АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/2864/16 Головуючий І-ої інстанції - Онупко М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.,

суддів - Івах А.П., Бездітко В.М.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що не погоджується з вказаною ухвалою та вважає її постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду 1 інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя виходив із того, що позивач переконливих доводів щодо причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов не довів, та посилався лише на загальні підстави для забезпечення позову.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншім особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Також відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів погоджується з висновком судді суду 1 інстанції, що позивачем не надано переконливих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також не надано даних щодо вартості майна, на яке вона просила накласти арешт.

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову та передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки на час постановлення ухвали суд першої інстанції діяв відповідно до вимог процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 153, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - А.П. Івах

В.М. Бездітко