Справа № 316/2739/15-ц
Провадження № 2/316/143/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого-судді: Капустинського М.В.,

при секретарі: Терещенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Енергодар заяву позивача ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини, про призначення психологічної експертизи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 надав до суду, через канцелярію 01.01.2016 року письмову заяву про забезпечення доказів та призначення психологічної експертизи відповідачці по справі з метою встановлення особливостей психічної діяльності та їх прояв в поведінці відповідача, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Обґрунтовуючи заяву невизнанням позову відповідачкою, вважаючи, що спір має свою специфіку та складність, та те, що для оцінки обставин справи потребуються спеціальні знання та професійне обґрунтування (а.с.7 т.2).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2016 року в задоволенні вищезазначеної заяви позивачу було відмовлено (а.с.8 т.2).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року було скасовано ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2016 року та направлено до суду першої інстанції для нового розгляду питання про призначення експертизи (а.с.60, 61-62 т.2).

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти задоволення заяви позивача про призначення їй психологічної експертизи, вважаючи її безпідставною та просить суд в задоволенні заяви позивачу відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей ОСОБА_3, зазначила про вирішення питання на розсуд суду, при цьому, через канцелярію 30.03.2016 року надала письмові заперечення на клопотання ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи зауваживши, що позивач ніяких доказів або усних фактів на підтвердження своїх доводів стосовно необхідності проведення експертизи не надав, хоча з грудня 2012 року по вересень 2014 рік перебував з відповідачкою по справі у зареєстрованому шлюбі та спільно з нею проживав з листопада 2012 року по грудень 2013 рік, тому мав можливість, у разі наявності, надати суду докази неадекватної поведінки відповідачки. В запереченнях представник третьої особи також зазначила, що згідно характеристики з дошкільного навчального закладу № 15 Енергодарської міської ради, який відвідує малолітня ОСОБА_4 з 20 жовтня 2015 року, група «Віночок» № 1, дитину приводить і забирає завжди мати ОСОБА_2, дитина доглянута, одягнута охайно і в чистий одяг. Крім того, зазначила, що згідно з довідкою лікаря-нарколога з ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 1» м.Енергодара від 29 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 на «Д» обліку не перебуває, згідно інформації лікаря-психіатра ДЗ «СМСЧ №1» м.Енергодара ОСОБА_5 на «Д» обліку ОСОБА_6 не перебуває, що, на думку представника третьої особи, свідчить про відсутність обєктивних підстав проведення психологічної експертизи відносно відповідача. Та долучила документи на які посилається у запереченнях, до матеріалів.

Вислухавши пояснення, дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків:

Згідно ст.134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначеною статтею прямо не передбачено проведення психологічної експертизи батькам дитини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства,

що регулюють провадження у справі до судового розгляду», зазначено: «Для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.»

Судом встановлено, що до своєї заяви від 01.01.2016 року про витребування доказів і призначення відповідачці ОСОБА_2 психіатричної експертизи, позивачем ОСОБА_1, крім словесних посилань на те, що підставами з яких позивач вважає за потрібним призначити відповідачці експертизи є невизнання нею позову, специфіка та складність даної справи, вирішення якої, на думку позивача, потребує спеціальних знань та професійних обґрунтувань, не додано суду жодного іншого фактичного доказу, які б прямо вказували на наявність підстав сумніватись у психіатричному стані відповідачки та необхідності призначення їй психіатричної експертизи.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суду надано документальні докази які, навпаки, підтверджують відсутність підстав для задоволення заяви про призначення відповідачці психіатричної експертизи, такі як: довідка з ДЗ «СМСЧ № 1» поліклініки для дорослих м.Енергодара від 19.02.2016 року лікаря-нарколога (а.с.137 т.1), інформації від лікаря-психіатра ДЗ «СМСЧ № 1» ОСОБА_5 (а.с.138 т.1), побутова характеристика з місця проживання відповідачки ОСОБА_6 від 22.02.2016 р. (а.с.141 т.1).

Крім того, в контексті ст.145 ЦПК України, проведення експертизи по даній справі не є обовязковим, а оцінку усім фактичним даним, які будуть зібрані по даній цивільній справі, суд буде надавати у нарадчій кімнаті при винесенні процесуального рішення.

В пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» із змінами та доповненнями, зазначено: «Судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

Судово-психіатрична експертиза обов'язково призначається: - для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними, - у справах про поновлення громадянина в дієздатності.»

Суд наголошує на тому, що у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, суд може призначити експертизу, тобто експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» із змінами та доповненнями: «Вказати судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вирішення даної справи не потребує спеціальних знань для встановлення фактичних обставин, що входять до предмета доказування, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 від 01.01.2016 року в частині призначення відповідачці по справі ОСОБА_2 психіатричної експертизи є безпідставною, суперечить наявним доказам, а тому не підлягає задоволенню, у звязку з чим не підлягає задоволенню і заява позивача ОСОБА_1 в частині забезпечення доказів.

На підставі зазначеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» із змінами та доповненнями, ст.ст. 57, 60, 168, 208-210, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивачу ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Капустинський