Справа № 360/490/16-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/5125/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 38 06.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Касьяненко Л.І., Гуля В.В.

при секретарі - Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - виконком Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 і коли він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, дізнався, що мати залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_3 Оскільки останні роки його мати тяжко хворіла, вживала ліки, котрі могли вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, вважає що мати не могла залишити заповіт на сторонню особу, позбавивши його право на майно, просив визнати вищезазначений заповіт ОСОБА_4, складений на користь відповідачки ОСОБА_3, недійсним.

Відповідачка позов не визнавала, зазначала, що є дружиною онука померлої ОСОБА_4 та проживала разом з нею, доглядала її під час хвороби. Вказувала на те, що хоча ОСОБА_4 і була тяжко хвора, але все розуміла, спілкувалась з оточуючими, рішення щодо складення заповіту приймала самостійно.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12.07.2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу яку мотивує тим, що рішення винесено на припущеннях, не взято до уваги документи надані до справи, а також його клопотання про витребування історії хвороби з місця лікування матері для подальшого призначення судової медичної експертизи, не взято до уваги покази світків з його сторони, тому просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.12-13,81-84.

За життя, а саме 12 серпня 2015 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, яким заповіла все належне їй майно відповідачці ОСОБА_3 (а.с.85).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості і безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (стаття 215 ЦК України).

За вимогами ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про нотаріат" при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Згідно із статтею 78 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Відповідно до п.2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011р. №3306/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися у зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчиненими поза вказаним приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та /або/ не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що при посвідченні спірного заповіту не було порушено вимог Цивільного Кодексу України, Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування, а тому дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем тієї обставини, що внаслідок хвороби та вживання ліків його мати не здатна була усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому волевиявлення її не було вільним.

Наведені в скарзі доводи апелянта висновків суду не спростовують.

Так, перевіряючи доводи апелянта, колегія суддів враховуючи роз'яснення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», вважає, що обставин викладених у позові чи наявність даних про те, що в момент складення заповіту, ОСОБА_4 перебувала у такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, які б обумовлювали необхідність експертного висновку позивачем не надано та і не зазначено.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 липня 2016 липня залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :