Справа № 344/7331/16-ц
Провадження № 2/344/3793/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Крихівецької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку площею 0.0418га для садового використання в садовому товаристві «За мир» сад №3 що знаходиться за адресою Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 0.0418га для садового використання в садовому товаристві «За мир» сад №, згідно договору купівлі-продажу від 21.09.1999р., який зареєстровано у Крихівецькій сільській раді за №Д-836, однак державний акт оформлено не було. 02.11.2011 року ОСОБА_6 помер, після його смерті до нотаріальної контори звернулася позивач (дружина померлого) про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем не надано підтвердження реєстрації такого права у відповідних органах.

Ухвалою суду від 17.08.2016р. замінено неналежного відповідача на належних ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі позовні вимоги визнали, просили розглянути за їх відсутності.

Дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 0.0418га для садового використання в садовому товаристві «За мир» сад №, згідно договору купівлі-продажу від 21.09.1999р., який зареєстровано у Крихівецькій сільській раді за №Д-836 (а.с.10-11), однак державний акт оформлено не було.

02.11.2011 року ОСОБА_6 помер (а.с.9). Після його смерті до нотаріальної контори звернулася позивач (дружина померлого а.с.8) про прийняття спадщини (а.с.15), але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем не надано підтвердження реєстрації такого права у відповідних органах.

Окрім дружини, яка є позивачем у справі, спадкоємцями за законом є також діти померлого відповідачі по справі.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину (ст.. 1268 ЦК).

За вимогами стаття 1220, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

А стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як слідує з ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом витребувано до матеріалів цивільної справи копію спадкової справи, з якої вбачається таке.

Позивач у термін встановлений ст..1270 ЦК України звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини за законом на все майно. Нотаріусом видано 27.07.2012 року Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак без спірної земельної ділянки, на яку відсутній Державний акт на право власності за померлим.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Підстави та порядок виникнення права на землю зумовлені формою власності на землю. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК).

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч. 1 ст. 81 ЗК).

Момент виникнення відповідного права чітко регламентовано ст. 125 ЗК з моменту державної реєстрації цих прав, а оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 цього Кодексу).

Відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Суд також прийняв визнання позову відповідачами за ст..174 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про підставність вимог позивача, а тому позов слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 331, 1218, 1220, 1223, 1225, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,сь.116,125-126, 131 Земельного кодексу України, п.21 Постанови Пленуму ВСУ за № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 174 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, жителькою м.Івано-Франківськ, вул.. Шевченка, 7 А, кв.3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,0418 га, яка розміщена на землях Крихівецької сільської ради виконавчого комітету Івано_Франківської міської ради в садовому товаристві «За мир», сад №3, після смерті ОСОБА_6, 02.10.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.