Справа № 438/503/15 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/2372/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Ком-Еко-Львів» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Ком-Еко-Львів» про визнання незаконним наказу, зміну формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено указаний позов. Визнано незаконним і скасовано наказ №23/1 від 22.07.2014 року філії «Ком-Еко-Борислав» СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» в частині підстави припинення трудового договору - звільнення ОСОБА_4 за угодою сторін у відповідності до п.1 ст.36 КЗпП України і зобов'язано відповідача змінити підставу звільнення за власним бажанням внаслідок невиконання власником або уповноваженим ним органу законодавства про працю, яка передбачена ч.3 ст.38 КЗпП України.

Визнано недійсним запис до трудової книжки ОСОБА_4 про звільнення з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України і зобов'язано відповідача змінити на запис про звільнення з роботи за власним бажанням внаслідок невиконання власником або уповноваженим ним органу законодавства про працю з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України.

Стягнуто із СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» в особі філії «Ком-Еко-Борислав» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19965,55 грн.; 3220,25 грн. компенсації за невикористану відпустку та розмір вихідної допомоги в сумі 3600,84 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення оскаржило СП ТОВ «Ком-Еко-Львів». Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилається на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Зокрема вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду; ОСОБА_4 належним чином був поновлений на роботі, а звільнений - згідно його заяви за угодою сторін і з ним проведено повний розрахунок в день звільнення; для одержання трудової книжки позивач сам не з'являвся протягом тривалого часу. Підстав для зміни запису в трудову книжку ОСОБА_4 не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання скарги, представника позивача ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на такі мотиви.

Встановлено, що рішенням Бориславського міського суду від 31.03.2014 року ОСОБА_4 був поновлений на посаді водія філії «Ком-Еко-Борислав» СП ТОВ «Ком-Еко-Львів». Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Це рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.07.2014 року.

16.04.2014 року Личаківським ВДВС Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання наведеного вище рішення суду (а.с.107).

30.04.2014 року філією «Ком-Еко-Борислав» СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» видано наказ за №12/1-к про поновлення ОСОБА_4 на роботі (а.с.115).

21.07.2014 року ОСОБА_4 подав заяву до СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» про розірвання трудового договору за власним бажанням з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням відповідачем законодавства про працю і провести з ним відповідний розрахунок (а.с.6).

22.07.20014 року ОСОБА_4 звільнений з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін відповідно до наказу СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» №23/1-к від 22.07.2014 року. Із наказом ОСОБА_4 ознайомлений 23.09.2015 року (а.с. 85, 168) і в той же день він одержав свою трудову книжку (а.с.171).

Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у тій частині, в якій він задоволений, є правильним, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на нормах права.

Так, знайшли підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем законодавства про працю, що є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи працівника відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Цей висновок суду базується на результатах перевірки територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області колективного звернення працівників філії «Ком-Еко-Борислав» СП ТОВ «Ком-Еко-Львів».

Посилання апелянта на неналежність цього доказу є безпідставним, оскільки перевірка була проведена державним органом після звільнення ОСОБА_4 з роботи (травень 2014 року), проте вона охоплювала час дії трудового договору цього працівника з підприємством.

Місцевий суд належним чином дав оцінку цим обставинам.

Таким чином, за відсутності згоди працівника на звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП і доведеності порушення відповідачем законодавства про працю, наказ СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» №23/1-к від 22.07.2014 року є незаконним.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як правильно встановлено місцевим судом, звільненому 22.07.2014 року ОСОБА_4 належним чином оформлена трудова книжка видана не була, як це передбачено ст. 47 КЗпП України, і цей факт перешкоджав його працевлаштуванню. Доводи апелянта про інформування звільненого працівника про необхідність одержання трудової книжки заперечуються позивачем і ці його заперечення не спростовані матеріалами справи. Листи без вручення адресату не є належним підтвердженням пояснень представника апелянта.

За таких обставин суд обґрунтовано стягнув середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Разом із цим слід зазначити, що наказом СП ТОВ «Ком-Еко-Львів» № 12/1-к від 30.04.2014 року ОСОБА_4 був поновлений на роботі. Однак, у вказаний час працівник до роботи не став і до 22.07.2014 року не виконував своїх обов'язків з причин, що не залежать від його волі.

Як встановлено судом, і це підтверджено матеріалами виконавчого провадження, про поновлення на роботі ОСОБА_4 не знав, державна виконавча служба про це теж не була повідомлена до 04.07.2014 року (а.с. 95-117).

Безпідставним є посилання апелянта на пропуск ОСОБА_4 строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як убачається із матеріалів справи, з уточненими позовними вимогами, за яким суд першої інстанції ухвалював рішення, ОСОБА_4 звернувся до суду 09.10.2015 року. Копію наказу №23/1-к від 22.07.2014 року про звільнення з роботи, як і трудову книжку, позивачу було вручено 23.09.2015 року. Отже, з урахуванням цього факту і приписів ч. 1 ст. 233 КЗпП України суд першої інстанції правомірно встановив, що ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом порушеного права у визначений законом строк.

З огляду на викладене вище, твердження апелянта про початок спливу строку 22.07.20014 року є помилковим.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду і тому рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Ком-Еко-Львів» відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: