Справа №487/2902/16-ц 16.08.2016 16.08.2016 16.08.2016
Справа № 487/2902/16-ц Головуючий в першій інстанції Щербина С.В.
Провадження №22ц/784/1876/16 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю представника заявника Дмитриченко М.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства

«Дельта Банк»

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року, постановлену за заявою

публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом

акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»

(далі - АКІБ «УкрСиббанк»)

до

ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

03 червня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Заявник зазначав, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 21 листопада 2006 року в сумі 128 060 грн. 96 коп., 1280 грн. 61 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі вказаного рішення суду, 27 вересня 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист, який в подальшому було направлено на примусове виконання. 02 грудня 2011 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги відносно осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», у тому числі ОСОБА_4 Проте, внутрішньобанківським аудитом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» не передало ПАТ «Дельта Банк» оригінал виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_4 та не направляло його на повторне примусове виконання.

Посилаючись на вищезазначене, вимоги ст. ст. 370, 371, 378 ЦПК України ПАТ «Дельта банк» просило заяву задовольнити.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року в задоволенні скарги ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви в повному обсязі. На думку апелянта, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в задоволенні вимог заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції, виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» не надано суду належних доказів про здійснення державною виконавчою службою примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2010 року, а тому керувався нормами ст. ст. 1, 8, 17 Закону України «Про виконавче провадження» та тим, що заміна сторони у виконавчому провадженню можлива у випадку, якщо виконавче провадження відкрито, що в даному випадку не доведено заявником.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 21 листопада 2006 року в сумі 128 060 грн. 96 коп., 1280 грн. 61 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

27 вересня 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва, на підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2-3414/2010 (а.с. 60).

04 листопада 2010 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

02 грудня 2011 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, і за договором № 0 від 08 грудня 2011 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і боржником ОСОБА_4В.(а.с. 56).

Таким чином, АКІБ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором від 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк».

Заміна кредитора чи боржника у зобов'язанні регулюється ЦК України. Так, відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за договорами застави, яке підтверджено документально.

Положенням ч. ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Таким чином, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції невірно витлумачив вищезазначені положення закону, а відтак дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно постанови старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиціх від 02 грудня 2011 року, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» 128 060 грн. 96 коп. заборгованості за кредитним договором стягувачу було повернуто, що не позбавляє права останнього повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не роз'яснив заявнику його право на надання доказів на підтвердження своїх доводів про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, видачу дубліката виконавчого листа та правові наслідки невчинення процесуальних дій.

Так, ПАТ «Дельта Банк» в своєї заяві посилалось на внутрішньобанківський аудит, при проведенні якого встановлено, що оригінал виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_4 АКІБ «УкрСиббанк» не передав і на повторне виконання не направляв. Також, внутрішньобанківською перевіркою лише на початку 2016 року встановлено, що по кредитній заборгованості ОСОБА_4 ухвалено судове рішення та видано виконавчий лист.

Проте, вважаючі, що заміна сторони у виконавчому провадженні неможлива, якщо виконавче провадження закрито, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані доводи завника та ці питання не досліджувались судом.

Згідно з п. п. 3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тобто в порушення вимог ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Зважаючи на наведене, а також на положення п. 3 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушений порядок, встановлений для вирішення цього питання, що є безумовною підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, перевірити доводи та вимоги заявника, з'ясувати дійсні обставини справи і в залежності від встановленого, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК У країни, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року скасувати.

Справу за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про зміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

З.Л. Шолох