1Справа № 335/9778/15-ц 2/335/261/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кравченко Л.Ю. при секретарі Григоренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи Служба у справах дітей Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзеському району, прокурор Орджонікідзевського району м.Запоріжжя про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 29.04.2011 року. Від шлюбу має малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач зловживає спиртними напоями та веде паразитичний образ життя. Відповідач свого часу вигнав її з дочкою з квартири за адресою: АДРЕСА_1. За час її відсутності відповідач фактично знищив квартиру та не виконує свої батьківські обовязки. Вона має намір оселитися в м.Хімки Російської федерації. В подальшому відповідач може претендувати на матеріальне забезпечення з боку дочки. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає, на підставах, викладених в ньому. Пояснив, що позивач разом із дитиною в теперішній час знаходиться у РФ і найближчим часом не збирається повертатися до України. Позивач має намір залишитися разом із дитиною на постійному місці проживання в РФ. Судовим рішенням від 18 вересня 2015 року встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських прав, а обставини встановлені судом доказуванню не підлягають. Крім того, висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача є незаконним, оскільки умови проживання відповідача та дитини не обстежувалися та органом не було зясовано думку дитини, яка досягла 11 річного віку. Цей висновок суперечить інтересам дитини. Від заявлення клопотання про виклик свідків відмовився. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився.

Частиною 9 ст.. 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно з довідкою адресно-довідкового бюро УДМС України, відповідач з 2011 року знятий з обліку і тому, відповідно до положень ст.74 ЦПК України, його викликано в суд через оголошення у пресі.

В судові засідання 05 листопада 2015, 01 грудня 2015 та 06 січня 2016 року відповідач не з'явився. Останнього було викликано в судове засідання через оголошення в пресі. Тому суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи.

Представник 3-ї особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Орджонікідзевського району в судове засідання не заявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову заперечує.

Представник 3-ї особи Служба у справах дітей Запорізької міської ради в судове засіданні не зявився.

Прокурор в судове засідання не зявився.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, вважає що в задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_2 03.08.2002 року одружився із ОСОБА_4, прізвище дружини «Аладьіна».

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2012 року ОСОБА_1 усунуто перешкоди в користуванні квартирою 7 в будинку 10 по вул..Возєднання України в м.Запоріжжя та ОСОБА_2 знято з реєстрації за вищевказаною адресою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.10.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 640,00 грн. аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 до досягнення повноліття.

Згідно довідки №187 від 29.03.2015 року, наданої директором Запорізької єврейської гімназії „ОРТ-АЛЄФ, дитина, ОСОБА_3, навчається у зазначеній гімназії у 5-Б класі. Батько, ОСОБА_2 за період навчання доньки з першого по пятий клас, не цікавився її навчанням, не підтримував зв'язок з навчальним закладом, жодного разу його не відвідував.

Згідно довідки державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 27.07.2015 року заборгованість відповідача, ОСОБА_2, по аліментам перед позивачем з 15.07.2014 по 21.07.2015 роки складає 7808,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2015 року надано дозвіл на виїзд з України до Російської Федерації громадянці України ОСОБА_3, 27.10.2004 року разом з матірю, ОСОБА_1 без згоди та без супроводу батька, ОСОБА_5

Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Орджонікідзевського району № 01-10/2681 від 02.11.2015 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_3.

При цьому у висновку вказано, що здійснювався вихід за адресою: м.Запоріжжяю. АДРЕСА_2, проте встановити чи проживає відповідач або позивач з дитиною за вказаною адресою не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав розгляділося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Орджонікідзевському району 23.10.2015 та 30.10.2015 року. На неодноразові письмові запрошення комісії мати та батько дитини не зявилися. Телефонний номер, зазначений в позовній заяві, знаходився поза зоною досяжності. За результатами засідання комісія дійшла висновку про недостатність інформації, що підтверджує наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3, передбачених ст..164 СК України, відсутність інформації про місце перебування дитини та батьків, що призводить до неможливості зясування думки дитини та її батьків.

Позивач як на підставу для звільнення від доказування посилається на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2015 року про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини ОСОБА_3 та не цікавиться суспільним життям дитини.

Такий висновок суд зробив на підставі довідок Запорізької єврейської гімназії «ОРТ-АЛЄФ» №187 від 29.03.2015 року та державного виконавця, які були надані позивачем до цього ж позову.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому вказане рішення суду не підтверджує доводів позивача.

Будь яких інших доказів на підтвердження ухилення відповідача від виховання дитини позивачем не надано.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_3 Навпаки через перешкоди, що чинить позивач, а саме: вивізення дитини на постійне місце проживання за межі України, ОСОБА_2 позбавлений можливості виконувати свої батьківські обовязки по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3

Тому в задоволені позову слід відмовити.

На підставі ст. 155, 164 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.Ю.Кравченко