Справа № 157/938/14-ц Провадження № 22-ц/773/1295/16 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О.В.
Категорія: 47 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Лівандовської-Кочури Т.В., Свистун О.В.,

з участю секретаря Перебойчука Р.В.,

прокурора Бородчук О.В.,

представника третьої особи на стороні позивача Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Давидюка М.М.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом прокурора Камінь-Каширського району в інтересах держави в особі управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державна інспекція сільського господарства у Волинській області, Добренська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області, до Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди землі та зобов'язання повернути земельні ділянки за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

7 липня 2014 року прокурор Камінь-Каширського району в інтересах держави в особі управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди землі та зобов'язання повернути земельні ділянки. Позовні вимоги мотивував тим, що розпорядженням голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 8 серпня 2006 року № 211 надано згоду ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки водного об'єкта місцевого значення озера «Сірче» в довгострокову оренду терміном на 49 років, загальною площею 97 га, в тому числі під водним плесом 94 га, прибережною смугою 3 га для риборозведення, вилову риби та рекреаційного призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Добренської сільської ради.

Розпорядженням голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 24 грудня 2007 року № 382 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду та надано ОСОБА_3 в довгострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 97 га, в тому числі під озером «Сірче» 94 га, прибережною смугою 3 га, з них сіножаті площею 1,9486 га, чагарник площею 1,0514 га, для риборозведення, вилову риби та рекреаційних потреб в межах Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області за межами населеного пункту на території ландшафтного заказника «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області.

Розпорядженням Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 29 липня 2009 року № 243 постановлено в пункті 2 розпорядження голови райдержадміністрації від 24 грудня 2007 року № 382 слова «на території ландшафтного заказника «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області» виключити.

Між Камінь-Каширською районною державною адміністрацією Волинської області та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі від 10 лютого 2008 року про надання в строкове платне користування орендарю земельної ділянки для рекреаційних потреб площею 3 га (прибережна смуга озеро «Сірче») та договір оренди землі від 29 липня 2009 року про надання в строкове платне користування орендарю земельної ділянки водного фонду озера «Сірче» для риборозведення площею 94 га. Вказані договори зареєстровані в Державному реєстрі земель 17 квітня 2008 року за № 01 та 29 липня 2009 року за № 01 відповідно.

Озеро «Сірче» з прибережною смугою 167 га (загальною площею 194,7 га) входить до державного ландшафтного заказника місцевого значення «Сірче». Державним управлінням екології та природних ресурсів у Волинській області оформлено й видано Добренській сільській раді та Камінь-Каширському спеціалізованому лісогосподарському підприємству охоронне зобов'язання № 32, згідно з яким на останніх покладено обов'язок щодо охорони та утримання в належному стані ландшафтного заказника місцевого значення «Сірче» в межах землеволодінь Добренської сільської ради та земель Камінь-Каширського спеціалізованого лісогосподарського підприємства загальною площею 194,7 га (в т.ч. 167 га у віданні сільської ради і 27,7 га лісгоспу).

З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог прокурор просив розпорядження Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 8 серпня 2006 року № 211, від 24 грудня 2007 року № 382, від 29 липня 2009 року № 243 визнати незаконними та скасувати, визнати недійсними договори оренди від 10 лютого 2008 року та від 29 липня 2009 року, зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельні ділянки загальною площею 97 га і вартістю 1180443,44 грн., які знаходяться за межами населеного пункту на території Добренської сільської ради, а також покласти на відповідачів судові витрати.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2016 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати незаконними та скасувати розпорядження Камінь-Каширської районної державної адміністрації № 211 від 8 серпня 2006 року «Про надання згоди на розробку проекту відведення водного об'єкта місцевого значення гр. ОСОБА_3 за межами населеного пункту на території Добренської сільської ради», яким ОСОБА_3 дано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки водного об'єкта місцевого значення озера «Сірче» в довгострокову оренду терміном на 49 років загальною площею 97 га, в тому числі під водним плесом 94 га, прибережною смугою 3 га для риборозведення, вилову риби та рекреаційного призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Добренської сільської ради; розпорядження № 382 від 24 грудня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду озера «Сірче» та передачу її в оренду громадянину ОСОБА_3.», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду озера «Сірче» площею 97 га громадянину ОСОБА_3 для риборозведення, вилову риби та рекреаційних потреб із земель водного фонду в межах Добренської сільської ради за межами населеного пункту на території Камінь-Каширського району, надано ОСОБА_3 в довгострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 97 га, в тому числі під озером «Сірче» 94 га, прибережною смугою 3 га, з них сіножаті площею 1,9486 га, чагарник площею 1,0514 га для риборозведення, вилову риби та рекреаційних потреб в межах Добренської сільської ради за межами населеного пункту на території ландшафтного заказника «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області; розпорядження № 243 від 29 липня 2009 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 24 грудня 2007 року № 382», яким в пункті 2 розпорядження голови райдержадміністрації від 24 грудня 2007 року № 382 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду озера «Сірче» та передачу її в оренду громадянину ОСОБА_3.» слова «на території ландшафтного заказника «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області» виключено.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути державі передані йому в оренду земельні ділянки загальною площею 97 га, в тому числі під озером «Сірче» 94 га, прибережною смугою 3 га, що знаходяться в межах Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області за межами населеного пункту.

В решті позову відмовити.

Додатковим рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 липня 2016 року доповнено рішення Камінь-Каширського районного суду від 14 червня 2016 року в даній цивільній справі та постановлено стягнути з Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області та ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі по 1948,80 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2016 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Прокурор Бородчук О.В. апеляційну скаргу заперечила.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Давидюк М.М., при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав в суд письмове клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державної інспекції сільського господарства у Волинській області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не з'явився, хоча вказаний відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора Бородчук О.В., представника третьої особи на стороні позивача Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Давидюка М.М., відповідача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки, які були передані Камінь-Каширською районною державною адміністрацією Волинської області в оренду відповідачеві ОСОБА_3 відносяться до земель природно-заповідного фонду, що належать до особливо цінних земель, тому повноваження щодо передачі даних земельних ділянок у користування належали Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 8 серпня 2006 року № 211 надано згоду ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки водного об'єкта місцевого значення озера «Сірче» в довгострокову оренду терміном на 49 років, загальною площею 97 га, в тому числі під водним плесом 94 га, прибережною смугою 3 га для риборозведення, вилову риби та рекреаційного призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Добренської сільської ради (т. 1 а.с. 7).

Розпорядженням голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 24 грудня 2007 року № 382 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду та надано ОСОБА_3 в довгострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 97 га, в тому числі під озером «Сірче» 94 га, прибережною смугою 3 га, з них сіножаті площею 1,9486 га, чагарник площею 1,0514 га, для риборозведення, вилову риби та рекреаційних потреб в межах Добренської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області за межами населеного пункту на території ландшафтного заказника «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області (т. 1 а.с. 149, 150).

Розпорядженням Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 29 липня 2009 року № 243 постановлено в пункті 2 розпорядження голови райдержадміністрації від 24 грудня 2007 року № 382 слова «на території ландшафтного заказника «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області» виключити (т. 1 а.с. 8-зв.).

10 лютого 2008 року між Камінь-Каширською районною державною адміністрацією Волинської області та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого останньому передано в строкове платне користування на 15 років земельну ділянку для рекреаційних потреб (прибережна смуга оз. Сірче), загальною площею 3 га, у тому числі сіножаті 1,9486 га, чагарники 1,0514 га, що знаходиться на території Добренської сільської ради за межами населеного пункту. Даний договір зареєстровано у Камінь-Каширському районному відділі Волинської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 квітня 2008 року за № 01. Передачу земельної ділянки оформлено актом приймання-передачі від 17 квітня 2008 року (т. 1 а.с. 9-11).

29 липня 2009 року між Камінь-Каширською районною державною адміністрацією Волинської області та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передано в строкове платне користування на 49 років земельну ділянку водного фонду озера «Сірче» для риборозведення, загальною площею 94 га, у т. ч. під озером «Сірче» 94 га, що знаходиться на території Добренської сільської ради. Даний договір зареєстровано у Камінь-Каширському районному відділі Волинської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 липня 2009 року за № 01. Передачу земельної ділянки оформлено актом приймання-передачі від 29 липня 2009 року (т. 1 а.с. 13-16).

З охоронного зобов'язання № 32 від 24 вересня 2003 року та Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Сірче» Камінь-Каширського району Волинської області від 25 червня 2009 року вбачається, що озеро «Сірче» з прибережною смугою 167 га знаходиться в межах державного ландшафтного заказника місцевого значення «Сірче», який був утворений розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 26 травня 1992 року № 132. Заказник, загальною площею 194,7 га, розташований на території Бузаківського лісництва ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» в кв. 4 вид. 32-36 та на території Добренської сільської ради Камінь-Каширського району (т. 1 а.с. 19-21).

З акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 5 лютого 2014 року, проведеної державною інспекцією сільського господарства у Волинській області, вбачається, що при прийнятті оскаржуваних розпоряджень Камінь-Каширською районною державною адміністрацією було допущено порушення законодавства у галузі земельних відносин (т. 1 а.с. 24-25).

Як передбачено ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать, зокрема природні території та об'єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 150 ЗК України землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Як було передбачено ч. 7 ст. 122 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України надавав земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок в частині того, що повноваження щодо надання в користування земель природно-заповідного фонду належали Уряду України, а не райдержадміністрації.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому держава, як і інші учасники цивільних правовідносин, несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень положення цивільного законодавства поширюються також на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і спрямовані на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, а на підставі ч. 1 ст. 261 цього кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року в справі № 6-3089ц15.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право мирно володіти своїм майном.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності або іншого речового права, зокрема права оренди, як у даному спорі.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор дізнався про те, що озеро «Сірче» з ділянкою прибережної смуги на території Добренської сільської ради загальною площею 97 га перебуває в оренді ОСОБА_3 з листа за підписом голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 10 червня 2010 року за № 610/17/2-10 (т. 1 а.с. 97), однак з позовом про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди землі та зобов'язання повернути земельні ділянки звернувся лише у липні 2014 року.

Отже, прокурор подав позов після спливу трьохрічного строку позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові прокурора Камінь-Каширського району в інтересах держави в особі управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державна інспекція сільського господарства у Волинській області, Добренська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області, до Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди землі та зобов'язання повернути земельні ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді