У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Бондаренко Н.В., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Мельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Дубенського Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа 2-496/10 від 30.06.2010 року, виданого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 замінивши стягувача на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вважаючи дану ухвалу незаконною через порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне зясування обставин справи, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21 червня 2013 року, винесеної державним виконавцем Дубенського міськрайонного управління юстиції, виконавчий лист №2-496, виданий Дубенським міськрайонним судом від 30 червня 2010 року про стягнення з нього 50 119,63 грн., повернуто стягувачеві ОСОБА_3 При цьому зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 21 червня 2016 року.

Разом з тим, за змістом ч.ч.1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла з 09 березня 2011 року, тобто на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа №2-496 від 30 червня 2010 року, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільні справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішення законної сили.

Таким чином, для повторного виконання листа №2-496 від 30 червня 2010 року з дня його повернення 21 червня 2013 року, згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» встановлювався строк протягом одного року, тобто до 21 червня 2014 року.

Зазначає, що оскільки до 21 червня 2014 року ОСОБА_3 повторно виконавчий лист №2-496 від 30 червня 2010 року не предявив, відтак строк на його предявлення було пропущено, у звязку з чим такий строк є пропущеним і для ОСОБА_2 як спадкоємця, а тому вважає, що суд першої інстанції, позбавивши його права наводити свої доводи та подавати докази та не зясувавши обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, безпідставно задовольнив заяву ОСОБА_2 та замінив її як сторону виконавчого провадження.

Крім того, вказує на те, що судом не встановлено та не досліджено: чи дійсно ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, оскільки суд не навів якими доказами підтверджено дану обставину, чи є інші спадкоємці, яких слідує залучити до участі у справі, та яка частка в спадщині належить кожному з них, судом також не надано жодної оцінки тому факту, що не може бути замінена сторона виконавчого провадження, яке не відкрито, враховуючи, що на виконанні в ДВС виконавчий лист взагалі на час розгляду справи в суді не перебував.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3, на підставі рішення Дубенського міськрайонного суду від 16.06.2010р. видано цим судом виконавчий лист № 2-496, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 50 119,63 грн.

12 березня 2015р. ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 березня 2015р.

Після смерті ОСОБА_3 його спадкоємцем стала дружина, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за законом від 13 травня 2016р.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 червня 2010р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 48 919 грн. матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП та 1 500 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що стягнення матеріальної шкоди в наслідок пошкодження при ДТП автомобіля ОСОБА_3 не відноситься до прав, що нерозривно звязані з його особою, а тому його права на відшкодування цієї шкоди підлягають спадкуванню. Проте стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, колегія суддів вважає такими правами, які нерозривно звязані з його особою, а тому не підлягають спадкуванню, а отже в цій частині (стягнення моральної шкоди в сумі 1 500 грн.) ОСОБА_2 не може бути замінена на стягувача у виконавчому провадженні.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно керуючись ст. 378 ЦПК України та ч.5 ст. 8 Закону України „Про виконавче провадження замінив сторону у виконавчому провадженні її правонаступником. Однак колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 слід замінити на стягувача у виконавчому провадженні тільки в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 48 919 грн.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на ті обставини, що судом не встановлено чи є ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка не заслуговують на увагу, оскільки інші особи із заявою про заміну їх, як сторони у виконавчому провадженні до суду не зверталися і таких судом не встановлено.

Не пропущенні ОСОБА_2 і строки для звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. При розгляді заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції вирішував питання про її право на заміну сторони у виконавчому провадженні, а не подання нею виконавчого листа для виконання, на подачу якого, за твердженням ОСОБА_1 вона пропустила строк.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що заміна сторони може мати місце тільки у відкритому виконавчому провадженні, а з поверненням виконавчого листа ОСОБА_3 воно таким не являється.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження.

Поверненням виконавчого листа ОСОБА_3 на підставі ст. 46 згаданого Закону, у звязку з відсутністю майна у боржника ОСОБА_1 не являється закінченням виконавчого провадження, оскільки не позбавляє стягувача права повторно предявити виконавчий документ до виконання. Постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не виносилося.

Враховуючи викладені обставини, ухвала суду першої інстанції підлягає частковій зміні, із заміною ОСОБА_2 на стягувача у виконавчому провадженні тільки в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 48 919 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 липня 2016 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

Замінити сторону у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-496/10 від 30.06.2010р., виданого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 замінивши стягувача на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 48 919 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4