Справа №591/4121/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/69/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»

про відшкодування матеріальної шкоди та додаткових витрат,

в с т а н о в и л а :

09 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого 08 жовтня 2015 року збільшив, та обґрунтував тим, що 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району , будучи малолітнім, з вини відповідача одержав електротравму, внаслідок чого став інвалідом. Він потребує постійної реабілітації, в звязку з чим у 2015 році поніс додаткові витрати на звичайний догляд та побутову допомогу. З урахуванням ступеня вини відповідача в отриманні каліцтва, який становить 70 %, просив суд стягнути з відповідача на його користь 8009,40 грн. цих витрат.

Крім того, посилаючись на те, що в 2013 році він отримав вищу освіту, має кваліфікацію спеціаліста за фахом вчитель та розпочав свою трудову діяльність, має право на збільшення відшкодування шкоди, повязаної зі зменшенням його професійної працездатності. З урахуванням середньомісячної заробітної плати працівника освіти, яка складає 2705 грн., а також ступеня вини відповідача в отриманні каліцтва, просив також стягнути з відповідача 22722 грн. на відшкодування цієї шкоди за 2015 рік, а всього - 30731,40 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі ПАТ «Сумиобленерго») на користь ОСОБА_3 30731,40 грн. матеріальної шкоди та додаткових витрат.

В задоволенні позову в частині стягнення понесених судових витрат за надання послуг на правову допомогу у розмірі 3602,40 грн. відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ПАТ «Сумиобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

ПАТ «Сумиобленерго» з рішенням суду не погодилося та оскаржило його в апеляційному порядку і просить рішення скасувати в частині задоволених вимог про стягнення шкоди, повязаної зі зменшенням професійної працездатності і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про початок трудової діяльності позивачем та безпідставно застосував ч. 3 ст. 1199 ЦК України. Крім того, суд не взяв до уваги відсоток втрати позивачем професійної працездатності.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представників позивача ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району ОСОБА_3, будучи малолітнім, отримав електротравми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких втратив праву руку на рівні третини передпліччя, а ліва рука частково втратила рухливість.

Питання відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, а також додаткових витрат і моральної шкоди неодноразово були предметом судового розгляду.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлені відповідні обставини, які в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2002 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2002 року, ступінь вини ПАТ «Сумиобленерго» у заподіянні шкоди ОСОБА_3 визначено у 70% від загального розміру шкоди, а його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в розмірі 30%.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 29 серпня 2005 року № 79 виявлені у ОСОБА_3 захворювання перебувають у причинному звязку з отриманими ним травмами (ураження електричним током високої напруги), що мали місце 13 жовтня 1999 року в с. Миколаївка Сумського району.

28 червня 2008 року ОСОБА_3 досяг повноліття, після чого Сумська обласна МСЕК встановила йому 2-гу групу інвалідності з дитинства.

Із довідки МСЕК від 14 вересня 2011 року № 648819 вбачається, що за результатами повторного огляду ОСОБА_3 також визначена 2-га група інвалідності до 01 вересня 2013 року.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 21 червня 2011 року № 66 ОСОБА_3 після отриманої в 1999 році електротравми потребує постійної реабілітації. Реабілітаційний період триває безстроково. Потребує амбулаторного лікування у ортопеда по місцю проживання, стаціонарного лікування в ортопедичному відділенні 1 раз на рік та санаторно-курортного лікування 1 раз на три роки. З 2006 року до часу проведення експертизи та в подальшому за наслідками електротравми потребує постійної побутової допомоги. Спеціальному медичному догляду не підлягає.

В мотивувальній частині вказаного висновку експерти погоджуються з даними протоколу від 20 липня 2011 № 139159 лікарсько-консультативної комісії комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 4» про те, що потерпілий ОСОБА_3 за станом здоровя потребує постійної сторонньої допомоги.

За наслідками проведеного повторного огляду 19 лютого 2014 року ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності з дитинства безтерміново, протипоказана робота з навантаженням на праву руку, рекомендоване лікування у ортопеда, невролога та санаторно-курортне лікування (а.с. 5).

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 914 від 29 вересня 2014 року встановлено першу ступінь обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності, а також визначено ряд реабілітаційних заходів, які підлягають виконанню (а.с. 6-11).

29 червня 2013 року ОСОБА_3 отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Біологія» та здобув кваліфікацію бакалавра, вчителя біології (а.с. 56).

Вирішуючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої каліцтвом в порядку ч. 3 ст. 1199 ЦК України, суд першої інстанції вважав достатньою обставину отримання позивачем кваліфікації для стягнення з відповідача шкоди, повязаної з втратою працездатності за 2015 рік, виходячи з розміру заробітної плати працівників з кваліфікацією вчителя та з урахуванням ступеня вини відповідача, визначив суму до стягнення у розмірі 22722 грн.

Проте повністю з таким висновком колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 1199 ЦК України після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

З викладених норм права вбачається, що якщо особа, яка не працювала та отримала каліцтво, в подальшому отримує освіту, здобуває відповідну кваліфікацію та починає трудову діяльність, вона відповідно отримує професійну працездатність.

Працездатність це здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи.

Професійна працездатність рід трудової діяльності людини, яка володіє комплексом спеціальних знань, практичних навичок, одержаних шляхом спеціальної освіти, навчання чи досвіду, які дають можливість здійснювати роботу в певній сфері виробництва.

Отримавши професію, ОСОБА_3 отримав і можливість виконувати роботу відповідно до здобутої кваліфікації, а відтак і можливість отримувати за цю кваліфіковану роботу більший заробіток і саме ця можливість для осіб, які отримали каліцтво, у розумінні ч. 3 ст. 1199 ЦК України, є додатковою гарантією соціального захисту потерпілої особи.

Свою трудову діяльність за здобутою кваліфікацією ОСОБА_3 розпочав 24 червня 2014 року на посаді вихователя і факт його звільнення з цієї посади, тобто переривання безпосередньої трудової діяльності, не впливає на право вимоги на збільшення розміру відшкодування, як і не позбавляє такого права (а.с. 125).

Таким чином, ОСОБА_3, розпочавши трудову діяльність відповідно до одержаної кваліфікації, набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації.

Проте, місцевий суд, встановивши обставину отримання позивачем професії та захистивши гарантоване державою право позивача на відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням професійної працездатності, не зясував відповідного відсотка її втрати, що вплинуло на правильність визначення її розміру.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 20 травня 2016 року вбачається, що втрата як професійної, так і загальної працездатності у ОСОБА_3 становить 55 % (а.с. 138-145).

З статистичної інформації Головного управління статистики у Сумській області від 18.09.2015 року №09.02-33-6293 вбачається, що середня місячна заробітна плата штатного працівника освіти по м. Суми та Сумській області станом на січень-червень 2015 року становить 2705 грн. (а.с. 54), що є не нижчою, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати на 2015 рік (1218 грн., 1378 грн.).

Таким чином, щомісячний розмір зазначеної шкоди, з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності позивача та ступеня вини відповідача складає 1041 грн. 43 коп. (2705 грн. х 55 % х 70% ), а сума відшкодування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року становить 12497,10 грн.(1041 грн. 43 коп. х 12 міс.), а не 22722 грн. як помилково вважав суд першої інстанції.

За таких обставин рішення місцевого суду, в частині вирішених позовних вимог про відшкодування шкоди, повязаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення визначеної судом суми відшкодування до 12479,10 грн. та стягнення з відповідача матеріальної шкоди і додаткових витрат на загальну суму 20506,50 грн.

На підставі ч.ч.3, 5 ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, а позовні вимоги задоволені частково, тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути з відповідача в дохід держави 133 грн. 76 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, компенсувати ПАТ «Сумиобленерго» за рахунок держави 240 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати за надання правової допомоги в суді першої інстанції, яка надавалася адвокатом ОСОБА_6 на підставі укладеного 06 липня 2015 року договору (а.с.28, 29, 31) у сумі 700 грн., що не перевищує встановленої Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суми такої компенсації й визначена з врахуванням тривалості робочого часу при наданні нею юридичних послуг в судових засіданнях, що склала близько 2 годин та при складанні процесуальних документів, зокрема: позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2015 року, в частині розподілу судових витрат та вирішених позовних вимог про стягнення шкоди, повязаної зі зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, змінити, стягнувши її з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь ОСОБА_3 у сумі 12497 грн. 10 коп., а не 22722 грн., як визначив суд першої інстанції та зменшивши загальний розмір відшкодування з 30731,40 грн. до 20506,50 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь ОСОБА_3 700 грн. на відшкодування витрат по наданню правової допомоги при розгляді справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в дохід держави 133 грн. 76 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Сумиобленерго» за рахунок держави 240 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: