ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/925/15-ц
Провадження № 2/210/151/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" жовтня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретарі: Куксенко О.В.

особи, які беруть участь у справі: позивач ОСОБА_2, представник позивача: ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ

В березні 2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на спадщину за законом на 1/8 частину житлового будинку з господарчими спорудами , який знаходиться за адресою : Дніпропетровська область , місто Кривий Ріг, вулиця Тургенєва , будинок № 12 , загальною площе А-1 80,0 кв.м. , житловою площею 51,5 кв.м. , літня кухня «Б» , літня кухня «В», вбиральня «И» , вбиральня «К», сарай «Н» , огорожа 1, огорожа 2, водо колонка замощення 111 та визнати право власності за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , житловою площею 40,5 кв.м., загальною площею 57,6 кв.м. на пятому поверсі пятиповерхового будинку ,які залишилися після смерті ОСОБА_7 померлого 23 березня 2010 року в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позові зазначила , що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третя особа Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2014 року позов було задоволено частково , а саме : визнано недійсним свідоцтво , про право на спадщину за законом яке видане 22.05.2012 року нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_9 , на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_7 померлого 23 березня 2010 року, скасовано державну реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , яка була здійснена Державною Реєстраційною службою Криворізького Міського управління юстиції Дніпропетровської області , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом 22.05.2012 року нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_9 , на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_7 померлого 23 березня 2010 року та визнано ОСОБА_10 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , в іншій частині в задоволенні позову було відмовлено. Однак , рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року було скасовано та прийнято нове рішення , яким позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено частково та визначено ОСОБА_6 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадини після смерті ОСОБА_7 , померлого 23.03.2010 року , а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У встановлений строк Позивач , знову звернулась до нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на померлого дідуся за правом представлення , але нотаріусом було відмовлено Позивачу та було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії , у звязку з тим , що свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_7 , померлого 23 березня 2010 року було видане його спадкоємиці за законом , ст. 1261 Цивільного Кодексу України дружині померлого - ОСОБА_9 , так як вона фактично прийняла спадщину після смерті померлого , оскільки була зареєстрована разом із ним на момент смерті за однією адресою та звернулась за оформленням своїх спадкових прав до нотаріуса

У звязку з чим , Позивач звернулась до суду та просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 яка була присутня у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки був складений заповіт від імені ОСОБА_9 Але в подальшому при винесенні рішення суду покладалась на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не зявився , причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у позові відмовити.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Криворізького Міського управління юстиції Дніпропетровської області просили проводити розгляд спраив без їх участі , щодо винесення рішення покладалися на думку суду .

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 23 березня 2010 року помер ОСОБА_7 - дідусь позивача. У Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі 09 листопада 2010 року , на підставі заяви за № 1021 ОСОБА_9 про фактичне прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 , померлого 23 березня 2010 року , було заведено спадкову справу за номером № 375 від 22 травня 2012 року та на її імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_7, померлого 23 березня 2010 року.

Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 518/2010, яка була направлена суду в порядку ст. 137 ЦПК України.

За клопотанням сторін витребовано з архіву суду цивільну справу за позовом ОСОБА_10 до Державного нотаріуса Третьої Криворізької Державної нотаріальної контори ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Реєстраційна служба Криворізького Міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (210/6635/13ц, п. № 2/210/365/14).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2014 року позов було задоволено частково , а саме : визнано недійсним свідоцтво , про право на спадщину за законом яке видане 22.05.2012 року нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_9 , на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_7 померлого 23 березня 2010 року, скасовано державну реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , яка була здійснена Державною Реєстраційною службою Криворізького Міського управління юстиції Дніпропетровської області , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом 22.05.2012 року нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_9 , на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_7 померлого 23 березня 2010 року та визнано ОСОБА_10 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , в іншій частині в задоволенні позову було відмовлено.

Однак , рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року було скасовано та прийнято нове рішення , яким позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено частково та визначено ОСОБА_6 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадини після смерті ОСОБА_7 , померлого 23.03.2010 року , а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Під час розгляду цивільної справи № 210/6635/13ц, п. № 2/210/365/14, між тими ж самими сторнами встановлено, що 19 березня 2010 року помер батько позивача ОСОБА_12. На момент смерті він фактично проживав у квартирі своїх батьків за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Будьоного 13/60. Через 4 (чотири дні), а саме 23 березня 2010 року помер дідусь позивача, батько її батька, померлого 19 березня 2010 року ОСОБА_7. Він також проживав у вказаній квартирі. З моменту їх смерті відкрилася спадщина, строки подання заяв про прийняття якої - 6 місяців. Так, 06 червня 2010 року позивач та ОСОБА_9, жінка ОСОБА_7 та мати ОСОБА_12, яка також проживала у вказаній квартирі, звернулися до нотаріуса, де позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті її батька, ОСОБА_7, а ОСОБА_9 відмовилася від своєї частки у спадщині ОСОБА_7 на користь позивача. Позивач, згідно ст.1218 ЦК України, є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_12 щодо прав та обов'язків, які належали йому за життя. Крім того, вона також є спадкоємицею другої черги за законом після смерті її діда ОСОБА_7 Позивач своєчасно звернулася до нотаріуса та подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька. При цьому стосовно прийняття спадщини після смерті діда заяв ані про прийняття спадщини, ані про відмову від неї не подавала.

На підставі ч.1 ст. 1272 ЦК України при розгляді вищевказаної справи судами встановлено, що позивач як спадкоємець 2 черги за законом спадщину після смерті ОСОБА_7 не приймала, як з причин незвернення до нотаріуса, так і у зв'язку з наявністю спадкоємця 1-ї черги дружини померлого, ОСОБА_9 Окрім того, позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті її діда ОСОБА_7, вона також є його ж спадкоємцем першої черги за правом представлення, як онука та донька померлого на 4 дні раніше ОСОБА_12, спадщину після якого вона прийняла у встановленому порядку, оскільки згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Під час розгляду цивільної справи № 210/6635/13ц, п. № 2/210/365/14, між тими ж самими сторнами встановлено, на момент смерті батько позивача проживав спільно з дідом позивача у квартирі за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Будьоного, 13/60. Таким чином, її батько, якби був живий на час відкриття спадщини після смерті її діда, мав би право (окрім іншого) на спадкування частки вищевказаної квартири та вважався б таким, що прийняв спадщину у вигляді своєї частки у вказаній квартирі за ознакою проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Отже, згідно ч.2 ст.1266 ЦК України, вказане право на успадкування за представленням перейшло до позивачки.

Позивач, набувши в порядку представлення право на успадкування частки у квартирі, у якій спадкоємець (батько) проживав на момент смерті разом з спадкодавцем (дідом), у встановлений ст.1270 ЦК України заяву про відмову від своєї частки у спадщині не подала, а навпаки подала заяву про прийняття такої спадщини після батька. За таких обставин суд прийшов до висновку, що пропуск нею строків, встановлених ст.1270 ЦК України, значення для прийняття спадщини в частині житла, у якому спадкоємець (її батько) проживав разом зі спадкодавцем (її дідом), не має значення, оскільки право на успадкування цього спадкового майна малося б у її батька незалежно від часу звернення з заявою про прийняття спадщини, т.я. він прийняв би спадщину за ознаками проживання разом зі спадкодавцем, якби був живий на момент відкриття спадщини після смерті свого батька.

Під час апеляційного перегляду вказаної справи встановлено, що позивач ОСОБА_6 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_12 06.07.2010 року, подавши нотаріусу одночасно свідоцтво про смерть як батька так і дідуся, який пережив сина на 4 дні, будучи впевнена про прийняття такими діями спадщини як від батька, так і від діда за правом представлення. Однак нотаріус розглянуши подані позивачкою документи, зокрема, свідоцва про смерть і батька позивачки і діда, який пережив сина на 4 дні, підготувала та прийняла від ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини лише після батька. Після померлого дідуся ОСОБА_7 6.07.2010 року спадкова справа заведена не була. Про те, що нотаріус неправильно визначила коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7 та не оформила спадкову справу, хоча їй було відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 та про право на прийняття спадщини після дідуся за правом представлення, яке наявне у позивачки ОСОБА_6 свідчить позиція нотаріуса, викладена у запереченнях на позов, які наявні в матеріалах справи. А саме, те, що нотаріус вважає, що позивач пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся як онука, другої черги спадкування. Пропуску строку позивачки також сприяла поведінка відповідачів та ОСОБА_9, які при оформленні спадщини на ім`я бабусі приховали від іншого державного нотаріуса відомості про наяність другого спадкоємця - позивачки ОСОБА_6 Враховуючи встановлені обставини, колегія прийшла до висновку про наявність поважних причин у позивачки, яка пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини та про необхідність задоволення її позову в частині встановлення додаткового строку в один місяць для прийняття спадщини після померлого дідуся ОСОБА_7 за правом представлення.

Заповіти від імені ОСОБА_7 відсутні, що підтверджується Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 25250450 від 09 листопада 2010 року, про що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 44206647 від 16.06.2016р. та відповіді нотаріуса, копії спадкової справи № 518/2010.

Встановлено, що 22 травня 2012 року за реєстром № 1-759 спадкоємиця ОСОБА_9 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири у АДРЕСА_3; та за реєстром № 1-761 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку у Дніпропетровській області м.Кривий Ріг, вул.Тургенева, буд. 12, т.я. інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно ОСОБА_7, що помер 23 березня 2010 року були відсутні. Данні про видачу свідоцтва про право на спадщину підтверджуються Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44206647 від 16 червня 2016 року та матеріалами спадкової справи № 518/2010.

Судом також встановлено, що на підставі судових рішень у справі № 210/6635/13ц, п. № 2/210/365/14 позивач у справі, ОСОБА_6, звернулась з заявою до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори 12 листопада 2014 року за № 80 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 за законом по праву представлення як спадкоємець першої черги (ст. 1261, ч.1 ст. 1266 ЦК України).

Крім того, встановлено що 03 грудня 2013 року на майно ОСОБА_9, яка померла 26 жовтня 2013 року, була заведена спадкова справа № 430/2013, по заяві про прийняття спадщини одним зі спадкоємців за заповітом - ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. А 04.12.2013 року з заявою про прийняття спадщини звернувся інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_5, м.Кривий Ріг, вул.Шокальського, буд. 16. 10 грудня 2013 року з заявою про намір оспорювати заповіт, посвідчений ОСОБА_9 22 травня 2012 року за реєстром № 1-763 в Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі, звернулася онука померлої - ОСОБА_10.

Свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_9 не видавалося. Ці данні підтверджуються Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44206615 від 16 червня 2016 року.

Свідоцто про право на спадщину на майно громадянина ОСОБА_13 померлого 23 березня 2010 року було видано ОСОБА_9 , так як вона фактично прийняла спадщину після смерті померлого , оскільки була зареєстрована разом із ним на момент смерті за однією адресою та звернулась за оформленням своїх спадкових прав до нотаріуса .

Апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг на рішення у цивільній справі № 210/6635/13ц, п. № 2/210/365/14, між тими ж самими сторнами встановлено, що висновок суду про часткове задоволення позову та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого дідуся ОСОБА_7 лише на частину спадкового майна - квартиру АДРЕСА_4 є неправильним, оскільки прийняття спадщини в певній частині спадкового майна не допускається (ст.1268 УК України).

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1223, 1258, 1261-1265 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і таке право виникає у день відкриття спадщини. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення) внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На підставі наданих стороною позивача доказів, витребуваних спадкових справ та обставин, встановлених у цивільній справі № 210/6635/13ц, п. № 2/210/365/14, між тими ж самими сторнами, вбачається що позивач є спадкоємцем першої черги по праву представлення (ч.1 ст. 1266 ЦК України, ч. 1 ст. 1261 ЦК України) та мала право на частку у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, оскільки як донька сина померлого фактично прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до роз?яснеь, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку, не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Статтею 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 були видані ОСОБА_9 без враховання частки позивача, тому судовий захист прав позивача необхідно здійснити шляхом визнання таких свідоцтв частково недійсними , оскільки при їх видачі не було враховано право позивача як спадкоємця першої черги (за правом представлення) на спадщину.

Що ж стосується вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, то в цій частині позов не підлягає задоволенню , оскільки згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що підставою відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину слугувала необхідність оскарження свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_9 та визнання їх частково недійсними.

Отже, оскільки судом встановлені підстави для визнання свідоцтв частково недійсними, вимоги позивача про визнання право власності є передчасними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1241, 1261, 1266, 1268, 1270, 1272, 1273, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213,214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 травня 2012 року за реєстром № 1-759, серія ВРС 577216 державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_14, на ім"я ОСОБА_9 на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_7, померлого 23 березня 2010 року, а саме на 1/4 частини квартири вказаного свідоцтва.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 травня 2012 року за реєстром № 1-761, серія ВРС 577217 державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_14, на ім"я ОСОБА_9 на 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Тургенєва, будинок № 12, після смерті ОСОБА_7, померлого 23 березня 2010 року, а саме на 1/8 частини будинку вказаного свідоцтва.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (03.02.1990р.н., р.н.о.к.п.п НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 (двісті сорок три грн. шістдестя коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде складено 17 жовтня 2016 року .

Суддя: О. В. Чайкіна