Справа №442/7267/16-ц
Провадження №2/442/2543/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамар О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонської сільської ради про визнання права власності на новостворене нерухоме майно по спадкуванню за заповітом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на новостворене нерухоме майно: житловий будинок №29 хутір Федорці с.Далява Дрогобицького району Львівської області по спадкуванню за заповітом від 12.09.2014 року після смерті матері ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.02.2012 року помер його батько ОСОБА_1, а 19.09.2014 року померла його мати ОСОБА_2, яка заповіла йому усе належне їй майно. Так після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно новозбудований індивідуальний житловий будинок №29 хутір Федорці с.Далява Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок. А тому для захисту своїх прав змушена звертатись до суду.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності

У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на не майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла 19 вересня 2014 року.

За життя ОСОБА_2 зробила розпорядження заповітом щодо належного їй майна, а саме: заповіла усе своє майно своєму синові ОСОБА_1.

Згідно довідки КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» №1455 від 02.08.2016 року ОСОБА_2 побудовано новий житловий будинок за адресою: хутір Федорці, 29 с.Далява Дрогобицького району Львівської області, реєстрація права власності на вказаний будинок відсутня.

У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику в справах про спадкування"(далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

З системного аналізу правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що спори про визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду судами у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

23.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте постановою отримав відмову через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок.

Як встановлено судом позивач протягом встановлено законом строку не заявив про відмову від спадщини, то відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини така належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Враховуючи те, що покійна ОСОБА_2 при житті належно не оформила право власності на спірний житловий будинок, позивач на підставі заповіту є спадкоємцем останньої, спадщину прийняв, та після смерті ОСОБА_2 вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин належно не засвідчила факт її прийняття, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на новостворене нерухоме майно: житловий будинок №29 хутір Федорці с.Далява Дрогобицького району Львівської області по спадкуванню за заповітом від 12.09.2014 року після смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Крамар