Справа № 147/1376/15-ц
Провадження № 2/147/23/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Савченко С.М.,

при секретарі Подолян Т.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,-.

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до договору дарування, який посвідчено ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою 23 квітня 2003 року за реєстром № 414, вона з відповідачем прийняла в дар цілий житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в селі Оляниця по вулиці Леніна, будинок, № 25, Тростянецького району Вінницької області без визначення часток та встановлення порядку користування домоволодінням. Дане право власності зареєстроване в КП «Тульчинське МБТІ» за № 559768, що підтверджується витягом № 17564697 від 31.01.2008 року. В даний час вона з відповідачем припинила спільне проживання. Рішенням Тростянецького районного суду від 27.08.2015 року їх шлюб було розірвано.

Вона не може проживати у будинку, користуватися ним, тому що відповідач ОСОБА_7 не допускає її до домоволодіння.

Намагаючись використати своє право на проживання в даному будинку, вона звернулася до Оляницької сільської ради для того, щоб вселитися в будинок. З депутатом сільської ради намагалася зайти в будинок. Проте замки в будинку були замінені і зайти в будинок неможливо.

Спір з відповідачем та неприязненні стосунки продовжуються тривалий час і вона змушена була з дітьми вийти з будинку через постійні погрози нанесення тілесних ушкоджень та сварки, бійки. Вважає, що несправедливо їй перебувати на найманих квартирах з двома дітьми, в той час, коли будинок пустує. Вона зверталася до дільничного, до ОСОБА_6 райвідділу міліції, але результату немає. В будинку №25 по вулиці Леніна в селі Оляниця Тростянецького району зареєстрована вона з відповідачем та їхні діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, просила винести рішення про усунення перешкод в користуванні даним домоволодінням, зобовязавши відповідача не перешкоджати її вселенню в даний будинок.

В наданій суду 14.01.2016 року уточненій позовній заяві, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, просила суд винести рішення, яким вселити її у дане домоволодіння, зобовязавши відповідача не перешкоджати її вселенню.

В судовому засіданні позивач підтримала уточнену позовну заяву, пояснила суду, що 26.06.2015 року відбувся скандал в сімї, відповідач прийшов пяний, побив дітей, в меншої дочки струс мозку, діти забрали речі і змушені були тікати, його мати телефонувала їй і казала тікати швидше, щоб лишилися живі, вони пожили в його матері поки знайшли квартиру. Ключ до замка вхідних дверей не підходить, відповідач поміняв замок вхідних дверей, а замок других вхідних дверей зробив непридатним для відкривання ключем, встановивши проволоку в замковий отвір. Забрав скотину, курей. Вона через вікно проникала в будинок щоб взяти речі. Відповідач забив гвіздками це вікно, на звернення до нього по телефону реагує агресивно.

В судовому засіданні 18.01.2016 року відповідач позов не визнав. Пояснив, що не проти щоб позивач вселилася в будинок. Він на даний час не чинить перешкод і замки не міняв, не перешкоджає її вселенню. В нього є свої ключі від вхідних дверей будинку, а в неї - свої. До нього ніхто не звертався. Останній час він проживав в батьків і час від часу навідувався до будинку. Не впевнений, що має дати їй ключ, оскільки на даний час не визначені його та її частки будинку. Позивач не має чого заходити в будинок, мають бути рамки де її, а де його частина будинку. На даний час він має більше прав власності на будинок, бо земельна ділянка оформлена на нього, а позивачка має лише хату в «повітрі». В будинку проведена реконструкція і переобладнання і він став непридатний для проживання.

На адресу суду відповідач надав письмові заперечення, яке обгрунтував тим, що згідно договору дарування житлового будинку від 23.04.2003 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_6 державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 набули житловий будинок із надвірними спорудами. Під час спільного проживання із позивачем подружжя здійснило реконструкцію житлового будинку шляхом здійснення добудов у виді ванної кімнати, кухні, веранди та тераси, а також проведено перепланування шляхом руйнування міжкімнатних внутрішніх стін та обкладання попередньої будівлі цеглою. І в даний час вказаний будинок істотно збільшився у вказаних розмірах. Фактично на тому місці збудовано іншу будівлю, що має іншу житлову та загальну площу майже вдвічі більше ніж була раніше. Також зазначив, що позивач просить усунути перешкоди у користуванні домоволодіння за адресою Вінницька область, Тростянецький район, село Оляниця, вул. Леніна, 25, зобовязавши ОСОБА_4 не перешкоджати при вселенні. При цьому позивач по справі не вказує в яку частину спірного будинку має намір вселитися та які кімнати в будинку має намір використовувати для проживання, а також про те, що він чинить перешкоди в користуванні ? частини спірного житлового будинку нічого не зазначено.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 у спірному будинку не проживає, тому фізично не в змозі чинити будь-які перешкоди позивачці в користуванні ? частиною будівлі та замків не змінював. Тому вважає що немає підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/838/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_1, зареєстрований 17.09.1966 року (а.с. 16).

Відповідно до договору дарування, який посвідчено ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою 23 квітня 2003 року за реєстром № 414, сторони по справі прийняли в дар в рівних частках цілий житловий будинок з надвірними будівлями за №25, розташований по вулиці Леніна в селі Оляниця Тростянецького району Вінницької області (а.с.9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17564697 від 31.01.2008 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності по ? частці належить на підставі договору дарування від 23.04.2003 року даний житловий будинок (а.с. 10).

Тобто, сторони по справі є співвласниками житлового будинку, що підтверджується також і копією технічного паспорта (а.с. 6-8).

Cуд за даних обставин вважає безпідставними ствердження відповідача про належність йому більшої частки в будинку. Також безпідставними є ствердження відповідача по те, що будинок непридатний для проживання внаслідок поведених переобладнань та реконструкції. Так, він не заперечує, що до 26.06.2015 року в ньому проживала сімя. Є надуманими його доводи, що після 26.06.2015 року будинок став непридатний для проживання.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 депутат сільської ради та ОСОБА_11 кожна окремо пояснили, що в жовтні 2015 року були запрошені позивачкою, яка в їх присутності не могла відкрити замок вхідних дверей свого будинку №25 по вулиці Леніна, щоб взяти речі, через те, що був поміняний замок.

Свідок ОСОБА_10 надала по це письмові пояснення (а.с. 12).

Згідно довідки виконавчого комітету Оляницької сільської ради 3609 від 12.10.2015 року ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, але тимчасово там не проживає.

Згідно висновку від 03.08.2015 року про результати розгляду повідомлення ОСОБА_12, проведеного ОСОБА_6 УМВС України у Вінницькій області, перевіркою встановлено наступне. 11.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до чергової частини ОСОБА_6 Перевіркою заяви встановлено, що її чоловік ОСОБА_4 в с. Оляниця по вулиці Леніна, 25, в їхньому спільному будинку пошкодив належні йому речі та без відома своєї дружини розпоряджався спільно нажитим майном. Опитати ОСОБА_4 не виявилося можливим, так як він був відсутній в с. Оляниця та місцезнаходження його не відоме. Інформація не підлягає введенню в ЄРДР.

Про небажання відповідача сприяти вселенню позивачки свідчать його наступну дії. Отримавши позовну заяву він надав заперечення і разом тим, вбачаючи із заяви, що за відсутності ключа позивачка не може увійти в будинок, не запропонував їй ключа від дверей. В судовому засіданні за згодою сторін по справі було оголошено перерву для надання відповідачем позивачці ключа від дверей. Натомість відповідач не зявився в судове засідання. Однак, його представник запропонував позивачці отримати ключ, переданий йому відповідачем для позивачки. Позивач ОСОБА_1, посилаючись на те, що даний ключ є новим в порівнянні з ключем, який вона має, відмовилася отримувати даний ключ. Суд, оцінюючи в сукупності досліджені докази, в тому числі і пояснення та заперечення відповідача, вважає, що позивач мала обґрунтовані підстави сумніватися в щирості відповідача і надіятися на вселення на підставі рішення суду.

Відповідно змісту ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відсутність між сторонами домовленості про порядок користування приміщеннями будинку чи часток виділених в натурі не може бути перешкодою для вселення, оскільки за наявності спору вони можуть вирішити ці питання в судовому порядку.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач заплатила 487 грн. 20 коп. судового збору та 500 грн. на правову допомогу, разом 987 грн. 20 коп., ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 20, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 209, 218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, в домоволодіння за адресою: с. Оляниця Тростянецького району Вінницької області, вул. Наконечного, №136, зобовязавши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, не перешкоджати її вселенню.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 987 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається суду Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: