АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/1584/15-ц Головуючий в І інстанції Ратушна В.О.
Номер провадження 22ц - 791/1131/2016 Доповідач Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Бугрика В.В.,

суддів: Лісова Г.Є.,

Семиженка Г.В.,

секретар Мирненко А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 23 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ПАТ «УкрСиббанк», про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом в якому посилається на обставини, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 і рішенням Дніпровського районного суду від 04.11.2014 року шлюб між ними був розірваний. За період шлюбу ними було набуто майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями АДРЕСА_1, зареєстрований на ім'я чоловіка ОСОБА_3, автомобіль ТОYОТА RAV 4(2008), зеленого кольору, № двигуна НОМЕР_3, № куз. НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований 26.06.2009 року на ім'я чоловіка ОСОБА_3, меблі, обладнання для тренування і побутова техніка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Просила розподілити вищевказане майно між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями під АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину вартості автомобіля, ТОYОТА RAV 4(2008), колір зелений № двигуна НОМЕР_3, № куз. НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину вартості меблів, 1/2 частину вартості побутової техніки та 1/2 частину вартості обладнання тренажерів. Заявою від 18.02.2016 року представник ОСОБА_7 зменшив розмір позовних вимог, просив визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями АДРЕСА_1 і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 1/2 частину вартості автомобіля ТОYОТА RAV 4(2008), колір зелений № двигуна НОМЕР_3, № куз. НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилається на ті обставини, що з 19 листопада 1983 року по 17 листопада 2014 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу за рахунок його особистої праці було накопичено грошові заощадження, які відповідачка незадовго до припинення шлюбних відносин інвестувала шляхом відкриття банківського вкладу. У зв'язку із погіршенням між ними відносин відповідачка категорично відмовилась повідомляти йому про банківські установи, в які вона вклала їх спільні кошти і категорично відмовила у надані інформації про стан і баланс рахунків, на яких вона зберігала їх спільні сімейні кошти. Після розірвання шлюбу відповідачка відмовилась провести розподіл заощаджених ними за час перебування у шлюбі коштів. При вивченні наявних документів стало відомо, що відповідачка 28 листопада 2013 року уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» договір банківського вкладу «Стандарт» №SAMDNWFD700, за яким внесла на депозитний рахунок № НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 15000 доларів США із мінімальним строком вкладу на шість місяців із процентною ставкою 7 відсотків річних. Крім цього, за період перебування в шлюбі ними за рахунок спільних коштів було придбано цінне майно, а саме ювелірні вироби загальною вартістю 128036,8 гривень. Все вищевказане майно перебуває у користуванні відповідачки. Вважає, що внесені відповідачкою на банківський рахунок кошти, а також вищевказане майно, яке було придбано за період перебування в шлюбі, підлягають поділу між ними.

Просив стягнути з відповідачки на його користь 7500 доларів США з в порядку поділу спільного майна подружжя за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD700 від 28.11.2013 року за депозитним рахунком № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк» і виділити йому у власність 1/2 частину вищевказаних ювелірних виробів та майна. Заявою представника ОСОБА_3 було змінено зустрічні позовні вимоги. Просив стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 7784,08 доларів США в порядку поділу спільного майна подружжя, а саме коштів, розмішених за договором банківського вкладу «Стандарт» №SAMDNWFD700 від 28.11.2013 року за депозитним рахунком НОМЕР_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням суду позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями під АДРЕСА_1 і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 189217,95 грн. вартості ? частини автомобіля TOYOTA RAV4 (2008 р. в.) колір зелений № двигуна НОМЕР_3, № куз. НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 189217,95 грн., як вартості 1/2 частини автомобілю TOYOTA RAV 4 (2008) реєстраційний номер НОМЕР_1. Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 і стягнути із ОСОБА_4 на його користь 7784,08 доларів США в порядку поділу спільного майна подружжя, а саме розміщених за договором банківського вкладу «Стандарт» №SAMDNWFD700 від 28.11.2013 року за депозитним рахунком № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1983 р. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2014 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірваний. За період шлюбу сторони придбали наступне майно: домоволодіння з надвірними спорудами і будівлями під АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 лютого 2004 року, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 і автомобіль TOYOTA RAV4 (2008 р.в.) колір зелений № двигуна НОМЕР_3, № куз. НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований 26.06.2009 р. на ім'я ОСОБА_3 Відповідно до норм цивільного законодавства і ст.ст. 60, 69, 70 СК України вищевказане майно є спільною власністю подружжя і підлягає розподілу між ними в рівних частках. З'ясовано, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем, що підтверджується довідкою-рахунком НОМЕР_6 від 15.10.2014 р. Згідно даних автоматизованого обліку УДАІ УМВС України в Херсонській області станом на 19.06.2015 р. автомобіль ТОYОТА RAV 4(2008), НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_5. Позивачка стверджує, що відповідач здійснив відчуження автомобіля без її відома та згоди, їх сину ОСОБА_9 в період шлюбу.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В разі незаконного відчуження одним із подружжя спільного майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним не вимагається, оскільки захист майнових прав другого з подружжя може бути вчинений шляхом компенсації йому 1/2 частини вартості автомобіля. Автомобіль є неподільною річчю в розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України, а тому відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України відповідач повинен компенсувати позивачу 1/2 частину вартості автомобіля.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №Вс-33 від 18 грудня 2015 року середньоринкова вартість автомобіля ТОYОТА RAV 4(2008), складає 378435,91 грн. Половина вартості зазначеного автомобіля складає 189217,96 грн.

Проте колегія суддів зазначає, що автотоварознавча експертиза проводилась без огляду автомобіля, а отже питанням перед експертом було визначення ринкової вартості аналогічного автомобіля. Проте при такому дослідженні не було враховано значну кількість індивідуальних ознак, яку має предмет спору, а саме не було враховано дійсний технічний стан (справний чи ні), пробіг, процент зносу, комплектацію, перебування в ДТП та інших факторів, які визначають вартість оцінюваного автомобіля, тому колегія суддів враховує оціночну вартість автомобіля яка вказана у довідці-рахунку на дату продажу автомобіля - 15.10.2014 року і яка складає 176094,29 грн.

Довідка-рахунок видається спеціалізованими організаціями, які здійснюють торгівлю транспортними засобами, в тому числі і комісійну. Правила комісійної торгівлі такими товарами визначені «Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери». Крім цього, в силу норм податкового кодексу України такі організації є податковим агентом і, відповідно несуть відповідальність за правильність та повноту сплати податків зборів та подають контролюючому органу інформацію про такі угоди (ст. 164 ПКУ). При цьому цією ж статтею ПКУ визначено, що дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля визначаються виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за виробом платника податку). При цьому ПКУ визначає, що середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб затверджено постановою КМУ від 10.04.2013 р. № 403. Розрахунок ведеться для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів. Середньоринкова вартість оприлюднюється Мінекономіки в режимі вільного доступу.

Тому слід виходити із фактичної вартості відчуження транспортного засобу, зазначеною у довідці-рахунку ВІА № 670798 від 15.10.2014 року, виданої ТОВ «Центр», оскільки вона є документом, в якому зафіксована реальна та дійсна вартість та ціна, за якою його фактично було реалізовано та розмір коштів, отриманих відповідачем від його реалізації.

Стосовно до зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає, що при ухвалені рішення суд грунтувався на поясненнях відповідачки, що вона підтримувала шлюбні відносини з ОСОБА_3 до вересня 2014 року і проігнорував встановлений в описово-мотивувальній частині рішення апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2015 року факт, що з лютого 2014 року сторони припинили шлюбні відносини і не вели спільного господарства. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так при розгляді зазначеної справи апеляційним судом Херсонської області для визнання особистою власністю одного із подружжя предметом дослідження був момент та час припинення фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. І цей момент було встановлено у вказаному рішенні суду. А суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні припустився порушень положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, внаслідок чого дійшов до неправильних висновків щодо використання ОСОБА_4 всієї суми отриманих нею за депозитним рахунком НОМЕР_5 коштів в інтересах сім'ї, оскільки в дійсності кошти за депозитом вона отримала вже після моменту припинення фактичних шлюбних відносин і одноособово розпорядилася ними.

Таким чином вбачається, що предметом зустрічного позову є кошти, які були спільною сумісною власністю подружжя, а відповідачка одноособово отримала їх в своє розпорядження після припинення фактичних шлюбних відносин, тому ці кошти підлягають поділу між сторонами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки справа розглянута з порушенням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтовані, є підстави для скасування рішення суду у частині стягнення 1/2 частини коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині. В частині стягнення половини вартості автомобіля рішення суду необхідно змінити, зменшити суму стягнення до 88047,15 грн., а апеляційну скаргу задовольнити частково. В решті рішення суду можливо залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 23 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартості 1/2 частини автомобіля TOYOTA RAV 4 у сумі 189217,95 грн. змінити, суму стягнення зменшити до 88047,15 грн. і цю суму стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 23 лютого 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме коштів, розміщених за договором банківського вкладу «Стандарт» за депозитним рахунком в ПАТ КБ «ПриватБанк», скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7784,08 доларів США і судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4019,40 грн.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Бугрик

Судді: Г.Є. Лісової

Г.В. Семиженко

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 26 квітня 2016 року

Рішення набрала законної сили 26 квітня 2016 року

Суддя В.В. Бугрик

Секретар судового засідання А.О. Мирненко