05.09.2016 227/2561/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі судді
Головуючого судді - Хоменко Д.Є.
секретаря - Малашко С.В.
позивача - ОСОБА_5.,
відповідача - не з'явився,
третьої особи - Артамонової Ю.О.
прокурора - Перекупки К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 в інтересах малолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав,-
Громадянка ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою в інтересах малолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н.(далі - відповідач). Позовна заява мотивована не виконанням відповідачем батьківських обов'язків, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), а саме, ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей. Позивач просив суд позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4.,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2.н.
В судовому засіданні позивач, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Прокурор підтримав правову позицію позивача та просив задовольнити позов.
Представник залученої у справі в якості третьої особи - служби у справах дітей Добропільської міської ради, Артамовнова Ю.О., що діє на підставі довіреності №40 від 22.04.2016 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач до суду не з'явилась, надала суду письмову заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності та зазначила про визнання позовної заяви у повному обсязі.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого 13 травня 2011 року ВДРАЦС по м.Добропіллю Добропільського МУЮ у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_4, батьками якого є: ОСОБА_7 та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації народжень зроблено запис №2 від 13.05.2011 року.
Також, у відповідності до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2, виданого 11 листопада 2011 року виконкомом Білозерської міської ради м.Добропілля Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_3, батьками якої є: ОСОБА_7 та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації народжень зроблено запис №112 від 11.11.2005 року.
На підставі рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради №198 від 09.02.2011 року малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.
Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради №399 від 15.06.2011 року малолітній дитині, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.
Розпорядженням голови Добропільської РДА №220 від 24.04.2012 року встановлено опіку над малолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. і призначено опікуном - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.н.
У відповідності до довідки №278 від 20.04.2016 року, виданої Нововодянською сільською радою ОСОБА_5 проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2, разом з нею проживають малолітні діти: ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2.н. Обидві дитини ходять у Нововодянську ЗОШ I-III ступенів(довідки №58 від 21.04.2016р. та №57 від 21.04.2016р.) і мають гарні характеристики №1 та №2 від 04.05.2016 року за підписом директора і класного керівника. Побутові умови проживання дітей у опікуна ОСОБА_5. за адресою:АДРЕСА_2, відповідають всім вимогам, необхідним для розвитку дітей, що підтверджується актом обстеження від 27.07.2016 року складеним відповідною комісією.
Відповідач - гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. За місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, вихованням дітей не займається, неодноразово судима, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, про що свідчать:
-рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року , справ а№227/4770/14-ц, про позбавлення ОСОБА_2., батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.н.(рішення набрало сили 17.03.2015 року);
-довідка про проведену роботу з мамою ОСОБА_2. від 04.05.2016р. №3 за підписом директора ЗОШ I-III, про те, що ОСОБА_2 вихованням дітей не займається, за період навчання дітей школу не відвідувала, не спілкувалась з адміністрацією і вчителями. Між тим, опікун ОСОБА_5 постійно спілкується з адміністрацією школи, вчителями, відвідує батьківські збори, приділяє увагу всебічному розвитку дітей, діти завжди охайні, чемні, виховані;
-побутова характеристика на ОСОБА_2. №б/н від 23.04.2016 року за підписом голови ОСББ «Благодать», згідно якої остання характеризується з негативної сторони, ніде не працює, вихованням дітей не займається, знаходилась в місцях позбавлення волі;
-акт дослідження житлово-побутового і матеріального положення гр.ОСОБА_2. від 07.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого, діти: ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2.н. постійно проживають з бабусею ОСОБА_5., ОСОБА_2 вихованням та розвитком своїх дітей не займається, про що свідчать сусіди: ОСОБА_9. та ОСОБА_1;
-вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2014 року, справа №235/2364/14-к, згідно якого, ОСОБА_2 визнана винною за ч.1 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді 1(одного) року 6(шести) місяців позбавлення волі;
-особиста заява ОСОБА_2, про те, що вона не має можливості виховувати своїх дітей, в неї немає роботи і умов проживання, тому просить суд розглянути позовну заяву без її участі, заперечень не має;
-висновок орану опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за №05/0643-10/02 від 08.06.2016 року за підписом заступника міського голови.
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91)(далі - Конвенція), зокрема зі змісту ст.2 Конвенції вбачається, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.
Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі- СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона: не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України).
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України).
При вирішенні даного спору, суд враховує позицію, що викладена у п.п.15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), зокрема, пункт 15 Постанови зазначає, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 Постанови, передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
У відповідності до пункту 18 Постанови, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Зважаючи на викладені приписи законодавства та фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, суд приходить до висновку про невиконання гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. її батьківських обов'язків (ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей) відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази прояву піклування з боку відповідача до її дітей. Остання не цікавиться долею дітей: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з дітьми.
Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав малолітніх дітей: ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2.н., шляхом позбавлення батьківських прав їх матері - гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. Також, суд вважає за доцільне, керуючись ч.2 ст.166 СК України, стягнути з відповідача на користь дітей аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі викладеного, ст.ст.2,9 Конвенції про права дитини, ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150, ч.4 ст.155, п.1, п.2 ч.1 ст.164, ст.166 СК України, керуючись ст.ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_5 в інтересах малолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н.(яка зареєстрована за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1, іп.н.НОМЕР_3) відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. (яка зареєстрована за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1, іп.н.НОМЕР_3) на користь малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 05 вересня 2016 року.
Повний текст рішення суду виготовлений 09 вересня 2016 року.
Рішення надруковано в нарадчий кімнаті в одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко