Справа № 527/2207/16-ц
провадження № 2-з/527/15/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2016 року м.Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області суду з позовом, в якому прохає суд, визнати припиненим договір оренди землі № 383 від 22 листопада 2011 року, який укладено між ОСОБА_2 та ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт», в особі директора виробничого підрозділу «Агрофірма «Степове», який було зареєстровано у відділі Держкомзему у Глобинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2012 року за № 03144, з 22 листопада 2011 року на підставі п.8 Договору, в звязку з закінченням строку на який його було укладено сторонами, але не пізніше моменту закінчення збирання врожаю орендарем у 2016 році.

25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 також звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу та його структурним (виробничим) підрозділам вчиняти дії щодо земельної ділянки, визначеної договором оренди землі № 383 від 22 листопада 2011 року, що укладений ОСОБА_2 як Орендодавцем і ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» в особі директора ВП «Агрофірми «Степове», як Орендарем, повязані з виконанням на ній будь-яких сільськогосподарських робіт на 2017 рік, крім виконання сільськогосподарських робіт, повязаних з приведенням земельної ділянки у первісний стан в якому вона знаходилася на час укладення договору оренди.

Заяву мотивував тим, що 22.11.2011 року між ОСОБА_2 та відповідачем на пять років було укладено договір оренди земельної ділянки, разом з тим відповідач не визнає факт припинення з 22.11.2016 року договору оренди і має намір у 2017 році незаконно та всупереч волевиявленню заявника користуватися земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви про забезпечення позову встановлено, що в ній відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, в тому числі тих фактів, що відповідач має намір чи здійснює дії , які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, суд, дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, а також заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що клопотання позивача не підлягає задоволенню, оскільки зазначений спосіб забезпечення позову є фактично вирішенням спору по суті на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову -відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Левицька