Ухвала

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ЛуспеникаД.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_6, на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачкою є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Йому належить 2/3 частини, а відповідачці - 1/3 частина спірного житлового будинку і вони не можуть дійти згоди щодо спільного користування цим майном.

З урахуванням зазначеного, позивач просив виділити йому в натурі його частку, а також виділити 2/3 частини земельної ділянки за вказаною адресою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 4 листопада 2015 року провадження у справі зупинено до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 7 грудня 2015 року ухвалу міськрайонного суду скасовано та постановлено нову ухвалу, якою справу направлено до суду першої інстанції для продовження судового розгляду по суті позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу на новий судовий розгляд, апеляційний суд правильно виходив із того, що необхідності у зупиненні провадження у справі до ухвалення рішення в іншій справі немає, оскільки обставини, на які послався заявник, не свідчать про існування матеріально-правового зв'язку; що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Крім того, провадження в обох справах відкрито за позовом ОСОБА_4, а з урахуванням суті вимог суди можуть вирішити питання про об'єднання позовних вимог.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик