Справа №585/1661/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1569/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року

у справі за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Роменської міської ради Сумської області, треті особи: управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про виділення частки зі складу земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із спільною заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просили ухвалити у даній цивільній справі додаткове рішення про стягнення з відповідачів на їхню користь компенсацію витрат по сплаті за проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 3455,00 грн. та 493,60 грн. сплаченого судового збору.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що при ухваленні рішення від 19.02.2016 року судом першої інстанції не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2016 року відмовлено в постановленні додаткового рішення у звязку із вирішенням питання розподілу судових витрат в мотивувальній частині рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при ухваленні рішення від 19.02.2016 року судом першої інстанції, в порушення ст. 88 ЦПК України, не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду, зазначено, що не допускається подання документів, наприклад, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу, їх включення до складу судових витрат після ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 86 ЦПК України кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрату на її оплату несуть обидві сторони порівну. Зважаючи на вказане один з відповідачів вважав, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Проте вказує, що позивачі не просили суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу, а ініціатором проведення судової земельно-технічної експертизи були саме позивачі по справі, а отже і підстав для відмови у задоволенні даної заяви не було.

Також зазначає, що в резолютивній частині рішення про судові витрати взагалі мова не йде та не зрозуміло, яким чином суд вирішив дане питання.

Від Роменської міської ради Сумської області та управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Інші сторони та учасники по справі в судове засідання не зявилися, але про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, передбачених ст. 220 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення, оскільки рішенням суду від 19.02.2016 року у даній цивільній справі питання розподілу судових витрат вирішене та викладене у мотивувальній частині рішення, що свідчить, що дане питання судом першої інстанції було вирішено, як цього вимагає частина 3 ст. 220 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи спір, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2016 року виділено в натурі ОСОБА_3 належні їй 22/400 частини зі складу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: м. Ромни, б-р Шевченка, буд. 59, кадастровий номер земельної ділянки :05:028:0107, наданої у власність на підставі рішення Роменської міської ради 45 сесії 5 скликання від 29.01.2010 року (Державний акт серія ЯЛ № 431042, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6) по 2-му варіанту земельно-технічної експертизи. Виділено в натурі ОСОБА_5 належні йому 22/400 частини зі складу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: м. Ромни, б-р Шевченка, буд. 59, кадастровий номер земельної ділянки :05:028:0107, наданої у власність на підставі рішення Роменської міської ради 45 сесії 5 скликання від 29.01.2010 року (Державний акт серія ЯЛ № 431042, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6) по 2-му варіанту земельно-технічної експертизи.

Крім того, в мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що судові витрати, понесені сторонами слід віднести на їх рахунок, оскільки позивачі у позовній заяві не просять стягнути на їх користь судові витрати. Представник позивачки ОСОБА_4 у судовому засіданні таких вимог також не заявляла. До того ж витрати на правову допомогу позивачки ОСОБА_3 не підлягають відшкодуванню, оскільки вона не просила стягнути їх на свою користь, суду не надано доказів щодо сплати визначеної у договорі суми за оплату правової допомоги, також суду не надано доказів, що представник позивачки є адвокатом (ст. 6 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи вона брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Відповідач ОСОБА_6 судові витрати просив покласти на позивачів, однак доказів щодо понесених судових витрат не надав. Інші відповідачі та треті особи вимог щодо судових витрат також не заявляли.

Тобто, судом першої інстанції при ухваленні вказаного рішення було вирішено питання розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивачів про ухвалення додаткового рішення.

Також слід зазначити, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, у разі незгоди з судовим рішенням, мають право в апеляційному порядку оскаржити його повністю або частково, у тому числі і в частині розподілу судових витрат.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом ст. 88 ЦПК України при ухваленні рішення від 19.02.2016 року та про не зазначення в резолютивній частині про судові витрати до уваги не приймаються, оскільки предметом апеляційного розгляду є ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2016 року.

Доводи скарги про зазначення судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про недопущення подання документів в підтвердження судових витрат після ухвалення рішення суду та про зазначення положень ч. 2 ст. 86 ЦПК України, також не приймаються до уваги, оскільки місцевий суд не посилався на вказані обставини та не мотивував ними своє судове рішення, а лише виклав стислий зміст клопотання представника Роменської міської ради Сумської області.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Судом постановлено обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог процесуального та матеріального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає касаційному оскарженню.

Судді: