У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання недійсним умов договору, що обмежують права споживача,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та йому повернуто.

Вважаючи ухвалу суду необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору завідомо протиправна та суперечить п. 7 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014р. Доводить, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено обмежень щодо звільнення споживачів фінансових послуг від сплати судового збору. Покликаючись на перешкоджання оскаржуваною ухвалою у праві доступу до правосуддя, яке гарантоване Конституцією України, просить ухвалу судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року скасувати та звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, суддя першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимог ухвали судді від 14 січня 2016 року про залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення її недоліків, а саме не сплачено судовий збір.

Проте з таким висновком судді місцевого суду не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя в своїй ухвалі від 14 січня 2016 року вказав, що підстав, визначених нормами ст. 82 ЦПК України та у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення позивача від сплати судового збору, немає.

Проте такий висновок є неправомірним та суперечить нормам закону.

З матеріалів справи вбачається, що в поданих на виконання ухвали судді від 14.10.2016р. доповненнях до позовної заяви ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до ст. 22

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 565/34/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Ковтунович М.І.

Провадження № 22-ц 787/1873/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору (а. с. 8 зворот), оскільки згідно із цією нормою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Частиною 3 ст. 22 цього Закону встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів»у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин, при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі незазначення споживачів у переліку осіб, що згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, місцевий суд вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 при поданні ним як споживачем позову про захист його порушених прав, повинен сплачувати судовий збір.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження - передачі на вирішення до суду першої інстанції.

За правилами п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 121, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Григоренко М.П.

підпис Шимків С.С.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.