Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, третя особа - Одеська регіональна філія Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на рішення апеляційного суду Одеської області від 1 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ № 15/К від 3 лютого 2015 року Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про звільнення його з посади, поновити його на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 47 540 грн 43 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 1 квітня 2009 року він працював у Одеській регіональній філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, зокрема, з 28 жовтня 2010 року - на посаді начальника сектору забезпечення діяльності державних кваліфікаційних комісій.

У вересні 2014 року його було повідомлено про скорочення посади з 1 грудня 2014 року, але посаду, яка б відповідала його освіті та кваліфікації, йому запропоновано не було, тоді як іншим працівникам з ліквідованого сектору, у яких нижча кваліфікація та рівень освіти, було запропоновано відповідні посади.

Крім того, наказ про його звільнення підписано т.в.о. начальника Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, а не начальником.

Таким чином, виданий роботодавцем наказ від 3 лютого 2015 року № 15/К, є незаконним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 1 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Визнано незаконним та зобов'язано Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків скасувати наказ № 15/К від 3 лютого 2015 року про звільнення ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника сектору забезпечення діяльності державних кваліфікаційних комісій Одеської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків. Стягнуто з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 83 096 грн 88 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, подала касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників.

Згідно із ч. 1 ст. 41 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Згідно із ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України дають підстави для висновку про те, що у разі звільнення особи у зв'язку із скороченням штату, роботодавцем має бути дотримано встановлений КЗпП України порядок звільнення, а саме: крім попередження про скорочення штату, не пізніше ніж за два місяці до звільнення особу має бути персонально попереджено про звільнення у зв'язку з таким скороченням штату із пропонуванням іншої роботи на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Задовольняючи частково позов, апеляційний суд виходив із того, що звільняючи позивача, роботодавець 1 жовтня 2014 року не запропонував йому посад в Одеській регіональній філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, на які того ж дня було переведено 14 працівників із скороченого сектору, а вибірково запропонував того дня посаду у філії підприємства у м. Маріуполі. Крім того, у позивача вища кваліфікація та більший стаж роботи, у порівнянні з деякими працівниками ліквідованого сектору, яким було запропоновано вакантні посади 1 жовтня 2014 року.

Такі висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачу 1 жовтня 2014 року пропонувалась одна вакантна посада в іншій філії підприємства, а 31 січня 2015 року - додатково 5 посад в інших філіях підприємства, не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, оскільки не спростовують висновків суду про те, що роботодавець не запропонував йому 1 жовтня 2014 року одну з посад, на які того ж дня було переведено працівників із ліквідованого сектору.

Не можна погодитись і з доводами касаційної скарги про те, що з 1 жовтня 2014 року до 3 лютого 2015 року позивач хворів, тому роботодавець був позбавлений можливості запропонувати йому вакантні посади, оскільки як встановлено судами, позивач перебував у відпустці у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю із 6 жовтня 2014 року (понеділок), а відтак перебував на роботі з 1 по 3 жовтня 2014 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, тому касаційна скарга Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 1 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова