АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3499/16 Справа № 185/9243/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Боженко Л. В. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року за позовом Комунального підприємства «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015р. КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, посилаючись на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради №417 від 26.06.2013р. виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено КП «Павлограджитлосервіс». Послуги з утримання будинків та прибудинкової території надаються з 02.08.2010р. Рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №1094 від 14.12.2011р. було затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх порядок та періодичність. Відповідачі зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1, однак оплату на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не проводять, в результаті чого станом на 01.07.2015р. утворилася заборгованість в сумі 4 528,16грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів, та витрати по справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги КП «Павлограджитлосервіс» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь КП «Павлограджитлосервіс» 3 241,28грн. та 123,60грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 417 від 26.06.2013р. КП «Павлограджитлосервіс» призначено виконавцем послуг з управління житловим фондом м. Павлограда, у зв'язку з чим позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за тарифами, які затверджено рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 1069 від 26.08.2008р., відповідно якого розмір тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється по кожному будинку окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг.

Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 1094 від 14.12.2011р. було затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, їх порядок та періодичність.

Станом на 01.07.2015р. заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідачів за період з 01.08.2010р. по 30.06.2015р. складає 4 528,16грн.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 власник квартири зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом, проводити за власні кошти ремонт квартири.

Таким чином, відповідачі як споживачі, зобов'язані сплачувати послуги з утримання будинку і прибудинкової території, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, та стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті спожитих послуг на утримання будинку та прибудинкової території на користь позивача в межах строку позовної давності, оскільки відповідачами під час розгляду справи було подано відповідну заяву про застосування строків позовної давності, а тому суд правильно стягнув заборгованість станом на 01.07.2015р., в сумі 3 241,28грн., і рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права щодо оцінки та належності доказів з посиланням на те, що вони не укладали з позивачем договір про надання послуг, а тому позивач не має права вимагати оплату послуг, які не були з ними узгоджені не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов'язком виконавця є надання послуг відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Частиною 3 ст. 10 ЦК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території правомірно виходив з наданого позивачем розрахунку заборгованості, проведеного у відповідності до діючого законодавства, такі висновки є вірними, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки відповідачами ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України про іншу плату у зв'язку з неякісними послугами з утримання будинку і прибудинкової території.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, постановив обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає відхиленню, оскільки наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: