АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2510/16 Справа № 202/7234/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року та додатковим рішенням цього ж суду від 18 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по кредитному договору № DNDZAK00510671 від 24.06.2005 року в сумі 72218,64 грн., з яких 18714,03 грн. - заборгованість за кредитом, 43255,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1549,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8700 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні заявленого банком до нього позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення і скасування рішення суду.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 24.06.2005 року за укладеним між сторонами кредитним договором № DNDZAK00510671 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 41361 грн. на термін до 24.06.2010 року зі сплатою позичальником щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно цього договору, але останній своєчасного погашення платежів належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 27.07.2015 року у нього виникла кредитна заборгованість на загальну суму 126894,44 грн., з яких 18714,03 грн. - заборгованість за кредитом, 43255,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1549,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 63375,80 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За таких обставин суд обґрунтовано згідно ст. ст. 526, 1054 ЦК України стягнув з позичальника на користь позивача вказану суму заборгованості, зменшивши на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір нарахованої позивачем пені до 8700 грн. у зв'язку зі значним перевищення її суми розміру заборгованості за кредитом.

Наведені у скарзі доводи ОСОБА_2 про відсутність належних доказів надання йому банком кредиту за вказаним кредитним договором і правильного розрахунку заборгованості спростовуються залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 30.07.2014 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яким встановлено факт отримання відповідачем у позивача спірної суми кредиту, і наданим позивачем розрахунком, який ніякими доказами при розгляді справи судом першої інстанції відповідачем не був спростований, та фактично зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, а посилання скаржника на пропуск позивачем без поважних причин встановленого законом строку позовної давності не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність була перервана у зв'язку з пред'явленням банком вищевказаного позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: