АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4002/16 Справа № 2-490/11 Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2007 року. ( а.с.43)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали судді та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову і зняття арешту з квартири, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів, у січні 2010 року АКБ «Форум» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 07 квітня 2008 року в сумі 5 518 705,04 грн. ( а.с.1)

02 березня 2016 року ПАТ «Банк Форум» подав заяву про забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суддя керувався нормами ст. 151-153 ЦПК України, дійшовши висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, з обґрунтуванням необхідності його застосування, та інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову просив накласти арешт на все майно ОСОБА_3, зокрема, але не виключно, АДРЕСА_2 ( а.с.35)

Меж тим, суддею суду першої інстанції було постановлено ухвалу про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка не була зазначена в заяві про забезпечення позову.

Таким чином, суддя з власної ініціативи змінив предмет забезпечення позову, що є порушенням принципу диспозитивності процесу, оскільки законодавець не надає суду право самостійно обирати предмет та вид забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В силу ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

У порушення вказаних норм Закону, суддею не було зазначено підстави обрання такого виду забезпечення позову, як накладання арешту на квартиру.

Крім того, суддя, постановляючи ухвалу від 03 березня 2016 року, не з*ясував та не перевірив хто на даний час є власником квартири, на яку він наклав арешт.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2, як додаток до неї надав договір купівлі-продажу від 27 травня 2008 року, за яким спірна квартира ОСОБА_3 була продана ОСОБА_2 ( а.с.51

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. А отже апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: