Провадження № 2/200/3080/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Козлової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську. В 2006 році він уклав договір іпотеки з ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якого зазначену квартиру передав в іпотеку банку. При цьому він передав банку оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Рішенням Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 29.10.2012 року зазначений договір іпотеки визнано недійсним і зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» передати позивачу оригінали правовстановлюючих документів. Згідно постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 27.03.2013 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі названого рішення, закінчено у звязку з неможливістю виконання. Позивач звертався до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради із заявою оформити дублікат свідоцтва про право власності на квартиру № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську, на що йому було повідомлено, що оскільки на дану квартиру оформлювався витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для застави квартири, дублікат свідоцтва не може бути виданий.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, де зазначив, що позивачем не доведено факту наявності спору з Дніпропетровською міською радою з питання оформлення права власності на квартиру. Крім того, вважає, що власник може звернутися до суду згідно зі ст.. 392 ЦК України, у разі втрати ним документа,я кий засвідчує право власності. З матеріалів справи зрозуміло, що правовстановлюючі документи втрачено ПАТ КБ «Приватбанк», а не власником. З огляду на викладене, просив у позові відмовити.

В судове засіданні позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою: Тополя-1АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 (Миронівні) Володимирівні, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (а.с. 18 зворот).

Згідно з договором купівлі-продажу частини квартири від 05.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 продали ОСОБА_1 3/4 частини квартири № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську (а.с. 4).

Згідно виконавчого листа від 29.10.2012 року у справі № 403/12002/12 р., виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, зобовязано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську, а саме: свідоцтво про право власності на житло від 04.05.1994 року, видане виконкомом міської ради номадних депутатів, договір купівлі-продажу квартири ВЕВ № 031322 від 05.08.2006 року, витяг з державного реєстру правочинів на вказану квартиру, технічний паспорт на квартиру (а.с. 9).

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 27.03.2013 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 403/112002/12р. закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11).

З листа Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 10.06.2013 року на імя позивача вбачається, що УЖГ не має можливості видати позивачу дублікат свідоцтва про право власності на квартиру № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську, оскільки ОСОБА_1 не були надані документи про зміну по батькові ОСОБА_6, та на вищевказану квартиру оформлювався ОСОБА_5 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.08.2006 року для застави квартири (а.с. 15).

Згідно Інформаційної довідки Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 28.05.2013 року, на вказану квартиру накладено обтяження: на підставі договору іпотеки від 21.09.2006 року, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 28745002 від 12.09.2011 року (а.с. 12).

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осяюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, обовязковою умовою звернення до суду є, зокрема, існування порушення прав чи законних інтересів позивача. Відповідачем у такому разі є фізична або юридична особа, яка оспорює, порушує чи не визнає ці права.

Суд вважає, що позивачем не доведено наявності спору з виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради з питання щодо оформлення права власності на квартиру № 72 в буд. 14 по ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську, тому немає підстав вважати, що відповідачем були порушені або оспорені права позивача.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що в позовних вимогах необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску