Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі :

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги виступає адвокат ОСОБА_2, до товариства з обмеженою відповідальністю «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги виступає адвокат ОСОБА_2звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідач про розірвання договору оренди нежитлового приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, 20.04.2011 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір оренди, відповідно до якого ОСОБА_3 передала відповідачу у платне користування нежиле приміщення загальною площею 168,1 кв.м., розташоване за адресою: м.Ужгород, вул.Минайська, 34. Після укладення даного договору оренди ОСОБА_3 подарувала орендовані приміщення ОСОБА_1, у звязку з чим до останнього перейшли права орендодавця на підставі ст.770 ЦК України. Умовами договору оренди передбачалося здійснення відповідачем щорічної індексації орендної плати на індекс інфляції попереднього року. На порушення такого договірного зобовязання відповідач протягом тривалого часу не здійснював нарахування індексації орендної плати та не сплачував проіндексованої орендної плати, чим значною мірою позбавив орендодавців того, на що вони розраховували. З огляду на це просить розірвати договір оренди на підставі ст.651 ЦК України.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач представник ТОВ «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ», в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, однак надіслав до суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких просить відмовити у позові, посилаючись на його безпідставність. Зокрема вказує, що позивач не довів того, що порушення строків оплати орендної плати є істотним порушенням договору. Також зазначає, що положення ч.2 ст.651 ЦК України, на яку посилається позивач, є загальними, а їх конкретизації слід шукати у спеціальних нормах закону, до яких відносить ст.ст.625, 678, 782 та 783 ЦК України і ст.229 ГК України. Відтак доходить висновку, що порушення умов оплати не відноситься законодавством до істотного порушення договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2011 року ОСОБА_3 та ТОВ «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» уклали і нотаріально посвідчили договір оренди, згідно з яким ОСОБА_3 передала ТОВ «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» в тимчасове оплатне володіння і користування належне їй на праві власності нежиле приміщення загальною площею 168,1 кв.м., розташоване за адресою: м.Ужгород, вул.Минайська, 34.

Вказане орендоване приміщення передано ТОВ «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» 01.05.2011року, що стверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі.

Судом встановлено, що згідно з нотаріально посвідченим договором дарування нежитлового приміщення від 20.08.2013 року ОСОБА_3 подарувала орендоване приміщення, розташоване за адресою: м.Ужгород, вул.Минайська, 34, ОСОБА_1 ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на вказане приміщення, що стверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №8237346 від 20.08.2013 року.

Відповідно до ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

З огляду на це суд визнає, що до позивача перейшли всі права орендодавця за укладеним між ОСОБА_3 і відповідачем договором оренди, у тому числі і право на отримання встановленої цим договором оплати за користування орендованим приміщенням.

За умовами договору оренди розмір орендної плати становив 3 400,00 грн. в місяць (п.4.1 договору). Договором від 14.03.2012р. сторони внесли зміни до п.4.1 договору оренди, встановивши орендну плату у розмірі 9 100,00 грн. в місяць.

Як первісна редакція пункту 4.1 договору оренди, так і змінена його редакція передбачали здійснення відповідачем щорічної індексації орендної плати на індекс інфляції попереднього року. Така індексація мала нараховуватися через кожний повний рік оренди, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення.

З письмових заперечень представника відповідача слідує, що ТОВ «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» фактично визнало факт порушення ним договірного зобовязання по здійсненню індексації орендної плати, оскільки такі не містять спростування доводів позивача про наявність такого порушення, а лише зазначається про те, що таке порушення не є істотним.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання не допускається.

З огляду на це суд визнає, що ТОВ «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» тривалий час не здійснював нарахування індексації орендної плати і не сплачував проіндексовану орендну плати як ОСОБА_3, так і позивачу, чим допустив порушення договірного зобовязання.

Судом встановлено, що тільки після отримання від позивача письмової пропозиції від 10.08.2015 року про внесення змін до договору оренди щодо збільшення розміру орендної плати, зумовленої порушенням відповідачем обовязку по здійсненню індексації цієї плати, відповідач нараховував таку індексацію і сплатив позивачеві проіндексовану орендну плату в розмірі 14 500,00 грн. за серпень, вересень і жовтень 2015 року.

Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вирішуючи питання стосовно того, чи є істотним допущене відповідачем порушення договору оренди в частині зобовязання по індексації орендної плати, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3, як первісний орендодавець, так і ОСОБА_1, як правонаступник орендодавця, розраховували отримувати належну оплату за користування орендованим приміщенням. Тому, з метою захисту майнових інтересів орендодавця шляхом уникнення впливу інфляційних процесів на розмір орендної плати, договором оренди було встановлено обовязкову індексацію цієї плати на відповідний індекс інфляції.

Натомість, не отримуючи від відповідача проіндексованої орендної плати протягом майже чотирьох з половиною років (з квітня 2011 року по серпень 2015 року) орендодавці значною мірою були позбавлені на отримання того, на що розраховувалося при укладені договору оренди. Підтвердженням цього є розмір проіндексованої відповідачем орендної плата за серпень-жовтень 2015 року (14 500,00 грн.), який суттєво перевищує розмір орендної плати без індексації (9 100,00 грн.).

Відтак суд визнає, що завдана позивачеві шкода у вигляді неотримання проіндексованих орендних платежів є значною у співвідношенні з розміром таких платежів без індексації.

За таких обставин та відповідно до ст.360-7 ЦПК України суд вважає необхідним врахувати правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду України від 18.09.13 у справі №6-75цс13, згідно з яким вирішальне значення для застосування положення ст.651 ЦК України щодо істотності порушення договору має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення відповідачем договору оренди у вигляді не здійснення індексації орендної плати є істотним, а тому таке порушення є достатньою підставою для розірвання даного договору оренди у відповідності до приписів ч.2 ст.651 ЦК України.

У звязку з цим суд не приймає до уваги викладені у письмових запереченнях відповідача доводи про недоведеність позивачем істотності порушення договору оренди. Інші доводи відповідача стосовно застосування до спірних правовідносин спеціальних норм закону, а відтак і неможливості застосування до них положень ст.651 ЦК України суд відхиляє, оскільки вказана стаття ЦК України є загальною, тобто універсальною, а тому є самостійною і достатньою підставою для розірвання будь-якого договору.

Крім того, суд критично оцінює викладені в запереченнях представника відповідача твердження, що відповідач після отримання вимоги позивача почав сплачувати орендну плату з урахуванням індексації, оскільки відповідачем всупереч ст.60 ЦПК України не надано жодних доказів, які б підтверджували факт сплати таких платежів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справ, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір і витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Факт оплати позивачем судового збору в розмірі 487,20 грн. і витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. стверджується відповідними квитанціями, договором з адвокатом №35/с від 06.11.2015р. та належним розрахунком вартості правової допомоги.

З урахуванням викладеного, вказані судові витрати суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають відшкодуванню відповідачу.

Керуючись ст.ст.625, 626, 651 ЦК України, ст.ст.10, 58-60, 79, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір оренди нежилого приміщення від 20 квітня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 і Товариством з обмеженою відповідальністю «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстр.№481 (з наступними змінами і доповненнями).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) судового збору та 5000,00 грн. (пять тисяч грн. 00 коп.) витрат з оплати правової допомоги адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.