Справа № 583/3972/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого Мовчан Н.В., за участю секретаря Мороз О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання припиненим договору поруки,-

встановив:

23.12.2015 ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому після зменшення позовних вимог, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 224705-CRED від 29.04.2008 в сумі 6784,55 доларів США, що за курсом НБУ від 23.09.2015р. становить 147428,27 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 224705-CRED , згідно якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000,00 доларів США на термін до 20.10.2009. В забезпечення повернення кредитних коштів цього ж дня між банком та поручителем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 224705-cred. Заочним рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2009р. на користь ПАТ КБ ПриватБанк стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № 224705-CRED від 29.04.2008, яка станом на 02.08.2009р. складала 5031,57 доларів США (4627,11доларів США- борг за кредитом, 105,19доларів США борг по відсоткам та штраф у розмірі 299,27доларів США) Однак, на даний момент заборгованість по кредитному договору № 224705-CRED від 29.04.2008 ОСОБА_1 повністю не сплачена, тому банк продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом, розмір яких за період з 02.08.2009р. по 23.09.2015р. складає 6784,55 доларів США (6889,74 доларів США - відсотки, нараховані станом на 23.09.2015р., мінус 105, 19 доларів США - відсотки стягнуті рішенням суду від 22.12.2009р.).

26.01.2016 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки № 224705-cred від 29.04.2008 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Свої вимоги мотивує тим, що 29.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 224705-CRED , згідно якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 10000,00 доларів США, зі сплатою 24 % річних на строк до 20.10.2009. З метою забезпечення зобовязання ОСОБА_1 банк уклав договір поруки з ОСОБА_2. У 2009 році ПАТ КБ «ПриватБанк» у звязку з невиконанням ОСОБА_1 зобовязань по кредитному договору, звернулося до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою про стягнення заборгованості по кредитному договору №224705-CRED від 29.04.2008. 22.12.2009 року ухвалено заочне рішення про задоволення позову та з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто борг в сумі 5031,57 доларів США та судові витрати 521,52 грн. 27.04.2010 ВДВС Охтирського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 21140953. В період з 2010 по 2013 року ОСОБА_1 та його дружиною заборгованість була погашена в повному обсязі, тому 30.09.2013 винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 21140953 на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до умов Кредитного договору № 224705-CRED від 29.04.2008 року строк виконання основного зобовязання зазначено до 20.10.2009 року, а отже ПАТ КБ «ПриватБанк» міг предявити вимоги до поручителя з приводу повернення кредиту, починаючи з 20 жовтня 2009 року протягом наступних шести місяців або протягом року з дня укладення договору поруки, тобто до 29.04.2009 року. Таку вимогу до поручителя позивач предявив лише у грудні 2015 року, тобто з пропуском встановлених законодавством строків, що є підставою для припинення договору поруки.(а.с. 37-40)

ПАТ КБ ПриватБанк належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, подало клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов. Проти задоволення зустрічного позову заперечують в повному обсязі, в письмових запереченнях на зустрічний позов посилаються на те, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник, договір поруки діє до повного виконання обовязків по кредитному договору. Раніше постановлене рішення суду не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду.(а.с. 66- 70, 71-74, )

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що він рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2009р. виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій про сплату боргу та постановою про закінчення виконавчого провадження. Разом з цим підтвердив, що після відкриття виконавчого провадження він погашав борг добровільно, примусові заходи до нього не застосовувались, при закритті виконавчого провадження державним виконавцем довідка про розмір заборгованості не складалась, і до банку для підтвердження відсутності заборгованості за кредитом він не звертався. Розуміє, що судовим рішенням стягнуто заборгованість, яка обрахована станом на 02.08.2009р., що сплата боргу здійснювалась в період з 2010року по 2011рік, однак вважає, що заборгованість відсутня, тому і відсотки нараховувались безпідставно. Підтримав обставини, викладені ним в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи. (а.с. 54-57, 115-117)

Суд, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 21140953, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2008 між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 224705-CRED (надалі кредитний договір), відповідно до пунктів 1.1., 1.3, 1.4, 3.1. якого Банк надав ОСОБА_1 терміновий кредит в розмірі 10000,00 доларів США на строк до 20.10.2009, з процентною ставкою 24% річних, шляхом перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок № 326521, відкритий ПриватБанком для позичальника згідно договору № 224705- CRED від 29.04.2008 в дату укладення даного договору, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пені і винагороди в строк і в розмірі, встановленими цим Договором, а також виконувати інші зобовязання згідно даного договору в повному обсязі.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязання по кредитному договору 29.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 224705-cred, згідно якого Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків по Кредитному договорі, в тому ж розмірі, що і Боржник, враховуючи сплату кредиту, відсотків нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.(а.с.12)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2009 року справа № 2-2131/09 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 224705-CRED від 29.04.2008 року: з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в сумі 5031,57 доларів США, в тому числі, 4627,11доларів США- заборгованість за кредитом, 105,19доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом та штраф у розмірі 299,27доларів США , що підтверджується копією судового рішення.(а.с.41-42)

За виконавчим листом № 2-2131, виданого 22.12.2009 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 5031,57 доларів США постановою державного виконавця ВДВС Охтирського МРУЮ від 27.04.2010 відкрито виконавче провадження № 21140953. Постановою державного виконавця від 30.09.2013 виконавче провадження № 21140953 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку зі сплатою боргу. (а.с.43-44)

Суд критично оцінює доводи відповідача ОСОБА_1 про повне погашення кредитного боргу, оскільки, за результатами огляду матеріалів виконавчого провадження № 21140953 встановлено, що матеріали містять по декілька копій одних і тих же квитанцій про здійснення оплати ОСОБА_1 на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» на погашення заборгованості, в яких призначення платежу вказано: договору або кредитної картки 1004820, ОСОБА_1, НОМЕР_1, а саме:

квитанція № 1529.1155.1 від 29.11.2011р. час 09.53 дата валютування 30.11.2011 сума 1600,00грн, - 2шт.;

квитанція № 2271.1295.2 від 29.09.2011р. час 15:32 дата валютування 30.09.2011 сума 1600,00грн, - 2шт.;

квитанція № 1529.1003.2 від 29.08.2011р. час 11.02 дата валютування 30.08.2011 сума 803,00грн, - 2шт.;

квитанція № 1529.1188.2 від 29.07.2011р. час 10.08 дата валютування 01.08.2011 сума 1600,00грн, - 2шт.;

квитанція № 1217.997.6 від 23.06.2011р. час 15.24 дата валютування 24.06.2011 сума 1600,00грн, - 2шт.;

квитанція № 2271.955.1 від 23.05.2011р. час 13.30 дата валютування 24.05.2011 сума 1600,00грн, - 2шт.;

квитанція № 2271.513.3 від 26.04.2011р. час 12.49 дата валютування 27.04.2011 сума 2000,00грн, - 2шт.;

квитанція № 1529.978.1 від 24.03.2011р. час 15.25 дата валютування 25.03.2011 сума 1600,00грн, - 2шт.;

квитанція № 1529.27.1 від 01.03.2011р. час 12.39 дата валютування 02.03.2011 сума 4010,00грн, - 4шт.;

квитанція № 1529.1196.1 від 27.01.2011р. час 12.06 дата валютування 28.01.2011 сума 4010,00грн, - 4шт.;

квитанція № 1529.1031.1 від 29.12.2010р. час 13.23 дата валютування 30.12.2010 сума 4800,00грн, - 4шт.;

квитанція № 1217.774.3 від 23.11.2010р. час 11.09 дата валютування 24.11.2010 сума 5600,00грн, - 4шт.;

квитанція № 1529.977.5 від 25.10.2010р. час 11.38 дата валютування 26.10.2010 сума 4000,00грн, - 6шт..

Тобто загальна сума внесених коштів становить 34823,00грн, а не 40101,61грн як стверджує відповідач ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, керуючись ч.3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, а саме: копії квитанцій про здійснення оплати ОСОБА_1 на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» на погашення заборгованості, в яких призначення платежу вказано: договору або кредитної картки 004812, ОСОБА_3, 262120085, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25.04.2008р. також було укладено кредитний договір на суму 10000,00доларів США , який видано на кредитну картку позичальника, а згідно документам обліку картка № 004812 обліковується за кредитним договором ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, тому відповідачем не доведено їх належність щодо предмета доказування. (а.с. 45-47, 96-104)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 23.09.2015р. заборгованість ОСОБА_1 перед банком по нарахованим відсоткам за користування кредитом складає 6889,74 доларів США, але враховуючи, що рішенням суду від 22.12.2009р. з ОСОБА_1 вже стягнуті відсотки у сумі 105, 19 доларів США, які були нараховані станом на 02.08.2009р., тому за період з 02.08.2009р. по 23.09.2015р. борг складає 6784,55 доларів США. (а.с. 4, 106)

Однак, суд не погоджується з наданим розрахунком, оскільки в ньому не враховані платежі ОСОБА_1, здійснені відповідно до квитанцій № 1529.1155.1 від 29.11.2011р. час 09.53 дата валютування 30.11.2011 на суму 1600,00грн та № 1217.997.6 від 23.06.2011р. час 15.24 дата валютування 24.06.2011 на суму 1600,00грн.

Відповідно до п.3.3. кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту, яка обраховується по курсу НБУ на день погашення боргу.

Офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 29.11.2011р. та 23.06.2011р. були встановлені Національним банком України відповідно: 1 долар США дорівнює 7,9897грн та 7,9731грн.

Таким чином, при розрахунку заборгованості позивач не врахував суму у розмірі 400,93доларів США ( 1600,00/ 7,9897 + 1600,00/7,9731).

Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26.04.2016 року встановлено такий курс гривні до іноземної валюти: 1 долар США дорівнює 25,338921 грн..

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 порушив зобовязання по погашенню кредиту, тому позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню у розмірі 6383,62 долари США (6784,55-400,93), що за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 161754,04 грн.

Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

При укладенні кредитного договору сторони домовились, що кінцевий строк повернення кредиту - 20 жовтня 2009 року(пункт 1.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, договір вступає в силу з моменту підписання договору сторонами і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання сторонами обовязків по цьому договору.

Відповідно до п. 11 договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторнами і діє до до повного виконання обовязків по кредитному договору. (а.с. 12)

При вирішенні справи суд враховує, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 2.3.5 кредитного договору передбачене право Банку вимагати дострокового виконання зобов'язання Позичальника за цим договором у разі порушення Позичальником вимог цього договору .

Як зазначалось вище, у зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, а саме, простроченою станом на 02 серпня 2009 року заборгованістю, позивачем було пред'явлено позов до ОСОБА_1 з вимогою про повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та штрафних санкцій (пені), загальна сума яких станом на 02 серпня 2009 року складала 5031, 57 дол. США. Названий позов рішенням суду був задоволений.(а.с. 41)

Пунктами 5, 6 договору поруки передбачається, що у випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогуззазначеннм невиконаного зобовязання. Поручитель зобовязується виконати зобов'язання , зазначене у письмовій вимозі кредитора, протягом пяти календарних днів з моменту отримання вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, позичальник відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 2.3.5. кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Судом встановлено, що позивачем 12.11.2015 відповідачам направлено повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи.(а.с.6-8)

В той же час у матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя ОСОБА_2 з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений банком відповідно до п. 2.3.5. кредитного договору .

У силу положень ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постановах N 6-106цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-33цс12 від 23 травня 2012 року, № 6-190цс 14, №6-125цс14, № 6-616цс15, № 6-41цс14, № 6-53цс14 №6-6цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз ч.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений Банком шляхом пред'явлення у 2009 році позову до суду, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що на час звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" до суду з позовом до ОСОБА_2, а саме: станом 23.12.2015року, укладений ними договір поруки припинився, тому позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_2 як поручителя в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 про припинення договору поруки є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України .

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 224705-CRED від 29.04.2008р. на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк 6383,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на день прийняття рішення суду еквівалентно 161754 (сто шістдесят одна тисяча сімсот пятдесят чотири) гривень 04 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк відмовити

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання припиненим договору поруки- задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 224705-cred від 29.04.2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551(пятсот пятдесят одну) грн 20 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк" судові витрати у розмірі 2080 (дві тисячі вісімдесят ) грн. 74 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2016року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5