Справа № 654/4165/15-ц
Провадження №2/654/186/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника служби в справах дітей Шевченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю Служби у справах дітей Голопристанської РДА про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в:

03.12.2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просить суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувалі в шлюбі. який розірвано 06.07.2015 року. від шлюбу мають двох дітей, доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою. Вважає, що в інтересах дітей проживати з матір'ю виходячи з того, що вона забезпечена житлом, має власний будинок, де проживає з доньками, будинок перебуває в доброму стані, вона тримає власне господарство. Діти ходять до дитячого садка та школи. В той час як батько дітей не може забезпечити дітям нормальні умови проживання та виховання, оскільки проживає з іншою дружиною в будинку, який йому не належить. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, Конвенцію про права дитини, просить визначити місце проживання доньок з нею.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила визначити місце проживання дітей з нею.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на те, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю, як про це зазначено в Декларації прав дитини, прийнятою Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН. Крім того, зазначив, що позивач проживає у власному будинку облаштованому для проживання, виховання, навчання та розвитку дітей. Позивач позитивно характеризується за місцем проживання. В інтересах дітей буде визначення місця їх проживання з матір'ю. Оскільки після розлучення відповідач погрожував позивачу відібрати дітей, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, відмовився від надісланих на адресу суду заперечень, додатково пояснив, що після розлучення з позивачем діти проживали з ним, але з вересня 2015 року, діти проживають з матір'ю за адресою АДРЕСА_2, а він одружився і проживає з дружиною ОСОБА_7 в її будинку за адресою АДРЕСА_1. Він проти цього не заперечує.

Представник служби у справах дітей Голопристанської РДА надала суду та підтримала висновок від 16.02.2016 року № 01-22/111, відповідно до якого батьки малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, сторони в справі, характеризуються позитивно. Обстеження умов проживання як батька та і мати вказує на наявність задовільних умов проживання обох батьків. Проте комісія вважає за доцільне визначити для малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, місце проживання з матір'ю, за адресою АДРЕСА_2

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника служби в справах діткей, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2003 року, який розірвано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.07.2015 року (а.с.4-5).

Від цього шлюбу сторони мають дітей - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, в яких батьками записані сторони в справі (а.с.10,11).

На даний час між сторонами, як батьками малолітніх дітей має місце спір щодо визначення місця проживання доньок.

Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами з липня 2015 року діти залишилися проживати з батьком, але з вересня 2015 року проживають з матір'ю.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов'язків подружжя у шлюбі та сім'ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім'ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч. 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини.

У ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується громадськістю (а.с.7), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 5 класі Долматівської ЗОШ (а.с.12) та відвідує дитячу школу мистецтв (а.с.13), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує Долматівський дошкільний навчальний заклад "Колосок" (а.с.9).

Відповідно до довідки Долматівської сільської ради від 19.11.2015 № 455 ОСОБА_8 не проживає за адресою АДРЕСА_2 з 28.08.2015 року (а.с.8).

Відповідно до висновку служби в справах дітей Голопристанської РДА від 16.02.2016 №01-22/111 сторони, батьки малолітніх дітей, характеризуються позитивно. Мати, ОСОБА_1, проживає в будинку, який відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, знаходиться в задовільному стані, має кухню, коридор та дві кімнати; обладнаний необхідними меблям:, ліжка, стіл, стільці. Родина забезпечена продуктами харчування. Висновок: сім'я має всі необхідні умови для проживання, виховання та навчання малолітніх дітей. З метою соціального захисту прав дітей, та враховуючи що батьки дійшли згоди між собою, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю.

Відповідач в судовому засіданні визнав зазначені обставини справи та не спростовував докази, надані позивачем.

Згідно із ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Приймаючи рішення в даній справі, суд враховує таке.

Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції з прав дитини у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують щоб дитина не розлучалася з батьками, всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Суд, вирішуючи даний спір, враховує, жіночу стать дітей, їх вік, а саме, що на час ухвалення рішення дітям виповнилося п'ять та десять років, в дітей задовільний стан здоров'я, а також суд приймає до уваги такі істотні обставини як наявність у матері власного житла, створення матір'ю належних матеріально-побутових умов для проживання та розвитку дітей. Суд також приймає до уваги ставлення до виконання батьківських обов'язків обох батьків, позитивну громадську характеристику обох батьків, бажання кожного з них забезпечити проживання дітей в атмосфері любові та турботи.

Судом не встановлено виняткових обставин, коли діти могли б бути розлучені з матір'ю.

Обставин, які б виключали залишення дітей з матір'ю, що передбачені ч.2 ст. 161 СК, судом також не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням вказаних вище обставин, місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити з матір'ю, що не суперечить інтересам дітей.

При цьому, суд роз'яснює відповідачу, що він як батько з дітьми не розлучається, батьківських прав та можливості приймати участь у вихованні доньок, спілкуванні з ними не позбавлений.

Судові витрати, а саме судовий збір, які підтверджені відповідними квитанціями, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини, Конвенцією з прав дитини, Конституцією України, ст.ст.141, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голопристанський районний суд.

Суддя І. В. Третьякова