АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», ОСОБА_2 про визнання права державної власності на витребування майна з чужого володіння, в обґрунтування своїх вимог позовній заяві та в заяві про зміну підстави позову шляхом збільшення позовних вимог посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року у справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення ФДМУ задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року №114 в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" цих гуртожитків; визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного БМТ "Дніпроважбуд", затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на вказані гуртожитки: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_7 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_8; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" вказані гуртожитки. В іншій частині позову відмовлено у зв'язку з тим, що решта приміщень вже не є власністю ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" і на час розгляду справи частина майна знаходиться у третіх осіб, а саме: підвальне приміщення,1,3 поверхи гуртожитку АДРЕСА_8 яким воно відчужене. Виходячи з встановлених у цьому судовому рішенні обставин недійсності правових підстав набуття ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" права власності на вказані гуртожитки та того, що це майно підлягає поверненню у власність держави, а також у зв'язку з тим, що частина житлового фонду - гуртожитків, була відчужена третім особам, зокрема, ОСОБА_2 - приміщення ІІІ поверху у будівлі гуртожитку №4 літ. А-5: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз .ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV - тамбур, V - сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ - сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ - сходи, розташованого за адресою: АДРЕСА_8, що на час такого відчуження було заборонено законом і про що набувач повинен був знати, позивач просив суд визнати право власності за державою в особі регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області - приміщення ІІІ поверху у будівлі гуртожитку №4 літ. А-5: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз .ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV - тамбур, V - сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ - сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ - сходи, розташованого за адресою: АДРЕСА_8; витребувати із володіння ОСОБА_2 вказане майно на користь позивача.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2015 року провадження у даній справі закрито в частині пред'явлених позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» на підставі п.7 ч.1 ст. 206 ЦПК України.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року позовні вимоги прокурора Індустріального району м.Дніпропетровська в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння - задоволено.

Визнано за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_8, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення на ІІІ поверсі: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз. ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV - тамбур, V - сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ - сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ - сходи.

Витребувано із володіння ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_8, а саме: частину будівлі гуртожитку літ. А-5 приміщення на ІІІ поверсі: прим.24 поз.1, прим. 25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз. ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV - тамбур, V - сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ - сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ - сходи.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 6090 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування або зміни рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, договором купівлі-продажу житлового будинку від 18 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л., зареєстрованому в реєстрі за №3398 Відкрите акціонерне товариство Будівельно-монтажна фірма « Дніпроважбуд» продало, а ОСОБА_2 купив частину будівлі гуртожитку АДРЕСА_8. Для продажу у літ.А-5 на ІІІ поверсі: прим.24 поз.1, прим.25 поз.1, прим.26 поз.1, прим.27 поз.1, прим.28. поз.1, прим.29 поз.1, прм.30 поз.1, прим.31 поз.1, прим.32 поз.1, прим.33 поз.1, прим.34 поз.1, прим.35 поз.1, прим.36 поз.1, прим.37 поз.1, прим.38 поз.1, прим.39 поз.1, прим.40 поз.1, прим.41 поз.1, прим.42 поз.1, прим.43 поз.1, прим.44 поз.1, прим.45 поз.1, прим.46 поз.1, прим.47 поз.1, прим.48 поз.1, прим.49 поз.1, загальною площею 452,2 кв.м., поз .ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ,ІХ,Х,ХІ,ХІІ,ХІІІ загальною площею 191,8 кв.м. в загальному користуванні: ганки літ. а-ІІ, а-ІІІ, на І поверсі І-тамбур, ІІ- сходи, ІV - тамбур, V - сходи; на ІІ поверсі І-сходи, ІІ - сходи; на ІІІ поверсі: І-сходи, ІІ - сходи. Загальна площа гуртожитку 3302,4 кв.м. Цей об'єкт належить продавцю на підставі Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/62-ЗВП від 01.10.1998р., Перелік нерухомого майна, що передано у власність ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності за реєстровим номером №3071722 ( а.с.49). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно частина будівлі гуртожитку літ. А-5 - приміщення ІІІ поверху по АДРЕСА_8 належить на праві власності ОСОБА_2 ( а.с.207).

Також судом зазначено, що гуртожитки як об'єкти державного житлового фонду не підлягають приватизації.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, задоволено частково позов регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд", треті особи - ОСОБА_5, ТОВ "Торгівельно-офісного центру "Інсток", ТОВ "Трейд технолоджи інвестмент", ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання актів недійсними та визнання права власності:

визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8;

визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.1995 №114 в частині включення в статутний фонд ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8;

визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту "Дніпроважбуд", затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8;

визнано право власності за державою, в особі Регіонального відділення Фонду держмайна по Дніпропетровській області на гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_8, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_7;

вилучено з незаконного володіння ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_8, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_7;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку (додаткового) нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, затвердженого розпорядженням Облдержадміністрації від 05.08.1999 №372-р в частині включення в статутний фонд ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, виданим ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" згідно наказу Облдержадміністрації від 10.09.1999 №2-В "Про надання переліку нерухомого майна" в частині включення в статутний фонд ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України; вирішено питання про розподіл судових витрат; в іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_2 не був стороною по справі при розгляді вищевказаної цивільної справи.

Однак, у зв'язку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді господарським судом справи №40/287, а саме: Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області, ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" і стосовно яких господарським судом встановлені обставини з правомірності набуття права власності на спірний у даній справі гуртожиток (корпоратизації та приватизації), це рішення суду має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, засновник ВАТ БМФ "Дніпроважбуд", включивши до статутного фонду створеного в процесі корпоратизації підприємства спірні гуртожитки, не врахував положень чинного на той момент законодавства…На момент створення ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" та затвердження акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту "Дніпроважбуд" виконкомом Дніпропетровської обласної ради народних депутатів не дотримано вимог п.42 Методики оцінки об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1993 №717, та п.39 Методики оцінки об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.1995 №36 щодо зміни акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту "Дніпроважбуд", а саме: п.16 - вартість майна, яке підлягає приватизації, та п.17 - розмір статутного фонду акціонерного товариства, що призвело до безпідставного збільшення вартості статутного фонду акціонерного товариства на вартість спірних гуртожитків (а.с.24).

Також встановлено, що Дніпропетровською обласною державною адміністрацією вчинено дії з корпоратизації ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" без урахування спеціальних норм Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а відтак, такі дії судом вважаються неправомірними ..." (а.с. 25).

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що спірний гуртожиток АДРЕСА_8 у м. Дніпропетровську, увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду ВАТ БМФ "Дніпроважбуд".

При цьому, регіональне відділення ФДМУ, яке відповідно до Закону України №2163-ХІІ від 04.03.1992 "Про приватизацію державного майна" та Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №412, що здійснює державну політику у сфері приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності, здійснює повноваження власника державного майна у процесі приватизації, а також захист майнових прав держави на території України та за її кордоном, відповідно, здійснювало лише продаж акцій ВАТ БМФ "Дніпроважбуд", створеного в процесі корпоратизації Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, що вбачається з наказу регіонального відділення ФДМУ від 01 жовтня 12/62 "Про завершення приватизації ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" доручено ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" здійснити видачу акцій (сертифікатів) покупцям (а.с.199).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач (регіональне відділення ФДМУ) брав участь у створенні статутного фонду ВАТ БМФ "Дніпроважбуд" та затверджував Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства та доказів, що засновником було надано позивачеві (регіональному відділенню ФДМУ) інвентаризаційні описи, що підтверджують включення відповідних об'єктів до статутного фонду ВАТ БМФ "Дніпроважбуд". Отже, дані обставини у своїй сукупності свідчать про необізнаність позивача щодо включення до статутного фонду вказаного підприємства спірних гуртожитків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, та дійшов висновку, що за встановлених обставин підстава, за якої ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" набуло право власності на приміщення гуртожитків, в тому числі і спірні приміщення гуртожитку АДРЕСА_8, визнана недійсною, а вибуття спірного майна із володіння власника - держави в особі регіонального ФДМУ, відбулося поза волею власника.

Разом з тим, оцінюючи наявні у справі докази на предмет встановлення обставин з недобросовісності набувача, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що з огляду на укладену угоду купівлі-продажу, яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована у належних органах реєстрації речових прав на майно, з укладенням яких було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на спірну нерухомість, та те, що при придбанні спірного майна ОСОБА_2 було відомо, що воно є частиною гуртожитку, оскільки в самому договорі купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що продавець купив частину будівлі гуртожитку, тобто він знав або повинен був знати про заборону на відчуження гуртожитків, як державного житлового фонду, що не спростовуються матеріалами справи та наявними в них письмовими доказами.

Окрім того, задовольняючи позов місцевим судом у відповідності до ст.257,264 ЦК України, обґрунтовано не взято до уваги посилання ОСОБА_2 на пропуск позовної давності позивачем, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у серпні 2008 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулося до господарського суду Дніпропетровської області, зокрема до ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» про визнання недійсними актів щодо включення до статутного фонду цього підприємства гуртожитків зазначених у позові, у тому числі гуртожитку АДРЕСА_8, частина приміщень якого є предметом позову по справі, що розглядається.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 року встановлено, що частина приміщень гуртожитку АДРЕСА_8 вже не є власністю ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» і на час розгляду справи у господарському суді частина цього майна відчужена на користь третіх осіб.

Як вбачається з листа КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 6263 від 15.06.2010 року на запит Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, власником спірних приміщень є гр.ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу укладеним з ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» (а.с. 47-48).

Таким чином, місцевий суд правильно зазначив, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області дізналося, що власником спірних приміщень у справі є ОСОБА_2 з листа КП «ДМБТІ» від 15.06.2010 року, а до суду із даним позовом прокурор звернувся у березні 2013 року, тобто у межах передбаченого законодавством строку позовної давності..

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду, вважає їх обґрунтованим, та таким що відповідають обставинам справи, наявним у справі доказам та узгоджуються з приписами ст. 4, 127-131 ЖК УРСР, п. 3 примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 № 208, ч.2 ст. 3 Закону України №2163-XІІ від 04.03.1992 "Про приватизацію державного майна" (в редакції від 15.02.1995, що діяла на момент приватизації спірного гуртожитку), Закон України від 19.06.1992 №2482-ХП "Про приватизацію державного житлового фонду", ст. 257, 264, 319, 387-388,393, 1212 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду правильним, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Посилання апелянта на п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014, щодо того, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 у справі №40/287, яка залишена без змін судом касаційної інстанції, не має преюдиційного значення для розгляду даної справи по суті, оскільки відповідач не брав участі у розгляді цих справ, а тому має право на оскарження обставин встановлених рішеннями у вказаній справі, не можуть буди прийняті колегією суддів до уваги, оскільки відповідачем жодного доказу на спростування встановлених судовими рішеннями обставин суду на надано, доводи апеляційної скарги в цій частині фактично зводяться до теоретичного обґрунтування своєї правової позиції.

А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про преюдиційність вказаної постанови з огляду на положення ст. 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, та положення ч.3 ст.61 ЦПК України.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. З ст. 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В свою чергу ст. 14 ЦПК України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 у справі №40/287 встановлено факт неправомірності включення Дніпропетровською обласною радою до статутного фонду ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" гуртожитку АДРЕСА_8, визнано недійсними наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.95 №114 в частині включення в статутний фонд ВАТ БМФ „Дніпроважбуд" спірного гуртожитку, а також Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту "Дніпроважбуд", затвердженого заступником Голови Дніпропетровського облвиконкому від 21.12.1994 в частині його включення в уставний фонд ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд".

Тобто, вказаним судовим рішенням, встановлено факт вибуття спірного нерухомого майна, зокрема, частини гуртожитку АДРЕСА_8 з власності держави поза волею РВ ФДМ України по Дніпропетровській області на підставі акту Дніпропетровської обласної ради, та виключено спірний гуртожиток зі статутного фонду новоствореного підприємства ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд".

Враховуючи, що у даній справі позивачем є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, яке було учасником справи №40/287, суд першої інстанції, з огляду на положення ст. 124 Конституції України та ст.ст.14, ч. З ст. 61 ЦПК України, дійшов вірного висновку про преюдиційність фактів, вставлених у справі №40/287.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про можливість застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 388 ЦК України щодо можливості визнання права державної власності на спірне нежитлове приміщення та витребування його у добросовісного набувача, як такого що вибуло з власності держави поза її волею.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник мас право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Оскільки, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 по справі № 40/287 скасовані правові підстави набуття у власність ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» спірного гуртожитку, та встановлено факт його вибуття із державної власності поза волею власника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для витребування спірного нерухомого майна у ОСОБА_2, як добросовісного набувача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.05.2013 у справі № 6-23578ск13 та від 15.10.2015 у справі №6-2304св15, відповідно до яких суд касаційної інстанції залишив в силі судові рішення, якими задоволено позови прокурора Індустріального районного суду Дніпропетровської області про витребування на користь держави з чужого незаконного володіння частини приміщень, які також увійшли до статутного фонду ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» в процесі приватизації підприємства і в подальшому були відчужені.

Окремо слід зазначити про необгрунтованість доводів апелянта щодо неможливості витребування спірного майна з огляду на чинність Наказів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/02-ПАОК від 14.06.1996 та №12/62-ЗВП від 01.10.1998, відповідно до яких було завершено процес корпоратизації ВАТ«БМФ «Дніпроважбуд».

Так, прокурор та РВ ФДМУ по Дніпропетровській області не оскаржував законність корпоратизації ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд», як державного підприємства в цілому, а лише стверджує виключно про незаконність включення до статутного фонду вказаного підприємства саме гуртожитків, як об'єктів державного житлового фонду, зокрема, гуртожитку АДРЕСА_8, частиною якого є спірне нерухоме майно.

Отже, доводи апелянта щодо безпідставності позовних вимог прокурора у зв'язку з чинністю наказів Наказів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/02-ПАОК від 14.06.1996 та №12/62-ЗВП від 01.10.1998, відповідно до яких було завершено процес корпоратизації ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» в цілому, є безпідставними та не свідчать про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Необґрунтованими є також посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 18.02.2011 у справі №4/46-40/32, оскільки обставини вказаної справи не є тотожними з обставинами справи, рішення у якій оскаржуються.

Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2011 у справі №4/46-40/32 застосовано до правовідносин з включення гуртожитку до статутного фонду ВАТ «Муссон» на підставі Наказу ФДМУ №1749 від 11.09.1998 норми, що містяться у Положенні про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №891 від 06.11.1995.

Тоді як гуртожиток АДРЕСА_8 вибув з власності держави на підставі наказу Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.95 №11 шляхом включення його до статутного фонду ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд», а тому норми викладені в Положенні про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №891 від 06.11.1995 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин в силу положень ст. 58 Конституції України.

Таким чином, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи з огляду на норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та винесено законне та обґрунтоване рішення, тоді як доводи апелянта є безпідставними та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому слід зазначити, що частина викладених в апеляційній скарзі доводів були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: