Провадження № 2/761/610/2016
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №K3VIGA15006490 від 31.07.2007 року станом на 15.01.2015 року в розмірі 463 580,58 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.01.2015 року складає 7 310 665,75 грн.

Представник відповідачанаправила на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі, на тій підставі, що дані позовні вимоги вже вирішені судом та постановлено відповідне рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала заявлене клопотання та просила задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання та закриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленого клопотання за наступних підстав.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 3) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 4) сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом; 5) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим; 6) померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Крім того, п. 17 Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснює, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

В ухвалі Верховного Суду України від 18 лютого 2009 року, касаційний суд виходив з того, що закриття провадження у справі за пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Згідно із правовим висновком Верховного суду України від 22 квітня 2015 року необхідність застосування пункту 2 частини першоїстатті 205 ЦПК зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). Також, підтверджено, що за змістом пункту 2 частини 1 ст. 205 ЦПК позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPXRRC10380047 задоволено частково та стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 02.07.2010 року.

Отже, враховуючи викладені обставини, в позові, який пред'явлено до Шевченківського районного суду м.Києва зазначено інший період заборгованості, суд вважає доводи відповідача щодо заявленого клопотання про закриття провадження у справі необґрунтованими і таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст. 205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Н.Г.Притула