Справа № 642/4234/14-ц
Провадження № 2-др/642/7/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Вікторова В.В.,

при секретарі - Лозоватій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву завідувача Другої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, до ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, треті особи - ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ОСОБА_1 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, з позовом до ОСОБА_8, треті особи - ОСОБА_1 державна нотаріальна контора м. Харкова, Опікунська рада адміністрації Ленінського району ОСОБА_1 міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09.09.2014 року, залишеного без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15.10.2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування були задоволені.

У червні 2016 року завідувач Другої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою, у якій просить винести додаткове рішення та визнати право власності в порядку спадкування за законом на 10/15 частин квартири АДРЕСА_1, на 5/15 частин за гр. ОСОБА_8 та на 5/15 частин за гр. ОСОБА_9, обгрунтовуючи заяву тим, що гр. ОСОБА_8. та гр. ОСОБА_9 після визнання недійсним Свідоцтв про право на спадщину за законом та Договору Дарування залишились без документів, що встановлюють право власності на їх частки квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 нотаріальна контора просить надати роз'яснення з приводу того, які частини спадковго майна (квартири АДРЕСА_1) залишились у володінні гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 та на підставі яких документів. У разі якщо суд вважатиме, що ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 за рішенням суду від 09.09.2014 року залишилися без прав власності на 10/15 частин спірної квартири, винести додаткове рішення та визнати за ними право власності по 5/15 частин за кожною.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність осіб, які брали участь у справі, не є обов'язковою.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

У заяві про ухвалення додаткового рішення заявник посилається на те, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2014 року гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 взагалі залишилися без прав власності на 10/15 частин спірної квартири. Однак в рішенні суду не зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можуть бути власниками спірної квартири. Предметом спору у даній справі було визнання права власності в порядку спадкування за законом за неповнолітніми дітьми, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування.

Вимога про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заявлялася та сторони щодо неї не подавали докази та не давали пояснення.

Ураховуючи те, що ч. 1 ст. 220 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, вимога про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заявлялася та сторони щодо неї не подавали докази та не давали пояснення, а тому правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі немає.

Керуючись ст. 220, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви завідувача Другої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, до ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, треті особи - ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ОСОБА_1 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Вікторов