АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Притула Н.Г.
№ 22-ц/796/1595/2016 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарях: Мовчан О.І., Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» про стягнення процентів на банківський вклад, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до BAT «КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА» в якому, з урахування уточнених вимог просила: стягнути з ПАТ «КБ «Надра» за період з 11.04.2008 року до 23.11.2011 року 11884592,70 грн., з яких: 7614879,72 грн. процентів за договором банківського вкладу від 11.04.2008 року, 3091217,31 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 1178495,67 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11.04.2008 року між нею та ВАТ «КБ «НАДРА» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» НОМЕР_3 за яким вона внесла на депозитний рахунок 12643 217,35 грн. зі сплатою 18,6 % річних на строк 12 місяців. Датою повернення вкладу визначено 11.04.2009 року.

03.04.2009 року вона звернулась до банку із заявою про повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів на вклад, які просила перерахувати на рахунок у філії ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» у м. Києві.

Крім того, 15.02.2010 року вона зверталась до банку з вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів на вклад.

Проте, відповідач умов договору не виконує, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 1078831,13 грн. - 3% річних; 3071671,95 грн. інфляційних втрат; 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2013 року стягнуто з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 9893,39 грн. процентів за період з 12.04.2009 року до 08.12.2009 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2014 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2013 року та додаткове рішення цього ж суду від 20.05.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 6094 350,09 грн. процентів на банківський вклад; 1178495,67 грн. - 3% річних; 3091217,31 грн. інфляційних втрат та 3440 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 10.06.2015 року заяву ПАТ «КБ «НАДРА» задоволено частково, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2015 року касаційну скаргу ПАТ «КБ «НАДРА» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, у своїй апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «НАДРА», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення в частині стягнення з ПАТ «КБ «НАДРА» 3% річних в розмірі 1078831,13 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 3071671,95 грн., 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на ІТЗ та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що судом не було враховано, що в розрахунках, які надає позивач до позовної заяви, зазначається, що стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат повинні проводитись з 11.04.2009 року, хоча 10.02.2009 року набула чинності постанова Правління Національного банку України від 10.02.2009 року №59 «Про призначення тимчасової адміністрації у ВАТ «КБ «НАДРА».

Посилається на те, що нарахування інфляційних втрат є безпідставним і в тлумаченні поняття індексу інфляції як втрат майнового характеру, адже за весь час перебування вкладу в управлінні банку позивачу нараховувався його дохід у вигляді процентів річних по вкладу визначених законом, та процентів річних згідно з договором.

Позивач ОСОБА_1 також не погоджуючись з рішенням суду подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводі скарги посилалася на те, що фактично вклад повернуто тільки 23.11.2011 року замість 11.04.2009 року, що призвело до виникнення 1320 днів прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 14983765,63 грн., де 12643217,35 грн. - сума вкладу, 2340548,28 грн. - сума процентів, нарахованих за час дії договору з 11.04.2008 pоку по 10.04.2009 pоку.

Крім того, вклад повернено відповідачем лише 23.11.2011 року, тому відповідач відповідно до п.4.2. договору повинен був нараховувати проценти за фактичний час перебування вкладу з 11.04. 2008 року по 23.11.2011 року на рахунку, а також відповідно до ст.625 ЦК України на суму неповернутих 11.04.2009 року процентів нараховується 3% річних та інфляційні втрати за період з 11.04.2011 року по 01.02.2012 року включно.

Вважає, що висновки суду на підставі яких зазначено, що кошти почали виплачуватись 05.09.2011 року не відповідають обставинам справи та спростовуються меморіальними ордерами від 07.11.2011 року, 08.11.2011 року, 09.11.2011 року, 10.11.2011 року, 11.11.2011 року, 14.11.2011 року, 15.11.2011 року, 16.11.2011 року, 17.11.2011року, 18.11.2011 року, 21.11.2011 року, 22.11.2011 року, 23.11.2011 року та 24.11.2011 року на загальну суму 13463 236 грн.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити, проти задоволенні апеляційної скарги відповідача ПАТ «КБ «НАДРА» заперечував.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги ПАТ «КБ «НАДРА» підтримала, просила її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПАТ «КБ «НАДРА» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, виходив з того, що ст.85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не містить заборони на нарахування процентів за користування грошима вкладників на строк дії мораторію, а лише передбачає неможливість їх отримання вкладниками, та дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення процентів на банківський вклад за період з 12.04.2009 року (день закінчення дії договору банківського вкладу від 11.04.2008 року) до 08.12.2009 року (день перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника) за процентною ставкою 0,1 % річних, яка була встановлена за користування вкладами «До запитання» з 04.03.2009 року.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст.309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судом встановлено, що 11.04.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» № 845599, за яким ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок 12643217,35 грн. зі сплатою 18,6 % річних на строк 12 місяців; датою повернення вкладу визначено 11.04.2009 року.

Постановою Правління Національного Банку України від 10.02.2009 року №59 «Про призначення тимчасової адміністрації у ВАТ «КБ «НАДРА» призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік - з 10.02.2009 року до 10.02.2010 року та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців - з 10.02.2009 року до 10.08.2009 року; згідно з постановою Правління Національного Банку України від 05.08.2009 року №452 продовжено мораторій на задоволення вимог кредиторів з 11.08.2009 року до 10.02.2010 року.

03.04.2009 року ОСОБА_1 звернулася до банку із заявою в якій просила повернути депозитний вклад і нараховані проценти на вклад та перерахувати їх на рахунок у філії ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» у м. Києві.

В період з 12.04.2009 року до 07.12.2009 року зазначені кошти перебували на депозитному рахунку ОСОБА_1

Зобов'язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, передбачених законом як юридичні факти.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного 5аконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно по звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно з ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Умовами пункту 1.3 договору банківського вкладу від 11.04. 2008 року передбачено, що банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору та (або) повернення коштів вкладнику.

За п.3.4.4 цього договору сплата процентів і повернення вкладу здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника у цьому ж банку в день настання дати повернення вкладу.

Пунктами 4.2, 4.4 зазначеного договору встановлено, що проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню із вкладного рахунка вкладника; сплата нарахованих процентів на вклад здійснюється у кінці строку договору шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника.

Як випливає із змісту укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 договору, його автоматична пролонгація (без додаткового погодження між сторонами) та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Відповідно, оскільки безпосередньо в договорі встановлено строк його дії - 12 місяців з моменту укладання договору (11.04.2008 року), то по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу (11.04.2009 року), закінчується і дія укладеного між сторонами договору.

Отже, аналіз зазначених вище правових норм та умов договору банківського вкладу від 11.04.2008 року дає підстави для висновку про те, що відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання банку перед ОСОБА_1 за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, установлений цим договором.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

На підставі викладеного колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що банк повинен виплатити їй проценти в розмірі 18,6% річних після закінчення терміну дії договору за весь час користування грошовим вкладом у зв'язку з неповерненням вкладу, оскільки договором строкового банківського вкладу від 11.04.2008 року НОМЕР_3 не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання банком грошового зобов'язання.

08.12.2009 року депозитний вклад у розмірі 12 643 217,35 грн. та 2340548,28 грн. процентів нарахованих за час дії договору банківського вкладу були перераховані банком на поточний рахунок вкладника № НОМЕР_2.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам частини перша, друга статті 1067 ЦК України).

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд України у даній справі та у постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-1891 цс15.

Отже, 11.04.2009 року відповідно до п.1.3 договору банківського вкладу банк закрив вкладний рахунок по закінченню дії договору та з 12.04.2009 року між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка.

Тому, ураховуючи, що у справі, яка переглядається, умов щодо встановлення іншого розміру процентів після закінчення строку дії договору банківського вкладу від 11.04.2008 року сторони не визначили, суд обґрунтовано застосував норми статей 1066, 1070 ЦК України, проте не врахував, що стягненню з банку підлягають проценти від дня закінчення дії договору банківського вкладу до дня фактичного повернення банком вкладу за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу, у зв'язку з чим судом першої інстанції не вірно визначено період, за який проводиться дане нарахування.

Таким чином колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має право на відсотки по договору банківського рахунку за процентною ставкою 0,1 % річних, яка була встановлена за користування вкладами «До запитання» з 04.03.2009 року, починаючи з 12.04.2009 року (дня закінчення дії банківського дії депозитного) до 23.11.2011 року. А тому додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2013 року, яким стягнуто з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 9893,39 грн. процентів за період з 12.04.2009 року до 08.12.2009 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення відсотків за ставкою 0,1 % річних за період з 12.04.2009 року по 23.11.2011 року в розмірі 32730,66 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося представниками відповідача на депозитному рахунку позивача НОМЕР_3 обліковувалося до 07.12.2009 року 12643217,35 грн. внесених позивачем на депозит та 2340548,28 грн. відсотків нарахованих за депозит за договором банківського вкладу, що загалом складає 14983765,63 грн., які 08.12.2009 року були перераховані на рахунок позивача НОМЕР_2, що підтверджується меморіальними ордерами від 08.12.2009 року №670/1 та №670/2 (а.с.130 та 137 т.4).

На вказаному поточному рахунку НОМЕР_2 також знаходилися інші кошти позивача, які до цього перебували на інших депозитних рахунках ОСОБА_1 та були на нього перераховані відповідно до меморіальних ордерів від 08.12.2009 року №791/1, від 08.12.2009 року №791/2, від 08.12.2009 року №4/1, від 08.12.2009 року №111/2, від 08.12.2009 року № 111/1, від 08.12.2009 року №4/2 із зазначенням призначення платежів: виплата суми депозитів та виплата відсотків по депозитних рахунках з депозитних рахунків: НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на поточний рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 129, 131- 136 т.4) та загалом на поточному рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебувало 38817373,90 грн. (а.с. 113 т.1).

На виконання договору НОМЕР_3 банком було повернуто позивачу загалом 13463236 грн., що підтверджується меморіальними ордерами від 07.11.2011 року, 08.11.2011 року, 09.11.2011 року, 10.11.2011 року, 11.11.2011 року, 14.11.2011 року, 15.11.2011 року, 16.11.2011 року, 17.11.2011року, 18.11.2011 року, 21.11.2011 року, 22.11.2011 року, 23.11.2011 року та 25.11.2011 року, де в призначеннях платежу зазначено, про здійснення перерахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_7 ОСОБА_1 згідно заяви клієнта (а.с.52-63 т.1, а с. а.с.115-128 т.4 ).

Як зазначив представник відповідача дана сума включає кошти за депозитним вкладом НОМЕР_3 та проценти нараховані на вклад.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору банківського вкладу відповідачем не були повернуті відсотки в сумі 1520529,63 грн., які були нараховані за час дії договору банківського вкладу, а тому вони підлягають стягненню з відповідача ПАТ «КБ «НАДРА» на користь позивача (14 983765,63 грн. кошти, які перебували на депозитному вкладі разом з відсотками - 13463236 грн. які були виплачені відповідачем = 1520529,63 грн.).

Щодо задоволення судом вимог позивача про стягнення з ПАТ КБ «НАДРА» в порядку ст.625 ЦК України 3091217 грн. 31 коп. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 1178495,67 грн., то колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За умовами договору строкового банківського вкладу НОМЕР_3 строк його дії - 12 місяців, а датою повернення депозиту є 11.04.2009 року.

03.04.2009 року позивач звернулася до банку із заявою про повернення вкладу, чим засвідчила свої наміри припинити дію договору.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 11.04.2009 pоку. Проте банк частково повернув кошти позивачу лише 25.11.2011 року, чим порушив свої грошові зобов'язання.

За таких обставин вірним є висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, проте суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визначення періоду за який проводиться таке стягнення з 12.04.2009 року по 04.09.2011 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач кошти, які були перераховані з депозитного рахунку НОМЕР_3 на поточний рахунок НОМЕР_2 почав виплачувати лише з 07.11.2011 року та останній платіж ним було здійснено 25.11.2011 року, а позивач просила стягнути 3% та інфляційні втрати по 23.11.2011 року, тому відповідно до положень ст.11 ЦПК України колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 12.04.2009 року по 23.11.2011 року згідно з ст.625 ЦК України 3% річних в розмірі 1177164,13 грн. та 3091217,28 грн. інфляційних втрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти в розмірі 1553260,29 грн. (несплачені відсотки, які були нараховані за час дії договору банківського вкладу в розмірі 1520529,63 грн. + 0,1 % річних в сумі 32730,66 грн.), 3% річних у розмірі 1177164,13 грн., інфляційні втрати в розмірі 3091217,28 грн., а всього 5824 952,25 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача про невірне застосування судом першої інстанції положення Закону України «Про банки та банківську діяльність» не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому висновок суду першої інстанції, що дія мораторію не поширюється на зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) колегія суддів вважає правильними.

Посилання представника апелянта на те, що банком були виплачені всі кошти і в банку відсутня заборгованість, що підтверджується виписками по рахункам колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи на поточному рахунку НОМЕР_2 перебували кошти які були банком перераховані з депозитних рахунків ОСОБА_1: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на загальну суму 38817373,90 грн. (а.с.113 т.1).

В подальшому з цього рахунку банком було виплачено на виконання договору НОМЕР_3 кошти в розмірі 13463236 грн. та з цього ж рахунку відповідачем проводилися виплати позивачу за виконавчими листами, які були видані на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2010 року по справі №2-4132/10 (у зв'язку з невиконанням відповідачем договору НОМЕР_6), та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2009 року по справі №2-8583/09 (у зв'язку з невиконанням банком договору НОМЕР_4 року), що підтверджується наданими представником відповідача:

меморіальним ордером від 01.09.2011 року №3 на суму 10 000 000 грн., в якому вказане призначення платежу: перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_7 ОСОБА_1 - погашення боргу згідно з виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва № 2-9599/09 від 20.01.2010 року та № 2-4132/10 від 24.06.2010 року (а.с.111 т.4);

меморіальним ордером № 1 від 09.09.2011 року на суму 5 000 000 грн. в якому вказане призначення платежу: перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_7 ОСОБА_1 - погашення боргу згідно з виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва № 2-8583/09 від 21.01.2010 року та № 2-4132/10 від 24.06.2010 року (а.с.112 т.4);

меморіальним ордером № 1 від 09.09.2011 року на суму 5 000 000 грн. в якому вказане призначення платежу: перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_7 ОСОБА_1 - погашення боргу згідно з виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва № 2- 8583/09 від 21.01.2010 року та № 2-4132/10 від 24.06.2010 року (а.с.113 т.4);

меморіальним ордером № 1 від 14.09.2011 року на суму 5427 928,99 грн. в якому вказане призначення платежу: перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_7 ОСОБА_1 - погашення боргу згідно з виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва № 2- 8583/09 від 20.01.2010 року (а.с.114 т.4).

За вищевказаними рішеннями судів (а.с.20-22 т.1) були стягнуті з відповідача суми вкладів, нараховані відсотки, в тому числі були стягнуті відсотки нараховані за період знаходження коштів в банку після закінчення дії договорів банківського вкладу.

Крім того, з наданого відповідачем таблиць (а.с.43-46 т.2) про рух коштів вбачається, що з поточного рахунку позивача НОМЕР_2 списувалися банком судові витрати та зазначено про нарахування відсотків на залишок коштів по поточному рахунку після виплати коштів з депозитного рахунку НОМЕР_5.

А тому колегія суддів вважає, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов'язань по договору банківського вкладу НОМЕР_3 та сплати ним нарахованих відсотків в розмірі 0,1 % річних за час перебування вищевказаних коштів на рахунку банку після закінчення дії договору НОМЕР_3.

Колегія суддів згідно з ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3310,55 грн.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, представник ПАТ КБ «НАДРА» подав до суду письмові пояснення, в яких просив здійснити поворот виконання скасованого рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року та зобов'язати позивача повернути ПАТ КБ «НАДРА» безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Так з матеріалів справи убачається, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року стягнуто з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 6094350,09 грн. процентів на банківський вклад; 1178 495,67 грн. - 3% річних; 3091217,31 грн. інфляційних втрат та 3440 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві від 25.02.2015 року рішення про стягнення з ПАТ КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 1178495,67 грн. виконано фактично в повному обсязі. Борг погашено, крім того, стягнуто з боржника ПАТ КБ «НАДРА» виконавчий збір у сумі 117 849,56 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200 грн.

Крім того, згідно Постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 22.01.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві встановлено, що в ході виконання виконавчого документа стягнуто в рахунок погашення заборгованості 9189007,40 грн.

Отже, у межах процедури примусового виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року виконане, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження v справі, за лишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягнення з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа.

Отже, враховуючи зазначені обставини, судова колегія приходить до висновку допустити поворот виконання скасованого рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року за яким з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти в розмірі 9189007,40 грн. та 1296345,23 грн., а всього 10485352,63 грн.

З урахуванням стягнутих за даним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 року з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 коштів в загальному розмірі 5824952,52 грн. шляхом зарахування грошових вимог при виконанні повороту виконання скасованого рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2014 року про повернення стягнутих сум в загальному розмірі 10485352,63 грн. остаточно зобов'язати ОСОБА_1 повернути ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в сумі 4660400,38 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2013 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2013 року з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ «КБ «НАДРА» на користь ОСОБА_1 процентів в розмірі 1553260,29 грн., 3% річних у розмірі 1177164,13 грн., інфляційних втрат в розмірі 3091217,28 грн. ., судові витрати в розмірі 3310 грн. 55 коп., а всього 5824 952 грн. 25 коп. та виконання повороту рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 380, 381 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» - відхилити.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 проценти в розмірі 1 553 260 грн. 29 коп., 3% річних у розмірі 1 177 164 грн. 13 коп., інфляційних втрат в розмірі 3 091 217 грн. 28 коп., судові витрати в розмірі 3310 грн. 55 коп., а всього 5 824 952 грн. 25 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити поворот виконання скасованого рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року за яким з публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти в розмірі 9 189 007 грн. 40 коп. та 1 296 345 грн. 23 коп., а всього 10 485 352 грн. 63 коп.

З урахуванням стягнутих за даним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року з публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» на користь ОСОБА_1 коштів в загальному розмірі 5 824 952 грн. 25 коп. шляхом зарахування грошових вимог при виконанні повороту виконання скасованого рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року про повернення стягнутих сум в загальному розмірі 10 485 352 грн. 63 коп. остаточно зобов'язати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 повернути публічному акціонерному товариству «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» кошти в сумі 4 660 400 грн. 38 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: