АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2015 у задоволенні позову ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.01.2012 ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 уклали договір №б/н, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитного ліміту у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 31.07.2015 виникла заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ «КБ «Приватбанк» у розмірі 9 359,63 грн з яких: 901,90 грн заборгованість за кредитом; 4 955,84 грн заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 580,00 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн штраф (фіксована складова); 421,89 грн штраф (процентна складова).

Виходячи з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника та відомостей про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, що не дає підстави вважати їх складовою частиною укладеного сторонами договору, - суд першої інстанції вважав, що підстав для задоволення позову немає.

В апеляційні скарзі представник ПАТ «КБ «Приватбанк» просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суд м. Києва від 28 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду представник позивача не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (ас 107), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав; відповідач у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений у передбаченому ч. 3 ст. 76 ЦПК України порядку (ас87), що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором банківських послуг.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 24.01.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківських послуг, за яким банк відкрив відповідачу картковий рахунок зі встановленим кредитним лімітом 300,00грн та зі сплатою 30,00 % річних (2,5% в місяць) за користування кредитними коштами.

Указаний договір банківських послух складається із заяви позичальника, пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання (його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання - ст.610 ЦК України) настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст.611 ЦК України). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Відповідно до ст. 624 ЦК та розділу 8 Умов і Правил передбачено право банку нарахувати неустойку за порушення строків погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 24.01.2012 Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» був повідомлений про зміст цих Умов і Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у самій Анкеті-заяві (ас 5).

Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Надані до позову Умови і Правила надання банківських послуг відповідають змісту Умов і Правил, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання Анкети-заяви (ас8-31).

Підписавши довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідач погодився щомісячно до 25 числа сплачувати 7% від заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних та комісії за зняття готівки.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості у зв'язку з не підписанням Умов і Правил надання банківських послуг не ґрунтуються на положеннях ст.ст. 634, 639 ЦК України.Підписавши Анкету-заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.1.1.6.4. Умов та Правил надання банківських послуг зміни, внесені в Умови та Правила діють з моменту їх опублікування на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта по використанню послуг Банку.

З наданого апеляційному суду розрахунку заборгованості відповідача починаючи з 01.09.2014 Банк збільшив відсоткову ставку з 30% до 34,8% та до 43,20% з 01.04.2015. Даних про те, що у передбаченому п. 1.1.6.4. Умов та Правил порядку ОСОБА_4 підтвердив зміну розміру відсотків матеріали справи не містять.

Крім того, з виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач з 24.10.2012 карткою не користувався і своїми діями не підтвердив згоду на підвищення процентної ставки відповідно до пункту 1.1.6.4. Умов та Правил надання банківських послуг.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, пред'являючи вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, позивач повинен надати докази, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач в односторонньому порядку з порушенням умов договору і положень закону збільшив розмір відсотків, - позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках, а також штрафу (відсоткова складова) і комісій не підлягають задоволенню.

За таких обставин заборгованість ОСОБА_4 за договором б/н від 24.01.2012 станом на 21.07.2015 становить 1 401,90грн, яка складається з: 901,90 грн заборгованості за кредитом та штрафу, нарахованого відповідно Умов та Правил надання банківських послуг 500,00грн (фіксована складова).

Оскільки факт наявності заборгованості за кредитним договором підтверджується наявними у матеріалах справи належними і допустимими доказами і у встановленому законом (ст. ст. 10, 60, 137 ЦПК України) порядку не спростований, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим банком доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального закону, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1218,00грн сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви та 1339,80грн за подання апеляційної скарги, а всього 2 557,80грн.

У зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 305, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну ОСОБА_3, яка на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», задовольнити частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1 401,90грнгрн (одну тисячу чотириста одну грн 90 коп.) заборгованості, яка складається з: 901,90грн заборгованості за кредитом, та 500,00грн штрафу (фіксована складова),

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2 557,80 грн (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім грн 80 коп.) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна