Справа № 523/5457/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" травня 2016 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Погрібного М.О.

При секретарі Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованої особи Четвертої одеської державної нотаріальної контори, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має для нього юридичне значення, а саме, про факт смерті ОСОБА_2, 20 грудня 2015 року у місті Новий Афон Гудаутського району Республіки Абхазія.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводилася йому двоюрідною тіткою, яка своїх дітей не мала і постійно підтримувала відносини з ним. 27 січня 2004 року, на випадок своєї смерті, ОСОБА_2, в нотаріальній конторі склала заповіт, яким заповіла йому квартиру АДРЕСА_1. В цьому ж році у тітки погіршився стан здоровя, вона потребувала постійного догляду, тому переїхала проживати до своїх родичів в місто Новий Афон, Республіки Абхазія, де постійно проживала, а 20 грудня 2015 року померла. Факт смерті ОСОБА_2 був зафіксований в акті про смерть №78 від 18 березня 2016 року у відділі ЗАГС Гудаутського району Республіки Абхазія, про що було видано довідку та свідоцтво про смерть.

Після виїзду тітки до республіки Абхазії, він посилився в належну їй квартиру, де став постійно проживати, де проживає по теперішній час. Після смерті тітки, на підставі заповіту, він звернувся до нотаріальної контори в усній формі з заявою про прийняття спадщини та отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, ознайомившись з наданими ним документами, в задоволені його заяви було відмовлено з посиланням на те, що Свідоцтво про смерть тітки, видане в Республіці Абхазія є недійсним, оскільки Республіка Абхазія не визнана державою Україна. Іншим шляхом встановити факт смерті тітки він не може, тому просив його заяву задовольнити в судовому порядку.

У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, заявник підтримав заяву про встановлення факту смерті ОСОБА_2 та просив розглянути справу без його участі на підставі наданих ним до заяви доказів.

Заінтересована особа в судове засідання не прибула. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, встановленому законом, замовною пошто, про що свідчить поштове повідомлення, приєднане до справи. Причини неявки суду не повідомили.

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 256 ч.1 п.8 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3, яка їй належала на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1992 року, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №2-73 та в Одеському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під № 872 на сторінці 199, в книзі 123 доп., що підтверджується вказаним вище договором та копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 (л.с. №№8, 9-11).

27 січня 2004 року, ОСОБА_2, на випадок своєї смерті, належну їй на праві власності вказану вище квартиру, заповіла заявнику ОСОБА_1, про що свідчить заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі під номером №467 (л.с. №7).

20 грудня 2015 року, ОСОБА_2, померла у місті Новий Афон Республіки Абхазії. Причина смерті Геморагічний інсульт, про що свідчить довідка про смерть, видана 18 березня 2016 року відділом ЗАГС Гудаутського району Республіки Абхазії та Свідоцтво про смерть серії АБ №032194 від 18 березня 2016 року (л.с. №№5,6).

В нотаріальній конторі, куди заявник в усній формі звернувся про прийняття спадщини за заповітом та отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, в прийнятті вказаного вище свідоцтва про смерть, як підтвердження факту смерті ОСОБА_2 йому було відмовлено з посиланням на те, що Республіка Абхазія, державною Україна не визнана, тому і видані вказаною республікою документи, вважаються не легітимними.

Іншим шляхом підтвердити факт смерті ОСОБА_2, заявник ОСОБА_1 не може, у звязку з чим він не може реалізувати та захистити свої спадкові права на майно ОСОБА_2

Аналізуючи вищевикладені документи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно померла 20 грудня 2015 року у місті Новий Афон Республіки Абхазії, де і була зафіксована її смерть органами влади вказаної Республіки, яка не визнана державою Україна.

Факт смерті ОСОБА_2 ні заінтересованою особою, ні іншими особами, права чи інтереси яких можуть бути порушені, в судовому засіданні не оспорювався і не спростовувався.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 для заявника має юридичне значення, а саме, для можливості реалізувати та захистити свої спадкові права.

Керуючись ст. ст. 222, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Заяву задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 20 грудня 2015 року в місті Новий Афон, Гудаутського району, Республіки Абхазія.

Копію рішення направити заінтересованій особі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 1з днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: