Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

за участю: прокурора Куцин Я.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом Ужгородської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації, Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2015 року, кримінальне провадження № 0001315 від 07.10.2014 року, відносно ОСОБА_1 за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України (необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження) було закрито, а ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у звязку із примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Потерпілим від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_3, який за наслідками отриманих тілесних ушкоджень в результаті вчиненого щодо нього кримінального правопорушення ОСОБА_1, перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології в період з 06.10.2014 року по 17.10.2014 року. Відповідно до інформації вказаного закладу охорони здоровя, витрати на лікування хворого ОСОБА_3 становили 7505,19 грн.

Таким чином, в результаті вчинення злочину ОСОБА_1, державою в особі Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації, Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології на лікування потерпілого ОСОБА_3 затрачено 7505,19 грн., чим спричинено шкоду державним інтересам на вказану суму, що є відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі вищевказаних органів.

В судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав викладених у ньому. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали повністю.

Заслухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, виходячи з їх належності та допустимості наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2015 року кримінальне провадження № 0001315 від 07.10.2014 року, відносно ОСОБА_1 за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України (необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження) було закрито, а ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у звязку із примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Судом, при винесенні вищевказаної ухвали, яка набула законної сили, встановлено, що «06.10.2014 р. близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 ……, проходячи повз групу з кількох осіб по вул. Новозагородній в м. Чоп навпроти будинку № 6, які стояли в неосвітленій вуличним ліхтарем частині дороги, почув в свою адресу висловлювання, які він розцінив як явну образу, і в цей же час відчув біль в потиличній ділянці голови, який визначив як наслідок кидання твердого невизначеного предмету зі сторони групи осіб в його напрямку. У зв'язку з цим, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та з метою самозахисту від можливого групового нападу на нього, діючи на випередження такого нападу, поштовхом підняв з поверхні землі та відкинув від себе найближче стоячого з групи осіб, яким виявився неповнолітні ОСОБА_3, від чого останній впав на землю та внаслідок ударяння об асфальтне покриття та насип гравію, біля якого стояв, отримав тілесні ушкодження у вигляді ділянок депігментації на шкірних покривах спини та правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта № 971 від 17.11.2014 р. та доповнення до нього кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я чи незначної стійкої втрати працездатності, а також закритий перелом (підокісний) середньої третини діалізу правої ключиці, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також ВЧМТ, перелом основи черепа, забій головного мозку 2 ступеню, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.».

Судом встановлено, що у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у Обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології.

Згідно положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.

Порядком обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я.

Згідно відповіді Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології № 164-В від 15.04.2016 року на запит Ужгородської місцевої прокуратури, сума видатків на лікування хворого ОСОБА_3 протягом 11 днів склала 7505,19 грн.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

За таких обставин, враховуючи, що дослідженими в ході судового розгляду матеріалами підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України, в результаті вчинення якого ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження, що потягло за собою необхідність його стаціонарного лікування, витрати на яке становлять 7505,19 грн., суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведене з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути 1378,00 грн. судового збору.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, ст. ст. 1206 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Ужгородської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації, Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 кошти, витрачені Обласним клінічним центром нейрохірургії та неврології на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 у розмірі 7505,19 грн. на рахунок обласного бюджету Закарпатської області, р/р 0001 в ГУ ДКУ СУ в Закарпатській області, МФО 812016, .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Придачук