Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
15.01.2016 394/712/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 13.04.2015 року, вона їхала на велосипеді по вул. Енергетичній додому разом із своєю донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Собака відповідачки напала на неї та вкусила її доньку. Після нападу вона звернулась до Новоархангельської центральної районної лікарні про надання першої медичної допомоги, яку отримувала в період з 13.04.2015 року по 20.04.2015 року. Після цього вона звернулась до Уманської районної лікарні (травматологічне відділення) з діагнозом забійні інфіковані садна лівого голеноступневого суглобу, гіпсохромна анемія, для продовження лікування, яке тривало з 20.04.2015 року по 06.05.2015 року. За час лікування нею було витрачено кошти на придбання медичних препаратів та проїзд до міста Умань в лікарню. Загальна сума матеріальних витрат на лікування та проїзд становить 2690,34 грн.

Внаслідок нападу собаки відповідачки її донька зазнала довготривалого фізичного болю, страждала під час проведення лікування, тривалий час не могла рухатись самостійно і до цього часу перебуває під її постійним доглядом. В звязку з проведенням лікування її доньки від нападу собаки, вона була змушена розрахуватись з постійного місця роботи, на момент пред'явлення позову вона непрацевлаштована. Після вказаних подій донька почала уві сні бачити жахи з оскаленими собачими мордами, прокидатись серед ночі від болю та від жаху із криками, тобто зазнала психологічного потрясіння, що складає моральну шкоду, розмір якої вона визначає в сумі 5000 грн., виходячи з характеру завданої їй шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок недбалого ставлення відповідачки до виконання правил та норм, які регламентують поведінку особи, яка утримує такого роду тварин.

Відповідачка знехтувала правилами тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР Міністерства сільського господарства УРСР Міністерства охорони здоровя УРСР від 17.06.1980 року (які є чинними на даний момент) за даними правилами забороняється тримання собак і котів, без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово-дресирувальних площадках.

Відповідачка по справі добровільно відшкодувати шкоду відмовляється, тому вона змушена звертатися з позовом до суду за захистом своїх прав на відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - собакою.

Просила суд стягнути з відповідачки на її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 2690,34 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та сплачений судовий збір.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що 13.04.2015 року близько 14.00 год. вона рухалась на велосипеді по вулиці, де проживає відповідачка ОСОБА_2 в смт Новоархангельськ Кіровоградської області. Ззаду на багажнику велосипеда сиділа її донька ОСОБА_1 Софійка. З двору відповідачки вибігла собака породи «Спаніель», бігла за велосипедом, гавкала та схопила доньку за ногу. Софійка злякалась, почала кричати та виривати ногу, нога потрапила в колесо велосипеда. Вона покликала відповідачку ОСОБА_2 та вийшла до неї і сказала, що таке буває, сказала, що коли собака гавкає, то треба називати її за кличкою «Річі» та зупинятися біля двору, коли вона гавкає. Ніжка доньки була поранена, вона завезла її на велосипеді додому, потім автомобілем до лікарні. Стверджувала, що собака завжди бігала по дорозі, воріт у домоволодінні відповідачки немає. Собака на зріст 0,4 м, довжиною 0,5 м., чорна кучерява з довгими вухами, червоним оком. Дану собаку позивачка бачила неодноразово, знає, що вона належить відповідачці. Ввечері до її домоволодіння прийшла відповідачка, запропонувала відшкодувати кошти за порвані колготи Софійки, на що вона відповіла, що буде наполягати на відшкодуванні матеріальних збитків на лікування дитини. Відповідачка сказала, що за допомогою своєї сестри у травматолога вирішить всі питання на свою користь. Після цього вона поїхала лікувати дитину до Уманської районної лікарні. Також пояснила, що на ніжці доньки залишились до цього часу шрами. Вона перенесла біль та страждання, погано спить, боїться іти до школи, почався енурез, тому вона звернулась з цивільним позовом про відшкодування матеріальних та моральних збитків завданих відповідачкою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 13.04.2015 року по вулиці повз її будинок посередині дороги проїжджала позивачка ОСОБА_1 на велосипеді, де на багажнику сиділа її донька. Воріт в її домоволодінні немає. Її собака лежала під автомобілем, який стояв у дворі. Коли позивачка проїжджала біля двору, собака загавкав, на дорогу не біг. Навпроти сусіднього двору позивачка ОСОБА_1 зупинилась. В цей час вона стояла у дворі, собака спав під автомобілем. Її донька з донькою позивачки ОСОБА_3 знайомі, ходять до одного дитячого садка. Пояснила, що її донька гукнула ОСОБА_3, а нога останньої потрапила в колесо велосипеда. Після чого остання допомогла посадити дитину на велосипед і ті поїхали. Ввечері вона пішла додому до позивачки, запитати як почувається її донька, пропонувала відшкодувати збитки за пошкоджені штани дитини, але та відповіла, що вони будуть довго лікуватися і що всі витрати ляжуть на неї. Собака належить їй, а не співмешканцю Ковальчуку. Собаку вона виховувала з собачати.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що приблизно півроку назад її молодша донька, прийшовши додому, розповіла, що Софійку злякала собачка і вони впали з велосипеда. Це вона бачила, коли гралася на вулиці навпроти будинку відповідачки ОСОБА_2 з ОСОБА_5 та іншими дітьми. Діти гукали собаку, коли та бігла за велосипедом позивачки, але та не слухалась і продовжувала бігти та гавкати. Про те, що собака вкусила ОСОБА_3, донька їй не розповідала. Також пояснила, що собака відповідачки не була привязана, коли її син їхав на велосипеді, також бігла за ним і гавкала. Собака чорна, кучерява. Пояснила, що собака знала сусідських дітей, тому не кусала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що потерпіла ОСОБА_1 є її донькою, постраждала Софійка - онука. Приблизно у квітні 2015 року зателефонувала позивачка та розповіла, що вона їхала на велосипеді з донькою, з двору Ковальчуків вибіг собака, напав на них, схопив Софійку за ніжку. Онуку завезли до лікарні, коли повернулись, вона бачила, що нога Софійки була перебинтована.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює начальником Новоархангельської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Також пояснила, що до них поступає інформація від лікаря травматолога про укуси тваринами людей. Після чого вони відстежують дану тварину, а саме чи робили їй щеплення, досліджують 10 днів, потім повідомляють про її стан здоровя. Про дану собаку - спанієль, запитів з лікарні не надходило взагалі. Вакцинація собак проводиться раз на рік. Контроль за вакцинацією покладається на господаря. Собака відповідачки є свійською, до бійцівських та тренованих собак вона не відноситься. Утримується вдома на привязі, іноді її відпускають господарі, оскільки вона недалеко проживає і бачила дану собаку на вулиці. Дана собака клінічно здорова, їсть, споживає воду, має нормальну температуру.

Заслухавши пояснення сторін, свідків дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Як встановлено в судовому засіданні 13.04.2015 року донька позивачки ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у виді саден лівого гомілкового суглобу, що підтверджується світлокопією медичної картки стаціонарного хворого № 2220 /а.с.56-89/.

Відповідно до повідомлення Новоархангельської ЦРЛ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителька смт Новоархангельськ вул. Енергетична, 42 13.04.2015 року о 16.10 год. оглядалась лікарем-травматологом Новоархангельської ЦРЛ в приймальному відділенні лікувального закладу з приводу травми лівого гомілково-ступневого суглобу, осадження шкіри, розтяг зв'язок. Призначено амбулаторне лікування. На стаціонарному лікуванні дитина не знаходилась /а.с.34/.

Проведеною перевіркою працівниками міліції Новоархангельського РВ УМВС за зверненням позивачки матеріали направлено в архів Новоархангельського РВ УМВС, відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились /а.с.108-113/.

Протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 154 КУпАП відносно відповідачки не складався.

За клопотанням відповідачки ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року у справі була призначена судово-медична експертиза /а.с.26,42-43/.

Згідно висновку експерта № 88 року від 16.11.2015 року у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно даних обстежень та представлених амбулаторної картки та медичної картки стаціонарного хворого № 2220 травматологічного відділення Уманської ЦРЛ виявлено тілесні ушкодження у вигляді : ссаден лівого гомілковоступневого суглобу, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоровя на термін більше шести діб. При судово-медичному освідуванні ОСОБА_3 рубців, у ділянці лівого гомілковоступневого суглобу, які могли б бути слідом загоєних ран не виявлено. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_3 у вигляді ссаден лівого гомілково ступневого суглобу утворились від дії тупих предметів в тому числі могли утворитись від дії шпиць колеса велосипеда /а.с.90-91/.

Судом не приймаються до уваги свідчення свідківОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки одна доводиться близьким родичем, а інша знайомою та могли свідчити на користь позивачки, крім того вони не були очевидцями події з приводу отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ця стаття визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний звязок між порушенням права та збитками, а також вина особи, яка завдала збитків. Відсутність будь-якого з цих елементів виключає відповідальність у вигляді стягнення збитків, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суду не було надано жодного доказу з приводу отримання тілесних ушкоджень малолітньою шляхом укусу собаки, або інших дій собаки, щодо малолітньої, даних доказів не було здобуто і в період розгляду справи по суті.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивачка при перевезенні своєї малолітньої дитини повинна була передбачити можливість отримання нею тілесних ушкоджень шляхом попадання її ноги до колеса велосипеда, який приводиться у дію мускульною силою людини, не застосувала спеціальних сидінь для перевезення дитини, або інших засобів, що унеможливлювали отримання травми від дії різних агрегатів велосипеду.

Помилковим є посилання позивачки на ст. 1187 ЦК України, оскільки порода собаки «Спанієль» не відноситься до джерела підвищеної небезпеки, так як не є службовою собакою та собакою бійцівської породи.

В п. 5 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене та положення зазначених статей суд приходить до переконливого висновку, що тілесні ушкодження донька позивачки отримала не від безпосереднього укусу собаки, а шляхом попадання ноги до колеса велосипеда в результаті недбалого перевезення її позивачкою, в звязку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленого цивільного позову в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 22, 1166, 1167 ЦК України ст. ст. 3, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Новоархангельського

районного суду ОСОБА_8