22.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/8484/15-ц
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Федченко В.М.,

при секретарі Бунакової С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку розподілу майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 02 грудня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому вказала, що з 28.11.2009 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі.

Від спільного подружнього життя вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

06.04.2012 року вони придбали однокімнатну квартиру № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,7 кв.м, та житловою площею 14, 8 кв.м., яка складається з 1- коридора, 2 - туалета, 3 - кухні, 4 - житлової, І балкону, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.10.2015 року. Відповідно до цієї довідки право власності на вищезазначену квартиру зареєстроване за ОСОБА_3.

Вищевказану квартиру вони купили за власний кошт, оскільки разом працювали та вели спільне господарство, а тому мали спільний бюджет.

Після купівлі цієї квартири вони відразу оселилися в ній та мешкали там однією сім'єю.

Згодом позивачка дізналася, що відповідач закохався в іншу жінку та забажав створити нову родину.

26.12.2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами був розірваний.

Відповідач не визнає права власності позивачки на квартиру № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську та вважає, себе єдиним власником квартири, через те, що право власності зареєстроване тільки на нього. Також він не бажає добровільно разом з позивачкою звернутися до нотаріуса та укласти договір дарування цієї квартири на користь нашого сина.

Позивачка просила визнати квартиру № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,7 кв.м, та житловою площею 14, 8 кв.м., яка складається з 1- коридора. 2 - туалета, 3 - кухні, 4 - житлової, І - балкону обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серія АН 831722 виданий Синельниковським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 15.12.2009 року, іпн.: НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку квартири № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,7 кв.м. та житловою площею 14, 8 кв.м., яка складається з 1- коридора, 2 - туалета, 3 - кухні, 4 житлової, І балкону, як за одним із подружжя.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009 року до 26 грудня 2013 року (а.с.25).

Встановлено, що у період сумісного подружнього життя, за спільні кошти, сторонами була придбана квартира № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,7 кв.м, та житловою площею 14, 8 кв.м., яка складається з 1- коридора. 2 - туалета, 3 - кухні, 4 - житлової, І - балкону, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу ВРР №285177, від 06.04.2012, реєстр №624, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 (а.с.27).

Згідно звіту про оцінку квартири № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську її вартість становить 62314 грн.00 коп.(а.с.5-16).

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, придбана квартира № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку розподілу майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,7 кв.м, та житловою площею 14, 8 кв.м., яка складається з 1- коридора. 2 - туалета, 3 - кухні, 4 - житлової, І - балкону обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серія АН 831722 виданий Синельниковським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 15.12.2009 року, іпн.: НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку квартири № 11 в будинку 44 на проспекті Петровського у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,7 кв.м. та житловою площею 14, 8 кв.м., яка складається з 1- коридора, 2 - туалета, 3 - кухні, 4 житлової, І балкону, як за одним із подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Федченко