АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3816/16 Справа № 192/1952/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області, Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Афанасіївський Дмитро Валерійович, Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати - ОСОБА_4, відкрилася спадщина, до складу якої входить приватизована земельна ділянка площею 5,160 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області.

Він, позивач є єдиним спадкоємцем, в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Афанасієвського Д.В. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом відкрита спадкова справа за № 1/2013. Крім нього, інших спадкоємців за законом, за заповітом або таких, що мають обов'язкову частку у спадщині, не має. Однак постановою від 16 жовтня 2015 року відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки ним не було надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку -державний акт про право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_4, оригінал якого він дійсно не зміг надати нотаріусу, оскільки він був втрачений ще при житті матері, про що було подано оголошення в газету «Вісник» № 42 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до п.4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусами проводиться на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, у зв'язку з чим на його запит з відділу Держгеокадастру Солонянського району він отримав відповідь, що державний акт про право власності на землю отримувала ОСОБА_4, а надати дублікат не можливо, оскільки це не є компетенцією вказаного органу, також надано копію державного акту.

Позивач вказував, що оскільки право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, спірне нерухоме майно не можливо зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому він змушений для захисту порушеного права звернутися до суду з позовом про визнання права власності, посилався на ст.ст.15,16, ч.1 ст.328, ч.1 ст.1299 ЦК України.

Відповідач- управління Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області, повідомлений належним чином про слухання справи, в судове засідання не з'явився. В письмових поясненнях зазначав, що не є належним відповідачем бо між позивачем та управлінням, відсутній будь-який цивільно-правовий спір.

Відповідач - Михнівська сільська ради Лубенського району Полтавської області, треті особи - приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Афанасієвський Д.В. та представник третьої особи - Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилися, просили розглядати справи у їх відсутність.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову- відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким вимоги задовольнити.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Лубни Полтавської області померла мати позивача - ОСОБА_4, що підтверджується виданим виконавчим комітетом Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області 23 серпня 2012 року свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис- № 37 (а.с.7,65).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне померлій майно, в тому числі земельну ділянку площею 5,160 га для ведення товарного сільськосподарського виробництва, яка розташована на території Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.14) та належала спадкодавцю відповідно до виданого 17 квітня 2001 року Військовою сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області державного акту на право приватної власності на землю- серія НОМЕР_2 (а.с.14).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а згідно ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_2 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, що слідує з свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 від 10 жовтня 2007 року (а.с.5-6,8,70-72), та відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Ст.ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявить про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З довідки виконкому Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області № 120 від 29 січня 2013 року та № 1546 від 16 лютого 2015 року (а.с.12,67) вбачається, що останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 було АДРЕСА_1. На час смерті спадкодавця за цією ж адресою ніхто не зареєстрований та не проживав.

Позивач ОСОБА_2 06 лютого 2013 року звернувся до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Афанасієвського Дмитра Валерійовича з заявою про прийняття спадщини (а.с.66), на підставі якої була відкрита спадкова справа № 1/2013 (а.с.62-82), яка зареєстрована 06 лютого 2013 року в Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за номером № 54131608 (а.с.10, 63). Інший спадкоємець померлої - донька ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовилась на користь спадкоємця ОСОБА_2 згідно поданої нотаріусу письмової заяви (а.с.74).

16 жовтня 2015 року спадкоємець ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Афанасієвського Дмитра Валерійовича з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом на належну померлій ОСОБА_4 земельну ділянку площею 5,160 га для ведення товарного сільськосподарського виробництва, яка розташована на території Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, однак постановою від 16 жовтня 2015 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.16, 82).

З відповіді відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року слідує, що позивачеві ОСОБА_2 надано належним чином завірену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та повідомлено, що видача дублікату державного акту не є можливою, оскільки відповідно до чинного законодавства не відноситься до компетенції відділу (а.с.13).

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності серії серія НОМЕР_2, виданого 17 квітня 2001 року Військовою сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 5,160 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Військової сільської ради, а вказаний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 355 (а.с.14).

За п.22 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказ Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999р N 43 (в редакції, чинній на день видачі державного акту, на день розгляду справи судом Інструкція втратила чинність) державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою.

П.4.2 Інструкції передбачено, що другий примірник державного акта або договору, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням - у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України.

За ст. ст. 22, 23 ЗК України в редакції 1990 року, що була чинною на день видачі зазначеного державного акту, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, яким є державний акт.

Суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 набула право власності на зазначену земельну ділянку та оформила документи, що підтверджують це право, в порядку передбаченому чинним законодавством на момент видачі державного акта, а сама по собі втрата виготовленого, виданого та зареєстрованого Державного акта про право приватної власності на землю не припиняє право власності померлої на спірне нерухоме майно, оскільки така підстава припинення права власності не передбачена чинним законодавством.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері шляхом подання заяв до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року та постанови Кабміну України «Про затвердження Порядку ведення державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року видача дублікату державного акта на право приватної власності на землю не є можливим.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину згідно положень ч.3 ст.1296 ЦК України оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Ст.126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ст. 28 зазначеного Закону інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною. Для фізичних та юридичних осіб інформація за об'єктом нерухомого майна надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовому вигляді державним реєстратором чи нотаріусом. Інформація за суб'єктом речового права на нерухоме майно надається фізичним та юридичним особам в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовому вигляді державним реєстратором чи нотаріусом. Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства. Для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, Національного банку України, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб'єктом права чи за об'єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, є офіційною та використовується відповідно до законодавства.

Пунктом 1 Глави 7 Наказу № 296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Суд встановив, що, позивачем не було надано нотаріусу документи, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підтверджують у встановленому законом порядку право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, в тому числі у матеріалах спадкової справи відсутній і наданий позивачеві відділом Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області копія державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4 (а.с.14,13-82), видача якого свідчить про наявність другого примірника державного акту в указаній установі, як не надано і отриманого позивачем у відділі Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року за № 13 витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки власника ОСОБА_4 (а.с.15), що свідчить про наявність у даній установі правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку у вигляді другого екземпляра державного акту на право приватної власності на землю- серія НОМЕР_2 (а.с.14).

Доводи позивача про втрату Державного акту не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, оскільки було втрачено лише примірник державного акту, який знаходився у власника, про що розміщено оголошення в газеті «Вісник» № 42 21 жовтня 2015 року. (а.с.11)

Також судом встановлено, що приватний нотаріус теж не звертався відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», наказу № 296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» до відповідних органів з питання надання відомостей, які передбачені ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель та інше для підтвердження права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, внаслідок чого позивач не оскаржував у встановленому законом порядку постанову приватного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обгрунтованого висновку, що вирішення позову судом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу без використання передбачених законом засобів надання нотаріусу підтверджуючих документів та без їх витребування самим нотаріусом, є передчасним і відмовив в позові з зазначених підстав відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сто рін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області, Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Афанасіївський Дмитро Валерійович, Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.