У х в а л а

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а :

Московський районний суд м. Харкова рішенням від 29 жовтня

2014 року позов ОСОБА_4 задовольнив, постановив стягнути з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6 тис. 487 грн 84 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди, 3 тис. грн у рахунок відшкодування немайнової шкоди; стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») на користь ОСОБА_4 6 тис. 866 грн 16 коп. рахунок відшкодування майнової шкоди.

Апеляційний суд Харківської області рішенням від 30 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди змінив, у задоволенні позову в цій частині відмовив; стягнув з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 5 тис. 77 грн 84 коп., стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1 тис. 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 лютого 2016 року касаційну скаргу ПАТ «СК «Універсальна» відхилила, рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

14 травня 2016 року ПАТ «СК «Універсальна» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 1194 Цивільного кодексу України та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 20 листопада 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня, 29 липня та 16 вересня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що на ОСОБА_5 може бути покладена відповідальність за шкоду заподіяну позивачу, якщо розмір такої шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.

Разом з тим у наданих для порівняння рішеннях судів касаційної інстанції містяться такі висновки:

- у постанові від 20 листопада 2012 року Вищий господарський суд України та ухвалі від 14 січня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначили, що особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою;

- в ухвалах від 29 липня та 16 вересня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасувавши ухвалені у справах судові рішення та направивши справи на новий розгляд, указав на порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справ.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 15 лютого 2016 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року висновку, оскільки судові рішення, про перегляд яких подано заяву, не суперечить зазначеному висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, а відтак в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою за заявою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк