Провадження № 2/750/391/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

за участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивачів, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на квартиру,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Обєднання житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова,

в с т а н о в и в:

07.12.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за ними права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (за кожним), в порядку спадкування майна батька, який помер в квітні 2015 року.

В обґрунтування позову зазначили, що за життя батько не отримав правовстановлюючий документ на належну йому на праві власності кооперативну квартиру, що позбавляє їх можливості отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі після смерті батька та змушує захищати порушене право в судовому порядку.

У судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача визнав позов частково. Представник третьої особи не зявився, при цьому надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про визнання позову.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачі є синами ОСОБА_4, який помер 20.04.2015 року. Будучи членом житлово-будівельного кооперативу № 45 міста Чернігова, в 1972 році ОСОБА_4 отримав в користування квартиру АДРЕСА_1 (далі квартира). У 1986 році ОСОБА_4 повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, проте правовстановлюючий документ на квартиру не отримував.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності.

Таким чином, не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа вважається, що в 1992 році ОСОБА_4 автоматично набув право власності на квартиру за законом, у звязку з повним внесенням пайового внеску.

На момент виникнення права власності на квартиру ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5, яка є матірю позивачів. Шлюб батьків позивачів було розірвано в січні 1995 року.

Відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час виникнення права особистої приватної власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. В разі поділу майна, яке спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, в силу положень Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, право власності на квартиру виникло в 1992 році не лише в ОСОБА_4 але й в його дружини ОСОБА_5, при цьому їхні частки в справі спільної сумісної власності на квартиру є рівними.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на його майно, в тому числі й на ? частину квартиру.

Згідно статей 1261, 1262 Цивільного кодексу України позивачі як сини спадкодавця належать до першої черги спадкоємців його майна за законом.

У встановлений статтею 1270 цього Кодексу шестимісячний строк позивачі подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини батька. Проте, через не отримання спадкодавцем правовстановлюючого документу на квартиру позивачі позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на ? її частину, що є підставою для захисту їхніх прав у судовому порядку.

За таких обставин, за позивачами слід визнати право власності на ? частину квартири (за кожним), а тому заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (за кожним), у порядку спадкування майна ОСОБА_4, який помер 20.04.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев