Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2665/16-ц

Провадження № 2/126/947/2016

"25" жовтня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дяківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачів - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1

Даний житловий будинок відноситься до категорії колгоспних дворів та станом на 15.04.1991 року ОСОБА_3 була єдиним членом та головою даного двору. Інших членів колгоспного двору не було. При цьому, будучи власником вказаного житлового будинку ОСОБА_3 не врахувала наявність змін в законодавстві та не отримала правовстановлюючий документ на належне їй нерухоме майно.

Являючись дітьми померлої та єдиними спадкоємцями першої черги на її майно за законом, позивачі прийняли спадщину у встановлений законодавством строк, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Спору з приводу поділу спадкового майна між ними немає, так як вони бажають успадкувати будинок в рівних частинах, що відповідає вимогам закону.

Однак, вивчивши надані документи, нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 року, якою відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя спадкодавець не оформила право власності на належний їй житловий будинок.

З урахуванням викладеного, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Дяківської сільської ради, в якому просять визнати за ними в рівних частинах по 1/2 кожній, право спільної часткової власності на житловий будинок А - загальною площею 86, 7 кв.м, житловою площею 40, 7 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд: а- веранда, а1- ганок, Б - літня кухня, Бпід - погріб, б - веранда, В -сарай, Г - сарай, №1,2,к - споруди, що розташовано в АДРЕСА_1 та належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, однак, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, а справу слухати без їх участі.

Представник Дяківської сільської ради, так само не з'явившись в судове засідання, надав письмову заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Дяківка Бершадського району Вінницької області померла ОСОБА_3, що вказано у свідоцтві про смерть (а.с.18). Відповідно до довідки Дяківської сільської ради № 486 від 03.10.2016 року, спадкоємцями на майно померлої за законом є її дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Те, що позивачі дійсно є спадкоємцями на майно померлої та її дочками вбачається також з копій їх паспортів (а.с.10-11, 20), копій свідоцтв про народження (а.с.8, 19) та одруження (а.с.9, 19). При цьому, розбіжності у написанні імені по батькові померлої ОСОБА_3 в свідоцтвах про народження дітей та свідоцтві про смерть усунуто шляхом ознайомлення зі змістом словника українських імен, де встановлено тотожність імен "ОСОБА_5" та "ОСОБА_5", а розбіжність у написанні пояснюється змінами мовних традицій народу, а тому додаткового уточнення не потребує.

Постановою нотаріуса №230/02-31 від 28.09.2016 року (а.с.6) у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачам було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Так вказаний будинок, згідно з випискою з погосподарської книги №335 від 16.10.2015 року (а.с.15), відносився до категорії колгоспних дворів, до складу якого станом на 15.04.1991 року входила ОСОБА_4.

Аналогічні відомості вбачаються з копії технічного паспорту (а.с.12-17).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 цього ж кодексу, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору, який є предметом позову була лише ОСОБА_3, а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їй на праві власності.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 1217, 1218, 1220 ЦК України, ст. ст. 174, 209, 213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по 1/2 кожній, право спільної часткової власності на житловий будинок А - загальною площею 86, 7 кв.м, житловою площею 40, 7 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд: а- веранда, а1- ганок, Б - літня кухня, Бпід - погріб, б - веранда, В -сарай, Г - сарай, №1,2,к - споруди, що розташовано в АДРЕСА_1 та належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р. В. Хмель