Справа № 182/8256/15-ц
Провадження № 2/0182/501/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.10.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатової А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за пенею, штрафу за нестрахування предмета іпотеки та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.

22.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк „Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Укргазбанк" та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 181/12/3. Згідно умов п.1.1. кредитного договору, банком надано позичальникові кредитні кошти в сумі 500 000,00 грн. на строк з 22.05.2008 року по 19.05.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 19,0 % річних у валюті кредиту. Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки № 224-22 від 22.05.2008 року. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку Позичальника є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки та у розмірі, як це було визначено кредитним договором. Згідно п.3.3.3 кредитного договору, позичальник зобов'язався повернення суми кредиту здійснювати на рахунок НОМЕР_3, відкритий у Дніпропетровській філії ВАТ АБ „Укргазбанк" МФО 305448, щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту становить 2 083,33 грн., а 19.05.2028 року - 2 084 грн. 13 коп. Якщо день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по Кредиту здійснюється напередодні. Пункт 3.3.4 кредитного договору передбачає обов'язок позичальника щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього договору з врахуванням п.4.1 цього договору сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1. цього договору, на рахунок НОМЕР_3, відкритої Дніпропетровській філії ВАТ АБ „Укргазбанк", МФО 305448. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.10 цього договору починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п.3.1.10 кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за кредитом банк зобов'язується нараховувати проценти, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п.1.1, збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п.3.3.8. кредитного договору, позичальник зобов'язується кошти погашення заборгованості в першу чергу направляти для оплати простроченої заборгованості в процентах за кредит, потім простроченої заборгованості по кредиту, потім пені, строкової заборгованості по процентах за кредит. Сума, що залишилася, направляється погашення кредиту. Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та фізичною особою ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 181/12/3/1п від 22.05.2008 року, відповідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором солідарно відповідати зобов'язаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до п.1.1, 1.2 договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником - ОСОБА_2 перед банком за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до п.1.3 договору поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що й позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов"язань - в повному об"ємі. Згідно ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі від усіх боржників разом. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Всупереч умовам кредитного договору зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів позичальником не виконувались з квітня 2009 року (порушення встановленого кредитним договором строку). У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк звернувся до суду із позовною заявою про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, а також звернення стягнення на предмет застави. При цьому, заборгованість була розрахована станом на 01.08.2012 року, в той час, як кредитний договір продовжував діяти - проценти за користування кредитом продовжували нараховуватись. 08.08.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по справі № 0426/6445/2012 про задоволення позову в повному обсязі. Так, з відповідачів по справі стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 485 206,71 грн., а також стягнуто судові витрати по справі. Рішення суду набрало законної сили 05.12.2012 року та було виконано позичальником в добровільному порядку. Отже, факт укладення між банком та позичальником кредитного договору, його умови, факт виконання банком своїх обов'язків по договору, факт порушення кредитного договору позичальником, є такими що встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, яке набрало законної сили, тобто, ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Предметом цього позову є зобов'язання, що виникли після ухвалення первинного судового рішення про стягнення боргу, які позичальник продовжу не виконувати, та штрафні санкції (пеня), нараховані за невиконання. Так, кредитний договір продовжував діяти і після ухвалення первинного судового рішення, після 01.08.2012 року (дата розрахунку до первинної позовної заяви) проценти за користування кредитом продовжували нараховуватись до моменту повного погашення заборгованості по тілу кредиту (23.07.2015 року), та позичальником не сплачувались. Станом на 21.10.2015 року прострочена заборгованість щодо процентів за користування кредитом становить 103 277,26 грн. Відповідно до умов п.5.3 кредитного договору - за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Пункт 5.8 кредитного договору вказує на те, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору. Станом на 21.10.2015 року загальна сума нарахованої позичальнику пені складає 72 229,45 грн., в тому числі: пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 7 304,91 грн. та пеня за несвоєчасну сплату процентів - 64 924,54 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 22.05.2008 року між ВАТ АБ „Укргазбанк" та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № 181/12/3/1з, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., реєстраційний номер 1777. За умовами п.2.1 договору іпотеки, в забезпечення зобов'язань за кредитним договором, банку в заставу передано нерухоме майно, а саме: квартира житловою площею 44,8 кв. м., загальною площею 65,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., реєстраційний номер 1774. Відповідно до п.2.3 договору іпотеки, предмет іпотеки оцінено сторонами в 500 000,00 грн. 15.01.2010 року між банком та іпотекодавцем було укладено Договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки № 181/12/3/1з без оформлення заставної, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., реєстраційний номер 1777 від 22.05.2008 року, яким було внесено зміни в описову частину предмета іпотеки, а саме в п.2.1.1, п.2.2, а також яким виключено з договору іпотеки п.2.7. Пунктом 3.3.4 договору іпотеки передбачено, що на період дії цього договору заставодавець зобов'язаний застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. 28.05.2010 року між ОСОБА_2 та ВАТ „Страхова компанія „Країна" було укладено договір № 07/414/2.1.9.,2.1.10. добровільного страхування майна (фізичних осіб). Згідно п.10.1 вказаного договору, його дія припиняється 28.05.2011 року. Станом на 17.11.2015 року доказів підтвердження дії договору страхування майна, що знаходиться в заставі банку ОСОБА_2 надано не було. Таким чином, у АБ „Укргазбанк" виникають підстави для стягнення з позичальника штрафу за нестрахування предмету іпотеки, передбаченого п.4.2 договором іпотеки, який становить 25 000,00 грн. Діями позичальника порушені норми матеріального права, що регулюють відносини у сфері зобов'язального права, а саме: положення ст.526, 527, 530, 629, 1049, 1050 ЦК України, умови кредитного договору та договору застави, у зв'язку з чим виникли підстави для цивільно - правової відповідальності позичальника перед банком за порушення зобов'язань за кредитні договором. Загальна сума заборгованості відповідачів по справі перед банком за кредитним договором, станом на 21.10.2015 року становить 175 506,71 грн., в тому числі:

- прострочена заборгованість щодо процентів за користування кредитом - 103 277 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 7 304,91 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів - 64 924,54 грн.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони у договорі можуть відступати від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, з врахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто Цивільний кодекс закріпив принцип свободи договору. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов'язань з боку відповідача; повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті передбаченими в кредитному договорі. За таких підстав звернулись до суду і просять стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ПАТ АБ „Укргазбанк" () заборгованість та пеню за кредитним договором № 181/12/3 від 22.05.2008 року станом на 21.10.2015 року в загальній сумі 175 506,71 грн. А також стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ АБ „Укргазбанк" () штраф за нестрахування предмета іпотеки, передбачений п.4.2 договору іпотеки № 181/12/3/1з від 22.05.2008 року в сумі 25 000,00 грн. Крім того, просять суд стягнути з відповідачів понесені у справі судові витрати пропорційно стягнутим сумам.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просив суд його задовольнити. Суду пояснив, що регламентація діяльності банку основується на чинному законодавстві України (законах, підзаконних нормативних актах, нормативно-правових актах Національного Банку України), а також на актах внутрішнього локального регулювання. Під актами внутрішнього регулювання слід розуміти положення, накази, правила, регламенти, технологічні карти та інші документи, які затверджуються правлінням Банку для урегулювання діяльності його окремих підрозділів, а також з метою дотримання норм діючого законодавства України. Одним з таких актів внутрішнього регулювання є „Положення про порядок роботи з проблемної заборгованістю по кредитам клієнтів Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк", затверджене 23.03.2012 року наглядовою радою АБ „Укргазбанк". Відповідно до абз.2 п.п.7 1.1 п.7.1 зазначеного Положення, винесення рішення суду про задоволення позову банку щодо стягнення заборгованості за кредитом на користь Банку/звернення стягнення на заставне майно, що набрало законної сили, відноситься до випадків, при яких нарахування відсотків припиняється. У зв'язку з набранням 05.12.2012 року законної сили рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.08.2012 року у справі № 0426/6445/2012 про стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором (первинне рішення про стягнення боргу), 11.03.2013 року позичальнику було призупинено нарахування процентів за кредитним договором. Саме у зв'язку з цим, у довідці від 21.07.2015 року, наданої представником відповідача, зазначається про відсутність станом на 21.07.2015 року заборгованості за процентами по кредиту. В подальшому, внутрішній нормативний акт банку, яким регулюються процедури по роботі з проблемною заборгованістю, змінився. Так, 21.08.2015 року наглядовою радою банку було затверджено Положення про порядок роботи з проблемною кредитною заборгованістю та простроченою дебіторською заборгованістю в АБ „Укргазбанк". Згідно п.6.3.1. нової редакції Положення, банком повинно бути поновлено нарахування процентів та регулярних комісій по кредиту та повинні бути донараховані проценти та комісії за період з моменту припинення їх нарахування у випадках, зокрема: повного погашення позичальником, поручителем заборгованості, що обліковується на балансі після зупинення нарахування відсотків. Таким чином, питання призупинення та поновлення нарахування процентів за проблемними кредитами регулюється внутрішніми нормативними актами банку, відноситься до сфери його внутрішньої облікової політики, всі дії, банку з цих питань не змінюють та не скасовують положень кредитного договору, і не залежно він їх характеру не можуть бути підставою припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором, кредитний договір продовжує діяти до повного виконання позичальником всіх зобов'язань за ним, в тому числі - сплати процентів за користування кредитом. Крім того, у своїх запереченнях проти позову, позичальник зазначає про припинення зобов'язань поруки між банком та поручителем у зв'язку з тим, що банк не звернувся до нього з вимогою про виконання зобов'язання за позичальника протягом шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане, що передбачено ч.4 ст.559 ЦК України. Дійсно, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому навіть у випадку наявності підстав для застосування позовної давності до вимог зі сплати процентів за кредитом, з урахуванням ст.260, 261, 253 ЦК України, обчислення початку строку позовної давності має здійснюватись з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. В даному випадку - з дня наступного за тим, в якому зобов'язання по сплаті процентів мало бути виконано. В даному випадку, кредитним договором передбачається, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в останній робочий день місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом (п.3.1.4. - 3.1.8.). Тобто, зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом виникає в позичальника тільки після їх нарахування, а момент, коли мало бути виконано зобов'язання зі сплати процентів, визначається окремо відносно кожної суми процентів, нарахованої за відповідний місяць. У постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, Верховним Судом України були надані роз'яснення щодо застосування норм права, згідно яких в разі, якщо основним договором передбачено виконання зобов'язання частинами, момент, коли зобов'язання мало бути виконане, визначається окремо для кожної невиконаної частини зобов'язання. Таким чином, в разі нарахування процентів за кредитом щомісяця, 6-місячний строк пред'явлення вимог до поручителя застосовується до кожної нарахованої місячної суми процентів окремо. Такі висновки є цілком логічними і очевидними, і напрошуються до застосування навіть якби Верховним судом України не були надані відповідні роз'яснення, тільки на підставі простого логічного аналізу умов договору та норм закону. Наприклад, ніяк не може вважатись таким, що сплив станом на 18.11.2015 року (дата пред'явлення позову), 6-місячний строк щодо процентів, нарахованих, за червень-липень 2015 року (передостанній та останній місяці нарахувань згідно розрахунку), якщо зобов'язання з їх сплати виникло тільки в останні дні червня та липня 2016 року, а строк сплати сплив 11.07.2016 року та 11.08.2016 відповідно. Те саме стосується інших щомісячних нарахувань, в тому числі пені на суми несвоєчасно сплачених процентів. Таким чином, навіть у випадку наявності підстав для припинення поруки, відповідно п.4 ст.559 України, порука припиняється не в цілому, а лише відносно прострочених частин основного зобов'язання, щодо яких кредитором протягом шести місяців не пред'явлена вимога до поручителя.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити банку в повному обсязі, оскільки вважає, що нічого йому не заборгувала.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не прибула. Про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала довіреність на представлення своїх інтересів ОСОБА_5

Представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, згідно наданих ним заперечень, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом ПАТ АБ „Укргазбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 08.08.2012 року по цивільній справі № 0426/6445/2012 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 181/12/3 від 22.05.2008 року у сумі 485 206,7 грн. з яких, крім нарахованих поточних та прострочених відсотків, простроченого кредиту, неустойки належало достроковому стягненню заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 395 833,50 грн. Враховуючи те, що строк, на який надавався кредит, відповідно до п.1.1., встановлений до 19.05.2028 року, то має місце саме дострокове стягнення за кредитом та реалізація банком свого права (визначеного розділом IV та V кредитного договору) на одностороннє розірвання кредитного договору та перенесення строку погашення заборгованості. Відповідно до п.3.3.4 кредитної договору (що також зазначено і в позовній заяві у цій справі і у позовній заяві по цивільній справі № 0426/6445/2012, позичальник зобов'язується щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п.1.1. цього договору, на рахунок НОМЕР_3, відкритий у Дніпропетровській філії ВАТ АБ „Укргазбанк", МФО 305448. Позивач, мотивуючи позовну заяву від 21.01.2011 року по цивільній справі № 0426/6445/2012 (яка була в подальшому уточнена позивачем лише в частині розміру майнових вимог) зазначає, що „Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сила, йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу". Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань позивач має право відмовитися від виконання зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат за цим договором, а також повернути позивачу заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені позивачем за цим договором. В зв'язку з систематичним невиконанням умов кредитного договору №181/12/3 від 22.05.2008 року в частині здійснення періодичних платежів на погашення кредиту й оплату відсотків на адресу відповідача 09.07.2010 року та 06.01.2011 року було направлено попередження вих.№ 298/11 від 06.01.2011 року з вимогою дострокового погашення заборгованості, включаючи нараховані та несплачені відсотки за кредитом, у відповідності з розділом IV кредитного договору. Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору, кредитор звертається з письмового вимогою про виконання зобов"язань по кредитному договору до позичальника та/або поручителя. 06.01.2011 року на адресу поручителя було надіслано попередження № 298/11 від 06.01.2011 року з вимогою дострокового погашення заборгованості, включаючи нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом, у відповідності з розділом IV кредитного договору. Одночасно п. 4.1. кредитного договору № 181/12/3 від 22 травня 2008 року встановлено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору (в тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов'язань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один робочий день), що випливають з цього договору, а саме: несплати процентів та/або несвоєчасного повернення кредиту або його частини, банк має право на свій розсуд розірвати цей договір в односторонньому порядку. При внесення відповідних односторонніх змін (доповнень) до цього договору, включаючи його розірвання, банк попереджає позичальника не менше, ніж за сім календарний днів із зазначенням, які саме зміни (включаючи розірвання цього договору) до цього договору будуть внесені банком в односторонньому порядку. Зміни (включаючи розірвання цього договору), внесені банком в односторонньому порядку, набиратимуть чинності в строки, визначені банком у таких письмових змінах, що будуть надіслані позичальнику, але в будь-якому разі такі письмові зміни набиратимуть чинності лише зі впливом семиденного терміну з дня надіслання банком позичальнику письмового попередження. Як зазначено, позивачем направлено попередження від 01 липня, адресовані позичальнику ОСОБА_2 про необхідність сплати простроченої заборгованості та у випадку незадоволення вимоги про сплату боргу банком попереджено про наміри визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, а кредит обов'язковим до повернення в повному обсязі. Аналогічне за змістом попередження було направлено позичальнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_3 від 06.01.2011 року вих. № 298/11. Зазначені обставини та отримання попередження з вимогою дострокового погашення заборгованості досліджені судом, залучені до матеріалів цивільної справи № 0426/6445/2012 в якості доказів і були підставою для дострокового стягнення суми кредиту відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.0.2012 року по цивільній справі № 0426/6445/2012. За таких умов вважає, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - вправі заявити в суді вимогу про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитний договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Зазначена позиція викладена в Ухвалі ВССУ від 21.01.2015 року. Таким чином, вважає, що банком реалізоване своє право на дострокове розірвання кредитного договору і стягнення кредиту та нарахованих відсотків та фактично перенесено дату остаточного погашення кредиту і враховуючи те, що, відповідно до п.3.1.8. кредитного договору, банк зобов'язується здійснювати нарахування процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в останній робочий день місяця, за який сплачуються проценти та комісія, а також в день закінчення строку, на який надано кредит (у відповідності до п.1.1. цього договору), в день дострокового погашання заборгованості по кредиту, в день його дострокового розірвання. Крім того, позивачем була надану довідка від 21.07.2015 року вих. № 123/185-03/15 про те, що станом на 21.07.2015 року сума поточного боргу складає 41 946,24 гривні та довідку, адресовану ВДВС Нікопольського МУЮ від 31.08.2015 року вих. № 5113/1132/2015 про заборгованість станом на 31.08.2015 року яка всього складає 12 258,94 гривні. Зазначені суми боргу його довірителькою сплачені, що підтверджується квитанціям від 22.07.2015 року, 23.07.2015 року, 24.07.20115 року, та, відповідно до постанови ВДВС Нікопольського МУЮ від 12.11.2015 року, виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду в повному обсязі. Щодо відносин поруку слід зазначити, що у відповідності до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений, вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У відповідності до п.5.2. договору поруки № 181/12/3/1П від 22.05.2008 року, порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договору не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору. Відповідно до попередження від 06.01.2015 року вих. № 298/11, банком в односторонньому порядку змінено строк виконання зобов'язання (у відповідності до умов кредитного договору, договору поруки та самого попередження). Строк повернення кредиту настає після закінчення семи днів з дати отримання попередження, тобто 20.01.2011 року (в матеріалах справи № 0426/6445/2012 наявне повідомлення про вручення поручителю 12.01.2011 року вказаного попередження). Враховуючи те, що, банком було направлено позичальнику і поручителю вимогу, відповідно до якої перенесено строк виконання основного зобов'язання та те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 08.0.2012 року вже належало достроковому стягненню заборгованість за кредитний договором 181/12/3/1 від 22.05.2008 року вважає, що порука є припинена, а нарахування відсотків безпідставним. Банком не були пред'явлені попередження до поручителя ОСОБА_3 про повернення відсотків та неустойки, які безпідставно нараховані банком після дострокового стягнення боргу за судовим рішенням. Також, слід зазначити, що, відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-41цс14 (постанова ВСУ від 07.09.2014 року), у разі, якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання (дострокове виконання основного зобов'язання), звернувшись до суду і вимогою про видачу судового і наказу про дострокове стягнення з позичальника суми за кредитний договором, при цьому договорові поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється з наступного дня видачі судового наказу або з наступного дня. Зважаючи на наведене, наголошує на тому, що порука є припиненою. Щодо нарахованого штрафу за нестрахування майна, позивач має на меті стягнути штраф у розмірі 25 000,00 грн. за порушення умов п.4.2. договору іпотеки № 181/112/3/13 від 22.05.2008 року, а саме за нестрахування предмету іпотеки. Одночасно позивач, зазначав, що 28.05.2010 року між ОСОБА_2 та ІІАТ „Страхова компанія „Країна" було укладено договір № 07/414/2.1.9.2.1.10 добровільного страхування майна (фізичних осіб), згідно п.10.1. вказаного договору - його дія припинилася 28.05.2011 року. Але позивач не враховує, що, у відповідності до ст.257, 258 ЦК України, встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч.4 ст.67 ЦК України, сплив позовної давності, є підставою відмови у позові. У відповідності до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, перебіг позовної давності почався з 29.05.2010 року - на наступний день після припинення строку дії договору страхування. Хоча строк позовної давності, відповідно до п.5.8. Кредитного договору і збільшений строками до трьох років, включаючи і за вимогами про стягнення неустойки (в цьому випадку штрафу за не страхування майна) до трьох років, але строк позовної давності і сплив 30.05.2014 року, а позов від 08.11.2015 року з вимогою про стягнення штрафу пред'явлений до суду лише після спливу строку позовної давності, Що також є додатковою підставою для відмови в позові. Враховуючи положення частини 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України, заявляє про пропуск позивачем строку позовної давності та клопоче перед судом про застосування наслідків пропуску позовної давності. Зважаючи на вищевикладене, просить суд врахувати те, що нарахування відсотків позивач здійснює в порушення Кредитного договору, вимог діючого законодавства, порука є припиненою, а вимога щодо стягнення неустойки пред'явлена після спливу строку позовної давності, а отже такі вимоги не підлягають задоволенню.

Вислухавши представників позивача, відповідачку, представника відповідачів та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов"язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк „Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Укргазбанк", та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 181/12/3. Згідно умов п.1.1. кредитного договору, банком надано позичальникові кредитні кошти в сумі 500 000,00 грн. на строк з 22.05.2008 року по 19.05.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 19,0 % річних у валюті кредиту (а.с.5-7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 08.08.2012 року (а.с.27-28) було ухвалено рішення по справі № 0426/6445/2012 про задоволення позову в повному обсязі. З відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 485 206,71 грн., а також стягнуто судові витрати по справі. Рішення суду набрало законної сили 05.12.2012 року.

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-41цс14, у разі, якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов"язання (дострокове виконання основного зобов"язання), звернувшись до суду з вимогою про видачу судового наказу про дострокове стягнення з позичальника суми за кредитним договором, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред"явлення вимоги до поручителя обчислюється з наступного дня видачі судового наказу або з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як дата дострокового повернення всього кредиту.

Тому, з огляду на обставини справи, суд вважає поруку ОСОБА_6 за договором поруки № 181/12/3/1П від 22.05.2008 року, припиненою.

Відповідно до ст.257, 258 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік.

Згідно з ч.4 ст.67 ЦК України, сплив строку позовної давності є підставою відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, перебіг позовної давності для стягнення штрафу на незастрахування предмета іпотеки почався з 29.05.2010 року, тобто на наступний день після припинення строку дії договору страхування. А позов з вимогою про стягнення штрафу пред'явлений до суду лише після спливу строку позовної давності - 25.11.2015 року.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ АБ „Укргазбанк" в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.3-7, 10-11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за пенею, штрафу за нестрахування предмета іпотеки та судових витрат - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в 10 - денний строк до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал