УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про розірвання договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про розірвання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 29 грудня 2010 року між нею та відповідачем у справі.

Уточнивши позову вимоги, ОСОБА_6 як на підставу позову посилалася на те, що покупцем за оспорюваним нею договором ОСОБА_7 не виконано умови договору щодо сплати їй 79 760 грн обумовленої договором вартості вказаної квартири, крім того фактичної передачі квартири покупцеві ОСОБА_7 не відбулося і позивач продовжує нею користуватися та нести витрати на її утримання.

На підставі норм ст. 655 (договір купівлі-продажу), ч. 2 ст. 651 (підстави для зміни або розірвання договору), 652 (зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин), 1087 (форми розрахунків) ЦК України ОСОБА_6 просила суд задовольнити її позов про розірвання зазначеного вище договору купівлі-продажу квартири.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2015 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2010 року між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу належної на праві власності продавцеві ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2, загальною вартістю 79 760 грн.

З п. 2 договору вбачається, що продавець одержав 79 760 грн вартості квартири від покупця до підписання вказаного договору.

Пунктом 10 договору передбачено, що передача квартири покупцеві відбулася шляхом одержання ним від продавця ключів та технічного паспорта від неї.

Договір погоджено та підписано обома сторонами і засвідчено нотаріально. 04 січня 2011 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за покупцем ОСОБА_7

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено, передбачених ст. ст. 651, 652 ЦК України, умов які є підставою для зміни або розірвання договору. Зокрема: позивачем не доведено, що вона не одержувала від відповідача коштів за договором, оскільки це спростовується умовами самого договору (п. 2 договору), тобто не доведено факту невиконання умов договору з боку покупця; позивачем не доведено настання істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Такі висновки судів не спростовуються наявними у матеріалах справи документами та доводами касаційної скарги.

У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Разом з тим, стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Питання оплати товару врегульовано статтею 692 ЦК України, частиною 2 якої на покупця покладається обов'язок по сплаті продавцеві повної ціни переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2 ст. 652 ЦК України).

До того ж, вимагаючи розірвання договору на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України на позивача покладається, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відмовляючи в позові, суди дійшли вірного висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу вчинено у відповідності до вимог закону, у тому числі, щодо сплати продавцеві повної ціни переданого товару, що підтверджується пунктом 2 самого договору (а. с. 6) який погоджено та підписаного сторонами. Висновки судів про недоведеність позивачем наявності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, також заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів протилежного.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що сам договір купівлі-продажу не є документом, яким підтверджується проведення розрахунку за придбаний товар, а також до того, що судами при розгляді справи безпідставно не взято до уваги того, що відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Такі доводи касаційної скарги були предметом дослідження при розгляді справи судами попередніх інстанцій та не впливають на правильність вирішення судами даного спору.

Погоджуючись з умовою оспорюваного договору щодо повної оплати покупцем придбаного товару до моменту укладення самого договору, що не заборонено законом, продавець ОСОБА_6 визнала, що покупцем ОСОБА_7 виконано, передбачений законом обов'язок по сплаті продавцеві повної ціни переданого товару. Відповідні умови договору (п. 2) не скасовано, а тому вони є обов'язковими для врахування при вирішенні даного спору.

Та обставина, що відповідачем визнано позов, також не свідчить про порушення вимог закону судами при розгляді даної справи, оскільки визнання відповідачем позову впливає на права, свободи чи інтереси третьої сторони у справі - ОСОБА_8, з тих підстав, що квартира за оспорюваним договором набута відповідачем ОСОБА_7 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_8, і між ними існує судовий спір щодо поділу майна подружжя (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

З підстав наведених вище оскаржувані в касаційному порядку судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому, керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова І.М. Фаловська