Справа № 342/1353/15-ц
Провадження № 2/342/103/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації та орган опіки та піклування Снятинської районної державної адміністрації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 3 від 21.02.2001 року) та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (актовий запис № 2 від 07.03.ІНФОРМАЦІЯ_2 року). Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.08.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Так як сімейне життя в сторін не склалося, за рішенням Городенківського районного суду від 04.11.2010 року шлюб між ними розірваний. Через те, що відповідач не надавав позивачу матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, ОСОБА_1 змушена була звернутися в суд з позовною заявою про стягнення аліментів. Судовим наказом Городенківського районного суду № 2н-100 від 21.08.2010 року відповідачу присуджено сплату аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяця. Однак, починаючи з грудня 2012 року ОСОБА_2 не сплачує навіть аліменти, які йому присуджено. Повідомленням відділу ДВС Городенківського районного управління юстиції доводиться, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 39283 грн. Така поведінка відповідача є безпідставною і протиправною, так як на батьків покладається забезпечення основних життєвих потреб неповнолітніх дітей, які повністю залежать від батьків та не можуть забезпечувати себе самостійно. Від моменту, коли сторони почали проживати окремо, і по даний час, ОСОБА_2 не провідував дітей, коли вони хворіли, не вітав з жодними святами, не приймав участі у їх вихованні та утриманні. Жодної участі в житті своїх дітей відповідач не приймає - не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком здібностей, їх особистими досягненнями та переживаннями. З довідки Зібранівської ЗОШ 1-2 ступенів № 73 від 21.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 у навчальному процесі та в позакласно-виховних заходах доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 участі не приймає, батьківські збори не відвідує, жодного разу не приходив в школу, щоб поцікавитися навчанням дітей. Внаслідок протиправної поведінки відповідача діти відчувають образу, переживають сильні душевні хвилювання, викликані думками про те, що вони не потрібні своєму батькові, батьківство відповідача носить лише формальний характер згідно свідоцтва про народження дитини. Фактично ж ОСОБА_2 не відчуває до своїх дітей батьківських почуттів та не намагався їх реалізувати. З характеристик, виданих школою, вбачається, що діти сторін добре розвинуті, дисципліновані та забезпечені всім необхідним для навчально-виховного процесу. Однак, всупереч вимогам сімейного законодавства відповідач самоусунувся від участі у вихованні та забезпеченні дітей, позивач змушена виконувати обов'язки обидвох батьків. ОСОБА_2, як батько, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню неповнолітніх дітей, морально їх не підтримує, з дітьми не спілкується, не проявляє щодо них батьківської турботи. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатний, а тому його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків є усвідомленим та умисним, його батьківство носить виключно біологічний характер та стверджується лише документами. Позивач забезпечена житлом, в якому діти мають окрему, комфортну для їх проживання кімнату. В даний час вона працює на сезонних роботах, отримує стабільний заробіток, який дозволяє їй самостійно утримувати дитину на належному рівні. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно. З дітьми у неї склалися прекрасні, довірчі стосунки, позивач намагається компенсувати їм брак турботи батька. Таким чином, вона зможе самостійно забезпечити виховання та утримання дітей відповідно до вимог законодавства та моральних засад суспільства. Відповідач з їхнього життя просто зник, їм невідомо, де він перебуває, чим займається, вихованням та утриманням дітей зовсім не займається. Таким чином, позивач вважає, що викладені обставини суперечать законним інтересам їхніх неповнолітніх дітей, викликають у них хибну уяву про батька, змушують відчувати сором щоразу, коли питають про батька, що в свою чергу перешкоджає їх нормальному фізичному та моральному розвитку. Оскільки відповідач участі у вихованні дітей не приймає, то позбавлення його батьківських прав дозволить позивачу звернутися за призначенням державної соціальної допомоги на їх утримання.

Ухвалою суду від 26.01.2016 р. Орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 15.03.2016 р. Орган опіки та піклування Снятинської районної державної адміністрації залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Снятинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися. Служба у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати без їхньої участі, оскільки Служба у справах дітей немає можливості вивчити обставини справи через те, що ОСОБА_1 разом із дітьми зареєстрована в с.Виноград, але проживає в Снятинському районі. Служба у справах дітей Снятинської районної державної адміністрації подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати без їхньої участі.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Свідоцтвами про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, серії НОМЕР_1, стверджено, що їхніми батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Як слідує з копії рішення від 04.11.2010 року по справі № 2-826/2010 р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження залишено на вихованні матері ОСОБА_1 та проживати біля неї.

Згідно судового наказу Городенківського районного суду від 21.08.2010 р. по справі № 2н-100 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Довідкою-розрахунком по аліментах з 01.12.2012 р. по 31.03.2016 р. по судовому наказу № 2н-100 стверджено, що борг ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.04.2016 р. становить 42252,20 грн.

З характеристик ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виданих 21.12.2015 року Зібранівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Снятинського району Івано-Франківської області ОСОБА_4, вбачається, що діти сторін старанні, дисципліновані, працелюбні та уважні учні; повністю забезпечені навчальним інвентарем та приладдям.

Як слідує з довідки № 73 від 21.12.2015 року, виданої Зібранівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Снятинського району Івано-Франківської області, батько ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., житель АДРЕСА_1, не відвідує дітей у школі, батьківські збори, позакласні та загальношкільні виховні заходи, в яких беруть участь діти.

Згідно характеристики, виданої Шевченківською сільською радою Снятинського району на гр. ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована в АДРЕСА_2, але проживає в АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н. в його господарстві, також в склад сім'ї входять: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. В селі користується авторитетом, чесна, добросовісна, працьовита, ведуть спільно господарство з ОСОБА_6, виховують дітей. Алкогольні напитки не вживає. З сусідами не скандалить.

ОСОБА_1 має на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 від 28.05.2010 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка являється матір'ю позивача, суду пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей вже 6 років, ніколи не провідує дітей, матеріально не підтримує, уникає зустрічей з ними та навіть по телефону не вітає з святами.

Свідок ОСОБА_8, який являється братом позивача, в судовому засіданні суду пояснив, що відповідачем проігноровано батьківські обов'язки, відсутній батьківський інстинкт. З 2010 року ОСОБА_2 не навідується до дітей, ухиляється від їх виховання, уникає зустрічей з ними, матеріально не забезпечує, на свята і з днем народження не вітає.

Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням дітей, не спілкується з ними, не сплачує аліменти на їх утримання, не провідує, не цікавиться розвитком дітей та не піклується про здоров'я. Діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з матір'ю в АДРЕСА_3.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

З висновку Снятинської районної державної адміністрації № 105/0/01-13/15 від 29.03.2016 року вбачається, що орган опіки та піклування не може надати об'єктивний висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н., щодо дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., вважає за доцільне залишити дане питання на розсуд суду.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх повноцінного розвитку. ОСОБА_2 нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо дітей, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, задоволенню підлягають і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 400 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 11,60, 209, 214-215, 218, 294, 296 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 3 від 21.02.2001 року) та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (актовий запис № 2 від 07.03.2002 року).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487, 20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 400 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Федів Л.М.