Справа №639/1217/16-ц
25 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Шиянової Л.О.
за участю секретаря Крбеян К.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності від 02.02.2016 року зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнений позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст. 224 ЦПК України.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін і розгляду справи у відсутності відповідача та вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Своїх зобов'язань щодо повернення суми боргу відповідач не виконав, до теперішнього часу борг не повернув.
Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів.
Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, за вказаних підстав відповідно до статті строк виконання зобов'язання сплати грошових коштів має визначатись моментом пред'явлення вимоги.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові по справі 6-63цс 13 від 18 вересня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджує як його укладення так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно до ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
Відповідач не надав суду жодних доказів щодо підтвердження повернення ним боргу, як і не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК України та не надав заперечень на позовну заяву.
Таким чином, досліджені у судовому засіданні письмові докази, які були наданні позивачем, вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою).
За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів, отриманих за розписками від позивача ОСОБА_2, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких вона звернулася до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань безумовно підтверджується фактом наявності у позивача оригіналів розписок відповідача про отримання грошей.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 623,34 грн. (а.с.1).
Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, а саме сплачене позивачем 5000грн.00 коп.,що документально підтверджується долученою до матеріалів справи квитанцією(а.с.31).
На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 5,7,8, 10, 11,57,60,79,88,169,212-215,224-227,228ЦПК України, ст. ст. 525,526,530,570,610,611,629,631,1046,1047, 1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу про стягнення заборгованості за борговою розпискою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики від 04.09.2015 року, 10.09.2015 року,16.09.2015 року у розмірі 62 332 (шістдесят дві тисячі триста тридцять дві) грн. 54 коп..
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 623(шістсот двадцять три) грн. 34 коп. та витрати за надану їй правову допомогу у розмірі 5000 (пять тисяч) грн.00 коп.
Заочне рішення може бути переглянути судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги, поданої протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Суддя Л.О. Шиянова