проведена позивачкою реконструкція відповідає санітарно-технічним вимогам і не порушує прав інших осіб, а також, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (а.с.30.31).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з набуття права власності на нерухоме майно, які регулюються нормами ЦК України.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України).

Право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ст. 331 ч. 2 ЦК України).

Житиловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без налженого дозволу чи належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ст. 376 ч.1,2 ЦК України).

Встановлено, що 09.10.1987 року органом Іллічівської районної ради народних депутатів прийнято рішення про затвердження переліку жилих приміщень, які підлягають списанню з балансу жилого фонду, до якого включена квартир №9 жилою площею 34,0 м2 по вул. Дальницькій,26 /колишня вул. Іванова/ у м. Одесі, яка на підставі рішення виконавчого комітету Ілллічівської районної ради народних депутатів від 30.10.1987 року надана ОСОБА_3, мешканці квартири №7 цього ж будинку, у тимчасове користування (а.с.12-16).

Згідно технічного паспорта на квартиру станом на 22.10.2009 року, квартира знаходиться на 1 поверсі, складається з 3/х житлових кімнат загальною площею 36,2м2, підсобних приміщень площею 52,8 м2, а загальна площа квартири становить 89 м2 (а.с.7-9).

У 2010 році, на замовлення позивачки, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 надано висновок про технічний стан переобладананої квартири АДРЕСА_1 (а.с.17-20).

Позивачка, всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів того, що для збільшення площі квартири, яка розташована на першому поверсі житлового будинку, ій, у встановленому законом порядку, орган місцевого самоврядування виділив земельну ділянку, як не надала доказів того, що переобладнання кватири здійснювалось на підставі належного дозволу і належно затвердженого проекту.

Наведене свідчить про те, що реконструкція спірного приміщення здійснена самочинно.

Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що спірне приміщення, у встановленому законом порядку, переведно до жилого фонду органу місцевого самоврядування і станом на червень 2011 року знаходилось у правомірному користуванні позивачки.

Новостворене нерухоме майно підлягає здачі в експлуатацію і державній реєстрації.

Так, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ст. 182 ч.1 ЦК України).

Суду не надано доказів того, що реконструйовану спірну квартиру, у встановленому законом порядку задано в експлуатацію.

Зважаючи на те, що реконструкція приміщення №9 по вул. Дальницькій,26 здійснена самочинно, без відведення, у встановленому законом порядку, земельної ділянки, спірне приміщення, у встановленому законом порядку, не здано в експлуатацію, відсутні докази правомірності перебування приміщення у користуванні позивачки, суд першої інстанції дійшов необгрунтовано висновку про задоволення позову.

Оскільки право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту прийняття нерухомого майна в експлуатацію і його державної реєстрації, що у даному випадку відсутнє, у позивачки, в силу ст. 331 ч.2 ЦК України, не виникло право власності на спірне нерухоме майно.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся за відсутності представника ОМР, який не був належним чином сповіщений про розгляд справи 17.06.2011 року, що призвело до неправильного вирішення справи (а.с.28).

Позивачка, належними і допустимими доказами не довела своїх вимог щодо визнання за нею права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно, у зв'язку з чим колегія суддів відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправилього висновку про задоволення позову, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Ухвала суду першої інстанці від 01.06.2012 року про внесення виправлень в резолютивну частину заочного рішення суду від 17.06.2011 року, у зв'язку зі скасуванням заочного рішення, вважається такою, що втратила чинність.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, з позивачки на користь ОМР підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції, які документально підтверджені (а.с.66).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2011 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 89,0 м2, жилою площею 36,2 м2, підсобною площею 52,8 м2.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2012 року про внесення виправлень в резолютивну частину заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2011 року вважати такою, що втратила чинність.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради судові витрати у вигляді судового збору у сум 1 515,80 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6