Справа № 136/968/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"04" липня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким.

17.07.2005 року померла ОСОБА_2, яка приходилась їй, ОСОБА_1, рідною матірю. За життя, 03 березня 2003 року, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла їй, ОСОБА_1, державний акт на право приватної власності на землю серія ВН № 031395, а також майновий сертифікат серія ВІ Х № 002911. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, вона спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті матері. Однак при оформленні спадкових прав на земельну ділянку нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що ОСОБА_2 заповіла не земельну ділянку (майно), а державний акт на право приватної власності на землю, тобто документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке її право не визнається, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2028 га, що розташована на території Попівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 11 листопада 2015 року, не з'явились. Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник відповідача також в судове засідання не з'явився. Сільський голови с. Попівка, Липовецького району надав суду заяву, зі змісту якої слід, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без участі представника сільської ради.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав оцінку в сукупності, дійшов до висновку про таке.

17.07.2005 в селі Вернянка померла ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрацій смертей виконкомом Попівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис №8 та видано свідоцтво про смерть серія І-АМ № 015970. Після її смерті відкрилась спадщина.

На виконання розяснень наведених у п.24 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7, судом було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 №288/2005, відповідно до яких судом встановлено, що 03 березня 2003 року, ще за життя, ОСОБА_1 вчинила заповідальне розпорядження, яким заповіла належний їй на праві особистої власності державний акт на право приватної власності на землю серія І-ВН № 031395 та належний їй на праві особистої власності майновий пай - свідоцтво серія ВІ Х № 002911 своїй дочці - ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Попівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області 03 березня 2003 року та зареєстровано в реєстрі за №33. Заповіт не скасовано та не змінено спадкодавцем при його житті, про що свідчить відмітка на зворотній стороні заповіту вчинена секретарем сільської ради 07.04.2016 року.

З матеріалі Спадкової справи судом встановлено, що своїм правом на спадкування за заповітом, скористалася позивач, подавши відповідну заву нотаріусу про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку. Інші спадкоємці, які відповідно до ст. 1241 ЦК України, мали б право на обов'язкову частку у спадщині та які б прийняли спадщину - відсутні.

Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно померлої, спадщину прийняла у визначеному законодавцем порядку.

15.04.2016 року постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована на території Попівської сільської ради. Таке рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 заповіла не земельну ділянку (майно), а державний акт на право приватної власності на землю, тобто документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку ( а. с. 12).

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Належність спадкодавцю ОСОБА_2 спадкової маси у вигляді земельної ділянки площею 3,4028 га, що розташована на території Попівської сільської ради, Липовецького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується фотокопією державного акту серії І-ВН № 031395 (а. с. 7).

В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 1 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Із аналізу вказаної норми права слід, що заповідається право на майно та обов'язки, які в подальшому відповідно до змісту ст. 1218 ЦК України входять до складу спадщини, крім тих, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, визначені ст. 1219 ЦК України.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Зібрані у справі докази підтверджують те, що за життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку, отож позивач, будучи спадкоємець також набув права власності на це майно у порядку спадкування.

Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача не визнається, тому його порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний шляхом визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, як винятковий спосіб захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім цього, відповідач позов визнав.

На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, глави 84, 85 Книги шостої ЦК України,ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1225, 1233, 1236, 1241, 1268, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 80, 158, 174, 209-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом вчиненим 03 березня 2003 року та зареєстрованим в реєстрі за №33, на земельну ділянку, площею 3,4028 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, розташовану на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 031395, виданого 22 квітня 2002 року на підставі рішення 26 сесії 23 скликання Попівської сільської ради народних депутатів від 05.02.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів приватної власності на землю за № 9, після смерті ОСОБА_2, яка померла 17 липня 2005 року в селі Вернянка, Липовецького району, Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4