Справа № 393/383/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року смт.Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Мохонько К.М.

за участю секретаря Видибура Л.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом в якому просить зобов"язати ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 55000 грн., так як нажите з відповідачем під час перебування у шлюбі майно не може бути поділено в натурі, позивач згодна отримати грошову компенсацію на свою користь від відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, надала усні пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав посилаючись на відсутність документів, які підтверджують перелік придбаного майна, його вартість та обов"язок відповідача сплатити кошти за таке майно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд зясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

6 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Верблюзькій сільській раді, Новгородківського району, Кіровоградської області, актовий запис № 04. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка Заїка, дружини Заїка (а. с. 6).

17 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис № 10, місце державної реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгородківського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому Заїка, їй Заїка (а. с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 60, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено в ч. 4 ст. 61 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач та його представник не надали будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують як придбання сторонами під час перебування у шлюбі меблів, побутової техніки та речей домашнього вжитку, так і вартість цього майна, обмежившись лише висловленим в усній формі в судовому засіданні представником позивача переліком придбаних речей та їх вірогідною вартістю. Аналогічна ситуація з проведенням ремонту в будинку і витратами на опалення (вугілля та дрова).

Відповідач є власником земельних ділянок площею 8,36 га та 8,57 га, які особисто обробляє, що підтверджується ксерокопіями державних актів на право власності на земельну ділянку та довідкою сільради (а. с. 53-54, 57). Такі обставини, спростовують посилання представника позивача на те, що відповідач жив за рахунок позивачки.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Таким чином, при наявних в справі доказах наданих представниками сторін, позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються, так як суд відмовляє в задоволенні позову. Крім того, з позивача на користь відповідача стягуються понесені відповідачем витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією від 28.09.16р. (а. с. 59).

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 60, 69-71 СК України, ст. ст. 365, 368-370, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 84, 88, 212-215, 218, 222 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна повністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 м. Кропивницький (Кіровоград) вул. Ушакова 38А на користь ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 с. Верблюжка вул. Українська 45, Новгородківського району, Кіровоградської області - 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новгородківський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копії рішення направити сторонам по справі.

Суддя Мохонько К.М.