Провадження №2/485/455/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання- Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Комсомольської у м.Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами.

З відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року.

Рішенням Снігурівського районного суду від 13.04.2012 року з урахуванням додаткового рішення від 15.05.2012 року відповідач був визнаний усиновлювачем її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 із зміною у зв"язку із усиновленням прізвища та по батькові дитини на ОСОБА_4.

З грудня 2013 року подружні стосунки між сторонами припинені, позивачка з сином переїхали на постійне місце проживання до м.Херсон, де й проживають на даний час.

04 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов"язків, життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та не приймає участі у його вихованні.

Син перебуває на її утриманні, вона самостійно виховує та піклується про нього.

Крім того, син має безумовне бажання змінити прізвище на "ОСОБА_4", тобто на її дівоче, а по батькові з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".

Просить суд, позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, зобов"язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського РУЮ внести зміни до актового запису про народження дитини щодо зміни прізвища та по батькові.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак у судове засідання не з"явився без повідомлення причин. В судовому засіданні 07 жовтня 2016 року позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що поспішив з усиновленням дитини позивачки, оскільки подружні стосунки не склалися. На даний час має іншу сім"ю та власних дітей, займатися вихованням усиновленої дитини наміру не має.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи за наявності достатніх для прийняття судового рішення даних про їх позиції щодо предмету спору.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року, який розірвали згідно з рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2014 року.

ОСОБА_1 є матір"ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач його батьком, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2012 року та додаткового рішення цього ж суду від 15 травня 2012 року ОСОБА_3 є усиновлювачем ОСОБА_4, з актового запису про народження дитини вилучено відомості про батька, внесено зміни в частині зміни прізвища на "ОСОБА_4" по батькові на "ОСОБА_4".

Біологічним батьком хлопчика є ОСОБА_7, який заочним рішенням Снігурівського районного суду від 17.10.2011 року був позбавлений відносно сина батьківських прав (а.с.10).

Подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2013 року, з того часу вони проживають окремо, син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Місцем проживання хлопчика на даний час є м.Херсон, він із матір"ю проживає у найманій квартирі, у якій створено умови для його проживання, що підтверджено актом обстеження від 23.08.2016 року (а.с.21).

Відповідач фактично проживає у с.Баратівка Снігурівського району, пояснив, що має іншу сім"ю та власних дітей. З грудня 2013 року він жодного разу сина не бачив, не спілкувався з ним, його вихованням та матеріальним забезпеченням не займався, не цікавився його життям, навчанням, станом здоров"я.

Як видно з довідки Херсонської спеціалізованої школи 1-111 ступенів №31 з поглибленим вивченням історії, права та іноземних мов Херсонської міської ради від 05.08.2016 року ОСОБА_4 навчається у 5-В класі, батько дитини не опікується навчанням та вихованням сина, зв"язку із школою не підтримує, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається мати (а.с.20).

У висновку ООП Корабельної районної у м.Херсоні ради від 07.10.2016 року визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч.4 ст.232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і покладає на нього обов"язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України, Конвенції про права дитини, позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 вищеназваної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до сина відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини повністю визнав, виявив байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обав"язки у подальшому бажання не має.

Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини.

Заслуханий в судовому засіданні на виконання вимог ст.12 Конвенції ООН про права дитини ОСОБА_4 розповів, що батько ОСОБА_3 не цікавиться ним, не телефонує, став йому чужою людиною, готовий проживати з лише з матір"ю.

З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідача ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, що згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому позовні вимоги у цій частині обгрунтовані й підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог щодо зміни прізвища, по-батькові дитини та внесення зміни в актовий запис, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 і ч.5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У разі, якщо батько змінив своє ім"я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою (ст.148 СК України).

Позивачкою в судовому засіданні не наведено обставин, які засвідчують відповідність інтересам дитини зміни прізвища та по батькові, з такою заявою до ООП позивачка не зверталася. Відповідач щодо позовних вимог у цій частині не заперечив, спору з цього приводу між сторонами немає. Крім того, в позовній заяві позивачка просить зобов"язати відділ державної реєстрації, який не є стороною у справі, вчинити певні дії. За такого, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення лише в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, в іншій частині у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави, оскільки з однієї з двох вимог немайнового характеру, позивачка судовий збір не сплатила.

Керуючись ст.ст.10,60,88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовільнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги позивачем протягом десяти днів з дня проголошення, відповідачем у десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ