Справа № 732/1088/16-ц
Провадження № 2-о/732/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Соколова О.О., секретаря Дударенко Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1; заінтересована особа: Хотівлянська сільська рада Городнянського району, Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання на території України;-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України та просить встановити факт, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно безвиїзно проживав без реєстрації з січня 1991 року по даний час на території України за адресою: АДРЕСА_1.

З поданої заяви виходить, що заявник являється уродженцем с. Хотівля, Городнянського району Чернігівської області. Деякий час проживав не території республіки Білорусь. У січні 1991 року заявник переїхав для проживання до села Хотівля Городнянського району Чернігівської області. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Городнянського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують факт його належності до громадянства України. Встановлення даного факту необхідно заявнику для підтвердження громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Ухвалою судді від 09 серпня 2016 відкрито провадження у зазначеній справі.

Заявник у судовому засіданні уточнив заявлені ним вимоги та просив суд встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 13.11.1991 року. Підтримав уточнені вимоги та просила суд їх задовольнити.

Встановлення даного факту необхідно йому для отримання паспорта громадянина України.

Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 передбачено,

що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Так, з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Хотівля, Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 5 ).

З копії паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2, виданого 13.09.1979 року Городнянським ВВС Городнянського райвиконкому Чернігівської області, встановлено, що його видано громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцу с. Хотівля, Городнянського району Чернігівської області, ( а.с. 3 ).

З довідки виконкому Хотівлянської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 13.04.2016 року за № 102 встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно проживає на територію сільської ради з січня 1991 року і по теперішній час( а.с. 6 ).

Заступник начальника УДМС України в Чернігівській області у своєму листі від 05.05.2015 року № 13-Ф-173 запропонував ОСОБА_1 звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України, щоб в подальшому він зміг отримати паспорт громадянина України ( а.с. 7 ).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що заявник дійсно проживає у с. Хотівля Городнянського району Чернігівської області з січня 1991 року.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» Громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Зокрема, за ч.ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов'язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Верховний Суд України в своєму листі від 01.01.2012 року стосовно судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказав, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення фактів постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13.11.1991 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ, Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, ст.ст. 57-61, 209, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд;-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на території України (АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Соколов О.О.