22-ц/775/619/2016(м)
Єдиний унікальний номер 220/606/16-ц
Номер провадження 22ц/775/619/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Пономарьов О.П.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Биліни Т.І., Сороки Г.П.

за участю секретаря - Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, треті особи КП Великоновосілківське БТІ, відділ реєстраційної служби Великоновосілківської райдержадміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій Андріївської сільської ради незаконними та скасування рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року, деяких записів Погосподарських книг Андріївської сільської ради, скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності,скасування свідоцтв про право на спадщину, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій Андріївської сільської ради та скасування рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року № 89; деяких записів 1 розділу у Погосподарських книгах Андріївської сільської ради за 2006-2015 роки;свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на жилий будинок АДРЕСА_1 та скасування свідоцтв про право на спадщину, отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позов мотивує тим, що у 1965 році рішенням виконкому Андріївської сільської ради «Про надання земельної дільники під забудову ОСОБА_7» його діду було відведено земельну ділянку під забудову жилого дома в АДРЕСА_1 в розмірі 0,56 га., який дід побудував у 1966 році.

Після смерті діда у ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружиною та бабусею позивача - ОСОБА_8 було отримано свідоцтво про право особистої власності на дану будівлю, видане Андріївською сільською радою.

Після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилася спадщина у вигляді вказаної будівлі,земельної частки (паю) та майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства.

На момент смерті бабусі з нею в будинку проживали її дочка ОСОБА_9, яка є матір'ю позивача, та він. Посилаючись на приписи ст. 549 ЦК УРСР (1963 р) вважає, що фактично його мати вступила в управління та володіння спадковим майном, але у подальшому не оформила своїх спадкових прав. У свою чергу, троє синів бабусі ОСОБА_8 - ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 спадщину не прийняли, із заявою до нотаріуса не звертались.

Разом з цим, у вересні 2004 року виконавчий комітет Андріївської сільської ради прийняв рішення від 28.09.2004 року № 89 «Об оформлении права собственности на домовладение АДРЕСА_1», яким за ОСОБА_6, який є сином ОСОБА_8, визнано право власності на спірне домоволодіння, яке той начебто побудував у 1986 році, та Великоновосілківським бюро технічної інвентаризації йому було видане свідоцтво про право власності.

Отже,на думку позивача, внаслідок неправомірних дій відповідача, відбулося незаконне набуття права власності на спірне майно ОСОБА_6,на той час, коли фактично власником спадкового будинку була його мати. Це порушує його майнові права, оскільки він є спадкоємцем після своєї матері ОСОБА_9

Крім того, при винесенні оскаржуваного рішення від 28.09.2004 року, Андріївська сільська рада зважала на записи Погосподарських книг за період з 2000-2005 років за особовим рахунком НОМЕР_1, де начебто ОСОБА_6 є членом даного господарства. Вважає дані записи незаконними, оскільки ОСОБА_6 не був зареєстрований та не проживав у будівлі АДРЕСА_1, отже підстав вважати його членом даного господарства не було.

Просив визнати незаконними дії та скасувати рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року, № 89; скасувати деякі записи 1 розділу у Погосподарських книгах Андріївської сільської ради за 2001-2015 роки, свідоцтво про право власності та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на жилий будинок АДРЕСА_1. Крім того,з урахуванням уточнених вимог, просив скасувати видані державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину, отримані після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, його спадкоємцями - ОСОБА_3 та ОСОБА_4( треті особи у справі) на право спадкування домоволодінням АДРЕСА_1.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії відповідача Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, стосовно прийняття рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року № 89 «Об оформлении права собственности на домовладение АДРЕСА_1» - незаконними.

Скасовано рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, від 28.09.2004 року, № 89, «Об оформлении права собственности на домовладение АДРЕСА_1».

Скасовано записи 1 розділу у Погосподарських книгах Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, на 2001 - 2005 роки за особовим рахунком № НОМЕР_1, на 2006 - 2010 роки за особовим рахунком № НОМЕР_2, на 2011 - 2015 роки за особовим рахунком № НОМЕР_3.

Скасовано свідоцтво про право власності за ОСОБА_6 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виключення інформації (відомостей) щодо власника нерухомого майна - ОСОБА_6.

Визнано частково недійсним видані державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на право спадкування домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не залучив у якості третьої особи державного нотаріуса Курахівської нотаріальної контори, а у вступній та описовій частині рішення судом не зазначено зміст та підставу його позовних вимог про скасування свідоцтв про право на спадщину.

Суд не навів обґрунтування часткового задоволення даних позовних вимог, та не звернув уваги, що фактично невиконання третіми особами ухвали суду про забезпечення позову від 01квітня 2016 року, яким було заборонено вчиняти будь-які дії щодо прийняття спадщин після померлого ОСОБА_6,стало наслідком незаконного отримання свідоцтв про право на спадщину третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Крім того, суд невірно виклав у рішенні ставлення відповідача до позовної заяви, зокрема, той факт,що представник Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області фактично позов визнала, та третіх осіб - комунального підприємства Великоновосілківське БТІ, та відділу реєстраційної служби Великоновосілківської райдержадміністрації, які також не заперечували проти позовних вимог.

До того, ж суд, зробивши у мотивувальній частини рішення висновок про скасування рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради та необхідність скасування правових наслідків, які він породжував, обмежився у резолютивній частині лише приписами щодо визнання частково недійсним свідоцтв про право власності на спадщину та не скасував їх.

В свою чергу ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що справа мала розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Крім того, незважаючи на те, що позивачем до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не висуваються окремі матеріально - правові вимоги як до відповідачів, суд ухвалив рішення про скасування належним їй та її сину свідоцтв про право на спадщину за законом та правовстановлюючих документів, належних їх спадкодавцю. В даному випадку апелянт та її син повинні бути залучені до участі у справі у якості співвідповідачів, оскільки мова йде про скасування належних їм правовстановлюючих документів. Наголошує, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки він міг дізнатися про існуюче порушення своїх прав починаючи з дня прийняття рішення Андріївською сільрадою від 28.09.2004 р. №89. Таким чином, строк позовної давності у даному випадку сплинув 29.09.2007 року, однак ОСОБА_4 не могла заявити про застосування судом позовної давності,оскільки вона є третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних прав на предмет спору. Зауважує щодо помилок у рішенні виконавчого комітету Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 28.09.2004 р. №89 «Об оформлении права собственности на домовладение АДРЕСА_1», оскільки реквізити даного рішення, а саме номер рішення та дата його прийняття не збігаються з свідоцтвом про право власності на будинок , виданий її чоловіку ОСОБА_6 Крім того, апелянт зазначає, що посилання позивача на те, що бабусі позивача ОСОБА_8 належить домогосподарство у АДРЕСА_1 не заслуговують на увагу, оскільки згідно свідоцтва про право приватної власності від 04.02.1988 року ОСОБА_8 належить на праві приватної власності домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, як зазначено в позові та рішенні суду. Просила скасувати дане рішення та скасувати накладену судом 1 інстанції відповідно до ухвали суду від 01.02.2016 року заборону будь-яким особам вчиняти дії з домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності представника відповідача та третіх осіб, які надали заяви про слухання справи за їх відсутність. ( том 3 а.с. 95, том 3 а.с.65-66, том. 3 а.с.78-79, 82)

Заслухавши суддю - доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_13 та адвоката Стеценко Ю.В., які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та у судовому засіданні 25.10.2016 року уточнили, що оскаржують рішення в частині часткового задоволення позову про скасування свідоцтв про право на спадщину, та просили задовольнити дані позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_4; взявши до уваги пояснення представника Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області Зятіної Л.В. у судовому засіданні 04.10.2015 року,яка просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її письмові заяви від 19.09.2016 року за № 1086 та від 24.10.2016 року за № 1185 , в якій вона залишила розгляд справи на розсуд суду( том 2 а.с. 148-149, том. 3 а.с. 95), заяву третьої особи КП Великоновосілківське БТІ, які проти апеляційних скарг як ОСОБА_1 так і ОСОБА_4 не заперечували (том 2 а.с. 143, 172-173, том3 а.с.65-66), заяв відділу реєстраційної служби Великоновосілківської райдержадміністрації , в якій просили справу розглянути відповідно до вимог чинного законодавства(том 3 а.с. 36-37); ознайомившись із письмовими заявами ОСОБА_4,ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в яких останні просили апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити та відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1(том 2 а.с. 144, 147,198,234 том 3 а.с.82). дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 - частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

Отже, за змістом даних норм закону, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо предмету спора.

Заявляючи позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 р. №89, позивач стверджує, що предметом спору є жилий будинок АДРЕСА_1. Скасування даного рішення йому потрібно для подальшого користування на законних підставах даним будинком, з усіма по господарськими будівлями та спорудами та з метою захисту своїх майнових прав необхідно вирішувати питання про визнання права власності на даний жилий будинок. Це і є підставою для звернення до суду з даною позовною вимогою. (том1 а.с.7) Аналогічна позиція позивача викладена і його у письмових запереченнях проти апеляційної скарги ОСОБА_4 ( том 2 а.с. 159)

Крім того, позивач просив скасувати записі Погосподарських книг Андріївської сільської ради, а саме - з 2001-2015 роки, оскільки стверджував, що рішення Андріївської сільської ради від 28 вересня 2004 року видане на підставі незаконних записів в Погосподарській книзі , особовий рахунок № НОМЕР_1 за 2001-2005 роки, згідно яких ОСОБА_6 числиться як член господарства АДРЕСА_1, тоді як ОСОБА_6 не проживав у цьому будинку та не був в ньому зареєстрований, тому не міг бути членом господарства.

Отже, за змістом позовної заяви предметом спору є будинок, який позивач вважає об'єктом спадкового майна після померлої бабусі ОСОБА_8 та його матері ОСОБА_16, який позивач бажає захистити у спосіб , передбачений ч. 3, 10 ст. 15 ЦК України.

Спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства, а доводи апеляції ОСОБА_4 щодо наявності публічно-правових відносин є помилковими.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказівсторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : 1) чи мали місце обставини , якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення , та якими доказами вони підтверджуються.

Отже,суд мав встановити, чи мали місце обставини, на які посилався позивач, які б стали підставою для задоволення його позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право приватної власності від 04.02.1988 року ОСОБА_8 належить домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Великоновосілківського району від 20.01.1988 року. ( а.с. том 1 а.с. 24)

Згідно свідоцтва про народження, мати позивача ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_8. (том 1 а.с. 26)

Згідно матеріалів справи ( свідоцтв про одруження ) ОСОБА_9 з 21 травня 1958 рік по 28 травня 1982 року мала прізвище ОСОБА_9( а.с. том. 1 а.с.27,28,29)

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після ОСОБА_8 відсутня та матеріали справи не містять даних про смерть ОСОБА_8 ( том 3 а.с. 61)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане Андріївської сільською радою Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_18.(том3 а.с. 50)

Згідно спадкової справи, після померлої ОСОБА_18 до Великоновосілківської нотаріальної контори звернулись її діти - син ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. До нотаріальної контори також звернулись сини померлої - ОСОБА_10, ОСОБА_11 та дочка ОСОБА_9, які відмовились від належній їм частки спадкового майна на користь ОСОБА_6 та вказали у заявах, що спадщину в шестимісячний строк ними не прийнято, на нього не претендують та звертатись в суд за продовженням строку не будуть. ( том 3 а.с. 45, 47, 48,49)

Матеріали спадкової справи також містять судове рішення Великоновосілківського міського суду Донецької від 31 серпня 2001 року, яким встановлений факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_18 є рідною матір'ю ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 , ОСОБА_9. Судове рішення набрало чинності 01.10.2001 року. (том 3 а.с. 51)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2001 року спадкоємцем ОСОБА_18 є ОСОБА_6 та спадкове майно складається з земельної частки в ксп « Перемога» Великоновосілківського району розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах. (том 3 а.с 57)

Матеріали даної спадкової справи не містять заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_9.

Згідно до ч.1,3 статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом про захист порушених майнових спадкових прав, позивач мав би довести суду щодо наявності у нього обґрунтованої юридичної заінтересованості щодо предмету спора.

Обгрутновуючи свої позовні вимоги, позивач стверджував, що спірний будинок є предметом спадкового майна після померлої бабусі ОСОБА_8 , яку прийняла його мати ОСОБА_9 шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки проживала разом з нею та після смерті залишилась проживати у цьому будинку, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини мати не зверталась. При цьому ОСОБА_9 була постійно зареєстрована в АДРЕСА_2. Дану обставину позивач підтвердив і апеляційному суду.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР( правові норми, які діяли на час виникнення спірний правовідносин) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року та п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року (які були чинними станом на 1995 рік ) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка, що "спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним", яка надається нотаріусу.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець мав право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Разом з цим, суду на надано належних доказів щодо прийняття спадщини ОСОБА_9 ( зокрема, судове рішення про встановлення факту прийняття спадщини) і такі позовні вимоги позивачем не заявляються.

Відповідно до ч.4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища , яке існувало до порушення.

З оглядом на встановлені обставини, у суду не було підстав вважати порушеними спадкові права позивача та захищати їх в спосіб, обраний ним.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на майно, яке видане Андріївською сільською радою 05.11.2004 року, власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6.( а.с. том 1 а.с.200)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. ( том 1 а.с.192)

Згідно спадкової справи, яка відкрилась після померлого ОСОБА_6 НОМЕР_5, спадкоємцями його є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які згідно до їх особистих заяв спадщину прийняли. ( том 1 а.с.191,199)

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16 травня 2016 року , видані державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на право спадкування домоволодінням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. (том 1 а.с. 211-212)

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд виходив з того, що незаконним рішенням Андріївської сільської ради , яке винесено на підставі незаконних записів у Погосподарських книгах за 2001-2005 роки, порушуються права позивача. Отже, визнання дій Андріївської сільської ради незаконними та скасування рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року,записів Погосподарських книг Андріївської сільської ради за 2001-2015 роки ,як наслідок, є підставою для визнання незаконним свідоцтва про право власності за померлим ОСОБА_6 на спірне домоволодіння, державної реєстрації права власності на дане майно шляхом виключення інформації (відомостей) щодо власника нерухомого майна - ОСОБА_6 та визнання частково недійсним видані державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на право спадкування домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Разом з цим, рішення Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 28.09.2004 року № 89 «Об оформлении права собственности на домовладение АДРЕСА_1» є актом індивідуальної дії та стосується приватних прав ОСОБА_6, правонаступниками якого є треті особи ОСОБА_3, та ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказувала, що суд ухвалив рішення про скасування належним їй та її сину свідоцтв про право на спадщину за законом. В даному випадку вона та її син повинні бути залучені до участі у справі у якості співвідповідачів, оскільки мова йде про скасування належних їм правовстановлюючих документів. Крім того, стверджує, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки він міг дізнатися про існуюче порушення своїх прав починаючи з дня прийняття рішення Андріївською сільрадою від 28.09.2004 р. №89. Таким чином, строк позовної давності у даному випадку сплинув 29.09.2007 року, однак ОСОБА_4 не могла заявити про застосування судом позовної давності,оскільки вона є третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних прав на предмет спору.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов'язків, визначених ст.ст. 3, 27 та 31 ЦПК України сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі( зокрема, третіх осіб) є, між іншого, те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом та на сторони поширюються усі наслідки та властивості судового рішення.

Правовий статус ОСОБА_4 та ОСОБА_19 визначений як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Згідно ч.3 статті 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог,мають процесуальні права і обов'язки, встановлені ст. 27 ЦПК України та на них не поширюються права, передбачені ст. 31 ЦПК України.

За змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Третя особа не є стороною у спорі, а лише особою, яка бере участь у справі.

Оскільки ст. 267 ЦК України є нормою матеріального права , заявити про застосування позовної давності може лише відповідач, його представник, або особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Апеляційний суд за законом не має право змінювати процесуальне положення осіб, що беруть участь у справі, а відсутність згоди позивача на заміну відповідача на належного є підставою для відмови у позові після розгляду справи по суті.

Отже, вирішив права третіх осіб, суд припустився порушення процесуального права, яке є підставою для скасування рішення у повному обсязі, як таке, що зачіплює інтереси апелянта ОСОБА_4

Крім того, апелянт ОСОБА_1 у позовній заяві просив скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2016 року , видані державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори свідоцтва ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на право спадкування домоволодінням, що находиться за адресою АДРЕСА_1.

Суд у свою чергу, вийшов за межі позовних вимог та визнав частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, належні ОСОБА_4 та ОСОБА_19

Разом з цим, позовних вимог про визнання недійними даних свідоцтв позивач не заявляв, в ході розгляду справи не змінював підставу та предмет позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.(том2 а.с.83) В апеляційному суді позивач та його представники просили визнати недійсними у повному обсязі свідоцтва про право на спадщину за законом, належні ОСОБА_4 та ОСОБА_19 на право спадкування домоволодінням, що находиться за адресою АДРЕСА_1.(том3 а.с. 93, 98-99 та протокол судового засідання від 25.10.2016 року)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже вимоги позивача в стадії апеляційного розгляду щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом суперечать принципу диспозитивності цивільного судочинства, та суперечать ч.1,2 ст. 11 та ч.2 ст. 31ЦПК України.

З оглядом на викладене, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення позову саме до відповідача Андріївської сільської ради про визнання дій незаконними та скасування рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року,записів Погосподарських книг Андріївської сільської ради за 2001-2005 роки за особовим рахунком № НОМЕР_1, за 2006-2010 роки за особовим рахунком НОМЕР_2, за 2011-2015 роки за особовим рахунком за НОМЕР_3, скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, скасування свідоцтв про право на спадщину з підстав, заявлених позивачем, та враховуючи, що вирішення всіх цих питань зачіплюють інтереси третіх осіб.

Інші пояснення до апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представника, зокрема, про порушення порядку набуття права власності ОСОБА_6 у 2004 році та успадкування домоволодінням третіми особами ОСОБА_4 та ОСОБА_19 після ОСОБА_6 всупереч ухвалі суду про забезпечення позову від 01.04.2016 року, судова колегія не приймає з наведених вище підстав.

Крім того, апеляційна колегія звертає увагу на те, що Погосподарські книги за своєю природою не є нормативним актом. Як пояснила представник відповідача апеляційному суду, в книгу вносились відомості, крім іншого, про власника будинку ,зокрема, ОСОБА_6 Так, з наданих Погосподарських книг по АДРЕСА_1 за 2001-2015 роки вбачається, що в них внесені відомості щодо номеру об'єкта погосподарського обліку, місцезнаходження об'єкту, ПІП голови домогосподарства, анкетні дані на нього, особовий рахунок, наявність або відсутність худоби, відомості щодо землі, особи, яка проводила запис та перевірку та інше.( том 3 а.с. 214-220)

Отже, скасування записів у Погосподарських книгах за 2001-20015 роки загалом не може вважатись законним, зокрема, і з оглядом на ст. 16 ЦК України.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 та про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині скасування судового рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_4 просить скасувати заборону будь-яким особам вчиняти певні дії з домоволодінням,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначену заборону було накладено ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01.04.2016р.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Тож, враховуючи наведене, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки воно віднесене до компетенції суду, який безпосередньо накладав заборону, та до того, ж заходи забезпечення позову діють до набрання судовим рішенням законної сили.

У свою чергу, ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 квітня 2016 року про застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_4 не оскаржує.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 червня 2016 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 про визнання дій Андріївської сільської ради незаконними та скасування рішення Андріївської сільської ради від 28.09.2004 року,записів Погосподарських книг Андріївської сільської ради за 2001-2005 роки за особовим рахунком № НОМЕР_1, за 2006-2010 роки за особовим рахунком НОМЕР_2, за 2011-2015 роки за особовим рахунком за НОМЕР_3, скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, скасування свідоцтв про право на спадщину - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено в протягом 20 днів до суду касаційної інстанції.

Судді

Гаврилова Г.Л.

Сорока Г.П.

Биліна Т.І.