Справа № 146/982/15-ц Провадження № 22-ц/772/1848/2016Головуючий в суді першої інстанції Пилипчук О. В.
Категорія 39Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Марчук В.С.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Томашпільська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача було залучено Томашпільську державну нотаріальну контору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати - ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1, які належали покійній на праві приватної власності.

Позивач в установлений Законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шестимісячного строку ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було повідомлено про те, шо з заявою про вступ у спадщину за правом представлення звернувся онук покійної - відповідач ОСОБА_4, який є також сином покійного брата позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За життя брат позивача являвся інвалідом 1 групи з дитинства, потребував стороннього догляду. Мати постійно хворіла та також потребувала стороннього догляду та допомоги, яку позивач по мірі його можливості надавав, надсилаючи грошові кошти, оскільки проживав і проживає в РФ.

Відповідач будь-якої участі в утриманні чи наданні будь-якої допомоги покійним брату та матері позивача не надавав, навіть тоді, коли батько з 2006 був прикутий до ліжка, а мати була похилого віку, хворіла і доглядала свого сина, хоча сама потребувала, як допомоги так і догляду. Відповідач не цікавився їх життям, участі у їх похованні також не приймав. Не був як на похованні, так і не навідувався на могили покійних і не ніс витрат на спорудження надгробних пам'ятників. За життя двічі навідувався до свого батька та бабці.

Вказані обставини вимусили ОСОБА_4 звернутися до суду з даним позовом.

Просив у відповідності до вимог ч.3 та ч.5 ст.1224 ЦК України усунути відповідача від права на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

Справа слухалась судами неодноразово.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач через свого представника ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено. Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року скасовано і ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Усунуто ОСОБА_4 від права на спадкування майна за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року вказане рішення апеляційної інстанції скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Так судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача та бабусею відповідача.

Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки розміром 0,15 га, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 проживала за вказаною вище адресою разом із своїм сином ОСОБА_4, який був інвалідом 1 групи та потребував стороннього догляду і який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідач є сином померлого, відтак у відповідності до вимог ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем майна ОСОБА_5 за правом представлення.

Після смерті ОСОБА_5 позивач та відповідач в установлений Законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Ч.3 ст. 1224 ЦК України визначено, що не мають право на спадкування за законом батьки, усиновлювачі та повнолітні діти, усиновлені а також інші особи які ухилилися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця якщо ця обставина встановлена судом.

Ч.5 ст.1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом якщо буде встановлено що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК ( 435-15 ) стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України ( 2947-14 ) (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної

громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК ( 435-15 ) стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК ( 2947-14 ) не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК (435-15).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових норм для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги те, що суду не надано жодних належних доказів того, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві і що спадкодавець потребував такої допомоги саме від ОСОБА_4, яку він мав змогу надавати, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду перщої інстанції законне і обґрунтоване, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: