Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/705/16-ц
Провадження № 2/553/381/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі :

головуючого - судді Кононенка С.Д.

при секретарі - Бобильовій А.П.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми , їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, в якому просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди та в подальшому не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визначити наступні способи його участі у вихованні дітей шляхом особистого спілкування: побачення - 1-2 рази на тиждень, в робочий день за погодженням та один вихідний на тиждень за місцем навчання дітей або за місцем їх проживання, перебування, спільний відпочинок: половину літніх та інших канікул діти проводить з батьком, необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, в день його побачення з дітьми, має право забирати дітей з дому/школи особисто.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували частково.

Вислухавши сторони, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що в період часу з 02 серпня 1997 року між позивачем, ОСОБА_1, та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, 04.02.2012 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. В період шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н. Після розірвання шлюбу діти стали проживати разом із відповідачкою.

Як зазначив в своєму позові та в судовому засіданні позивач, пояснив, що з самого моменту розлучення, у нього з ОСОБА_3 почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, їх відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, стосовно неможливості його нормального спілкування із дітьми. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з дітьми.

Весь цей час позивач намагався налагодити нормальний зв'язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей та забезпечувати їх всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька сьогодні є порушеними. Крім того позивач звернувся з заявою до Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради з вимогою провести відповідну роботу у межах наданої компетенції з відповідачкою про недопустимість зазначеної поведінки. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений був звернутися до суду із даною позовною заявою, оскільки на даний момент це єдиний можливий спосіб забезпечити свої права.

Заперечуючи проти позову, позивачка вказала, що 29 квітня 2014 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави на її користь стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 30 січня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. 19.05.2015 року державним виконавцем ВДВО Оболонського РВ у м. Києві Васильєвим С.С за місцем роботи боржника, -по територіальності, порушено виконавче провадження №47542511.

Позивача неодноразово викликали до виконавчої служби, проте він не з'являвся. В подальшому виконання вказаного рішення суду було передано до м.Полтави. ОСОБА_1 працював та працює і по даний час, отримуючи пристойну заробітну плату в середньому 6200,00 грн. на місяць, проте, з дня прийняття рішення судом про стягнення з нього аліментів, останній умисно, маючи відповідні доходи не виконує рішення суду та злісно ухиляється від сплати аліментів.

Розуміючи, що необхідно сплачувати виниклу заборгованість, яка наразі становить більше 60 тис.грн., ОСОБА_1 за останні 2 роки змінював місце роботи, але і далі працює не сплачуючи борг.

На прохання відповідача допомогти утримувати дітей позивач телефонує та направляє смс-повідомлення старшому сину (навчається у 10 класі) з погрозами та претензіями.

Крім того, у зв'язку із злісним ухиленням від виконання свого обов'язку щодо матеріального утримання своїх двох синів, невиконання рішення суду про сплату аліментів 11.12.2015 року порушено кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ст.164 КК України.

У неї з дітьми виникала можливість та необхідність оформлення документів на виїзд за кордон на відпочинок та оздоровлення, проте позивач ОСОБА_1 відмовляв їй, не надає відповідний нотаріальний дозвіл. У той час, коли обидва сини хворіють на астму та їм дуже потрібно оздоровлення.

Наразі, старший син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження навчається в 10-А класі Полтавської гімназії № 17 Полтавської міської ради Полтавської області та має високий рівень навчальних досягнень з англійської мови, що підтверджують успішно виконані тести Оксфордського університету.

Для подальшого розвитку своїх здібностей ОСОБА_6 потребує спеціалізованого навчання, що йому пропонує Центр ЄС на Мальті.

Виїзд старшого сина за кордон на навчання сприятиме розширенню його світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить його, пристосує до комунікабельності, вивченню англійської мови між англомовними людьми, розширить його кругозір та взагалі вплине на подальшу долю.

Проте, позивач своїми позовними вимогами бажає перешкодити розвитку старшого сина.

Разом з цим, молодший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 дуже часто хворіє та потребує оздоровлення в місцях з морським теплим кліматом. У зв'язку із цим, відповідачка запланувала звозити його під час її відпустки та його канікул на оздоровлення до Болгарії.

Позивач також відмовляє відповідачу у погодженні документів на виїзд дітей за кордон, що свідчить про відсутність у нього бажання допомоги в їх вихованні, оздоровленні, розвитку тощо.

На даний час вона звернулась до Октябрського районного суду м.Полтави до позивача з позовом про надання дозволу батька на виїзд дітей за кордон.

Позивач фізично не міг відвідувати дітей, працюючи в м.Києві, а на даний час ОСОБА_1 працює в м.Кременчуці, що не дасть йому можливості втілювати в жигтя свої позовні вимоги.

Разом з цим, у вихідні дні вона з дітьми перебуває в м.Миргороді, у батьків, де ОСОБА_6 та ОСОБА_5 займаються з репетиторами з математики та англійської мови. Також кожні вихідні дні діти займаються кінним спортом в с.Дубровка, Миргородського району, Полтавської області.

Вона жодним чином не перешкоджала в спілкуванні дітей з їх рідним батьком, що можуть підтвердити свідки в судовому засіданні. Вважає взагалі позов безпідставним за відсутності спору. Позивач не тільки сам не бажає виховувати дітей, а ще й злісно від цього ухиляється.

Як у неї так і у старшого сина в наявності емейл-адреси в інтернеті, мобільний зв'язок, але позивач знаючи про це не спілкується, не пише, не телефонує.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників в судовому засіданні. Допитавши свідків та дослідивши подані сторонами докази по справі суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_3 не створює перешкод позивачу у реалізації свого права брати участь у вихованні та вільному спілкуванні ОСОБА_1 із своїми дітьми.

Разом з тим суд вважає за необхідне, зважаючи на думку та пояснення учасників судового процесу, визначити способи участі у вихованні дітей обох батьків, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_8

Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси.

Відповідно до ст. 141 СК України «мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини».

Статтею 150 СК України передбачено, що, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 157 СК України, «той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини».

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, «що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини».

Вказаним статтям кореспондуються норми ЗУ «Про охорону дитинства», статті 15 «батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані браги участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини».

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами. що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Згідно із ч.8 ст. 7 СК України, «регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї».

Отже, із системного тлумачення ч. І ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

На підставі викладеного, керуючись до ст. ст. 141, 150, 153, 155, 157,159 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,30,60, 88, 213-216 ЦПК України, Конвенція про права дитини, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми , їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними - задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні дітей шляхом особистого спілкування: побачення - 1 раз на тиждень у вихідний день - суботу з правом забирати дітей із школи додому в цей день; спільний відпочинок з дітьми під час літніх канікул, але не менше 2-х тижнів за погодженням з матір'ю та враховуючи бажання дітей (дитини); необмежене спілкування з дітьми особисто по телефону.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі - 275 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. Д. Кононенко