Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/36/16-ц
УХВАЛА

17 лютого 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шаронової Н.О.,

за участю секретаря Біди В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор прав на нерухоме майно Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_3, Комунальне підприємство Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, про усунення перешкод у користуванні майном, -

встановив:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор прав на нерухоме майно Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_3, Комунальне підприємство Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, про усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.01.2016 відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду.

17.02.2016 ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2, вчиняти дії пов'язані з відчуженням нерухомого майна будинку № 24 по вулиці Інженерній в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області та заборони реєстраційній службі Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо будинку № 24 по вулиці Інженерній у селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.12.2013 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано право власності на будинок № 24 по вул. Інженерній в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області, по 1/2 частки зазначеного будинку за кожним. Через перешкоди, які чинить відповідач ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 право власності на зазначений будинок до цього часу не зареєструвала.

Заявник ОСОБА_1 також посилається на те, що їй стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 має намір продати спірний будинок та шукає покупця. Також вказує, що право власності на 1/2 частку будинку у встановленому законом порядку за ОСОБА_1 не зареєстровано, а за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є єдиним власником спірного будинку та може розпоряджатися ним на власний розсуд.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В абзаці 2 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 (далі Постанова) роз'яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 1 частини 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 статті 60 ЦПК України також встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідач має намір продати спірний будинок, проте жодного доказу на підтвердження цього у заяві не зазначає і до заяви не додає.

Крім цього, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що неприйняття заходів щодо забезпечення позову, унеможливить в подальшому виконання рішення суду, заявником у заяві також не зазначено та до заяви не додано.

Також у заяві про забезпечення позову заявник ОСОБА_1 просить суд заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії пов'язані з відчуженням нерухомого майна будинку № 24 по вулиці Інженерній в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області та заборонити реєстраційній службі Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного будинку.

Як вбачається з наявного в матеріалах цивільної справи рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 24.02.2014, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по ? частці житлового будинку № 24 по вул. Інженерній в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області, за кожним з них.

Отже, суд вважає, що таке забезпечення позову, як просить вжити заявник, є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами щодо усунення перешкод у здійсненні права власності на ? частку будинку, і застосування такого забезпечення позову може призвести до порушення права власності відповідача на ? частку будинку.

За таких обставин, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 151, 153, ч. 1 ст. 210 ЦПК України -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор прав на нерухоме майно Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_3, Комунальне підприємство Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, про усунення перешкод у користуванні майном, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Шаронова

.

17.02.2016