У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20.07.2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

11 липня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди. 13 липня 2016 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків в строк не більше ніж три дні з дня отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року позивачем було отримано 15 липня 2016 року, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали суду.

18 липня 2016 року позивачем до суду було подано письмові пояснення на виконання ухвали, до яких було додано також копії звернення до відповідача та копії доданих документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

19 липня 2016 року вказані письмові пояснення були передані судді Катющенко В.П.

Вивчивши зміст поданих документів, суддя приходить до наступного.

Так, підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що матеріали позовної заяви не містили відомостей про сплату позивачем судового збору відповідно до ставок судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір». При цьому, позивачем не було наведено в обґрунтування відстрочення сплати судового збору та подальше його справляння за рахунок Державного бюджету України будь-яких відомостей, що свідчать про наявність об'єктивних причин для звільнення позивача від сплати судового збору, або його відстрочення. Також, матеріали позовної заяви не містили відповідних звернень до відповідача з боку позивача 07 квітня та 07 травня, які і виступають предметом позовних вимог. Крім того, матеріали поданої позовної заяви не містили доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Як вбачається з поданих позивачем письмових пояснень, позивач роз'яснює суду, що він є військовим пенсіонером, на його утриманні перебуває дружина, син студент на контрактній основі, щомісячний дохід на члена родини у липні 2016 року склав 1622 гривні і є недостатнім для забезпечення фактичного розміру прожиткового мінімуму у сумі 2615 гривень (травень 2016 року) за даними Міністерства соціальної політики України. В той же час, в підтвердження відомостей про дохід позивача, відомостей про перебування на його утриманні інших осіб, а також того, що останній є військовим пенсіонером, позивачем додано не було, у зв'язку з чим відстрочення судового збору та його подальше справляння за рахунок Державного бюджету України є неможливим, враховуючи також те, що судом позивачу було відмовлено у відстроченні, звільненні від сплати судового збору ухвалою суду від 13 липня 2016 року.

Також, позивач у своїх письмових поясненнях зазначає, що окремі норми ЗУ «Про судовий збір» є неконституційними оскільки суперечать основному закону Конституції України, судова діяльність має бути спрямована на захист прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Також, зазначено, що Конституцією України не передбачено фінансування судів з інших джерел окрім як за рахунок Державного бюджету України. За таких обставин встановлений ЗУ «Про судовий збір» порядок фінансування судів не відповідає нормам прямої дії Конституції України, у неконституційний спосіб обмежує право на судовий захист а перекладає обов'язок утримання судів і забезпечення їх функціонування на громадян України, що є неконституційним оскільки порушує порядок, встановлений Конституцією України. При цьому, позивачем зазначено, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду, це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи.

В той же час, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що саме Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України (стаття 13 Закону України «Про Конституційний Суд України»), у зв'язку з чим визнання Закону України «Про судовий збір» неконституційним, таким, що порушує права та інтереси громадян не є компетенцією місцевих судів в контексті конституційності будь-яких правових актів, прийнятих Верховною Радою України.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду, у встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, не виконає вимоги визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 5 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Миропільська 39» про зобов'язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди, вважати такою, що не подана та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: