У Х В А Л А

28 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановила:

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2016 року рішення міського суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

29 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року з передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме частини другої статті 183, частини першої статті 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України), пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року, 19 лютого, 14 квітня, 11 травня, 2 червня, 19 серпня 2016 року, та на рішення від 14 травня 2014 року, в яких, на думку заявниці, по іншому застосовані зазначені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, погодився з висновком апеляційного суду, який зазначив, що захворювання дитини є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до статті 185 СК України.

Натомість у наданій для порівняння ухвалі від 11 травня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про збільшення розміру аліментів на дитину відповідно до статті 192 СК України, з підстав погіршення стану здоров'я дитини.

В рішенні від 14 травня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком апеляційного суду про відсутність підстав, передбачених статтею 184 СК України, для нарахування аліментів у твердій грошовій сумі, однак указав на неправильне застосування апеляційним судом частини другої статті 183 цього Кодексу, оскільки зазначена стаття підлягає застосуванню при стягненні аліментів на користь одного стягувача на кількох дітей.

В ухвалі від 14 квітня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про задоволення позову про збільшення розміру аліментів на дитину з огляду на покращення майнового стану відповідача, що відповідно до статті 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів.

Отже, надані заявницею для порівняння судові рішення не можуть бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки висновки зазначені у цих судових рішеннях та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, встановлених судами.

Що стосується наведених у заяві ОСОБА_4 доводів про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, то заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою перегляду судового рішення суду касаційної інстанції є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарження судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Так, на підтвердження своїх доводів щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права ОСОБА_4 додала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року, 19 лютого, 2 червня, 19 серпня 2016 року, в яких суд касаційної інстанції відкрив провадження у справах та витребував матеріали цивільних справ.

Отже, заявниця подала заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року з процесуальних підстав, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України у зв'язку з необґрунтованістю касаційної скарги то правові підстави для перегляду цієї ухвали за пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України відсутні.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку, викладеному в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» не може братися до уваги, оскільки зазначена постанова не є судовим рішенням, на яке слід посилатись на підтвердження підстави для подання заяви, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України відмовити.

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко