Справа № 360/2535/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ? Унятицького Д.Є.

за участю секретарів - Андрієнко М.О., Буларги Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Бородянський ВП Ірпінського ВП ГУ НПУ в Київській області про виселення з приватного житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником жилого будинку в АДРЕСА_1, в якому проживає також його колишня дружина ОСОБА_3 Відповідачка створює для нього (позивача) та їх дітей умови, за яких спільне проживання з нею в будинку є неможливим, а саме псує та викрадає його особисті речі, вчиняє сварки, інші протиправні дії, в зв'язку з чим він неодноразово звертався до Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області, але вжиті заходи до запобігання її агресивної поведінки виявилися безрезультатними. Відповідачка не сплачує за комунальні послуги, ознайомлюється та користується з особистими паперами, зверталась до контролюючих органів з приводу його працевлаштування в іншому районі, не переселяється в іншу кімнату, яку він їй пропонує зайняти. Крім того, проживання та реєстрація відповідачки в будинку обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, призводить до втручання в його особисте життя.

Тому просив виселити відповідачку з вказаного будинку та зобов'язати Бородянський РВ ГУ МВС України зняти її з реєстрації в цьому будинку.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив, додав, що комунальні послуги відповідачка має можливість оплачувати, з'ясувавши необхідні суми у відповідних комунальних службах.

Відповідачка та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, вважали, що відповідачка має право на проживання в будинку позивача і після розлучення з ним, оскільки вселилась та зареєстрована в цьому будинку за згодою власника. Там же проживають їх діти в тому числі і неповнолітня донька, яка потребує її піклування. Відповідачка не перешкоджає позивачу користуватись даним будинком. Не псує його, а навпаки турбується про належний його стан, приймає участь у проведенні необхідних ремонтних робіт, слідкує за чистотою в домі. Сварки між нею та позивачем дійсно іноді трапляються, але з вини самого позивача, який їх вчиняє за надуманими причинами, зокрема, щодо ніби то крадіжки нею його речей, що не відповідає дійсності. Комунальні послуги не оплачує, оскільки на неодноразові прохання надати квитанції позивач їй відмовляє, а в комунальних службах їй не надають дані про вартість спожитих комунальних послуг, оскільки вона не являється власником будинку. Проти виселення заперечувала, оскільки не має іншого житла.

Третя особа - Бородянський ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідачки ОСОБА_4, покази свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 04 грудня 2002 року належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Дружня Бородянського району по АДРЕСА_1, в якому крім позивача також постійно проживає та зареєстрована з 25 липня 1997 року його колишня дружина - відповідачка по справі ОСОБА_3, шлюб з якою розірвано 17 грудня 2008 року, та їх неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.11, 12, 14, 48-53) та визнається сторонами.

В обґрунтування своїх вимог щодо виселення відповідачки з його будинку позивач посилається на те, що ОСОБА_3 систематично порушує правила співжиття, робить неможливим їх спільне проживання в будинку, псує будинок, викрадає його речі з приводу чого він неодноразово звертався до Бородянського РВ ГУ МВС України та прокуратури Бородянського району, але відповідачка ні на що не зважає та продовжує свої неправомірні дії.

Правомірність вселення відповідачки у спірний житловий будинок встановлена рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 серпня 2014 року (а.с.76-77).

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено, що між позивачем та відповідачкою протягом останніх років виникають сварки з приводу ведення господарства, розподілу їх спільного майна після розлучення та інших питань, що пов'язані із спільним побутом. Зазначені обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_5, копіями висновків Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області по розгляду заяв та повідомлень позивача від 6 грудня 2012 року, 5 травня 2013 року (а.с.25), 10 травня 2013 року, 27 серпня 2013 року (а.с.24), 14 листопада 2013 року (а.с.23), 31 березня 2014 року (а.с.22), 28 червня 2014 року, копіями постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 27 жовтня 2008 року (а.с.20-21), оглянутими в судовому засіданні відмовними матеріалами від 14 листопада 2013 року, 05 травня 2013 року, 16 червня 2015 року, 28 червня 2014 року, 16 лютого 2012 року.

Зазначеним обставинам в рішенні Бородянського районного суду Київської області від 06 серпня 2014 року надано відповідну правову оцінку і на думку суду вказані обставини не являлись підставою для виселення відповідачки з будинку, що належить позивачу.

Враховуючи викладене, приєднання до обставин, що на думку позивача являлись підставою для виселення при зверненні до суду в 2014 році, нових обставин щодо відмови відповідачки оплачувати комунальні послуги, звернення до правоохоронних органів з приводу неправомірної поведінки відповідачки, в сукупності не являються обставинами, що відповідно до ст. 116 ЖК України, можуть бути підставою для виселення відповідачки із правомірно займаного нею житлового приміщення. Обставини щодо відмови оплачувати комунальні послуги, порядку користування житловими приміщеннями також не являються підставами для виселення, а лише можуть бути підставою для звернення до суду із позовом про захист відповідних прав.

Таким чином, суду не надано жодних доказів того, що відповідачка ОСОБА_3 вчиняє насильство в сім'ї, умисно порушує правила співжиття, систематично робить неможливим проживання для інших членів сім'ї в спірному будинку, також не надано доказів притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності та про належно вжиті заходи попередження або громадського впливу.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Враховуючи викладене, наявність конфліктів та неприязних відносин між сторонами, звернення позивача до правоохоронних органів із заявами без застосування відповідних заходів впливу та/або попереджень не є належною правовою підставою для виселення без надання жилого приміщення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки підстав для виселення відповідачки з будинку позивача не вбачається, то в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст. 9,16,109,116,156-157 ЖК України, ст. ст. 10,11.209,212-215, 218 суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Бородянський ВП Ірпінського ВП ГУ НПУ в Київській області про виселення з приватного житлового будинку відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддяД.Унятицький