Справа № 202/403/16-ц
Провадження № 2/202/820/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача 2 ОСОБА_2

представника відповідача 3 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новосел», ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків його недійсності. В обґрунтування позову зазначила, що 14 листопада 2014 року ОСОБА_6, яка діяла від імені позивача, згідно договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1833, продавець ОСОБА_4, передали, а покупець ОСОБА_2, прийняв у власність домоволодіння №13 по вул. Іркутська у м.Дніпропетровськ. Згідно п.4 та п.5 цього договору, продаж зазначеного житлового будинку здійснено за домовленістю сторін за 140000 грн. і сторони підтвердили факт розрахунку за продане домоволодіння. Про вчинення ОСОБА_6 від імені позивача вищезазначеного правочину останній стало відомо лише у квітні 2015 року, коли позивач отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 про визнання позивача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З поданого до неї позову позивачу стало відомо, що 14 листопада 2014 року ОСОБА_6 продала її домоволодіння ОСОБА_2, а той 26 січня 2015 року продав спірний будинок ОСОБА_8 Вважає, що в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є склад злочину, оскільки повноважень щодо продажу вказаного будинку позивач ОСОБА_6 не надавала. 04 квітня 2014 року нею на ОСОБА_6 була видана довіреність на представництво інтересів позивача в суді без права продажу будинку. Коштів за продаж будинку вона не отримувала. На підставі ст.ст.203, 215 ЦК України вважає договір купівлі-продажу житлового будинку 14 листопада 2014 року недійсним, оскільки він не був спрямований на реальне настання тих правових наслідків, що обумовлені ним сплату продавцю за придбаний будинок коштів у тому обсязі, у якому вони домовились. В якості застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, просила суд витребувати від ОСОБА_5 на її користь спірне домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та зазначив, що ОСОБА_4, підписуючи 04 квітня 2014 року довіреність на представництво ОСОБА_6 її інтересів в суді, не усвідомлювала свої дії, оскільки була інвалідом 1 групи. Довіреність була засвідчена під впливом обману.

Представник ТОВ «Новосел»в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у задоволенні позову відмовити з причин того, що оспорюваний договір купівлі-продажу відповідає вимогам ЦК України. Повноваження представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, під час укладання договору, були перевірені нотаріусом. Кошти за купівлю житлового будинку у розмірі 140000 грн. він оплатив ОСОБА_6

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у задоволенні позову відмовити з причин того, що оспорюваний договір купівлі-продажу відповідає вимогам ЦК України. Повноваження представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 під час укладання договору були перевірені нотаріусом.

ОСОБА_6 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавали.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі приходить до наступного.

Згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 14 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6, діюча від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 04 квітня 2014 року (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) уклали договір про таке: 1. За цим договором продавець зобовязується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. 2. Домоволодіння 13, з господарськими будівлями та спорудами, яке відчужується за даним договором, знаходиться в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ, по вул.Іркутській, загальна площа домоволодіння 42,2 кв.м., житлова 32,3 кв.м., яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0601 кв.м. кадастровий номер земельної ділянки: 121010000:04:036:0012.

Згідно п.4 та п.5 цього договору, продаж зазначеного житлового будинку здійснено за домовленістю сторін за 140000 грн. і сторони підтвердили факт розрахунку за продане домоволодіння.

26 січня 2015 року вищезазначена квартира на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_10, перейшла у власність від ОСОБА_2 до ОСОБА_5

Заявляючи позовні вимоги про недійсність договору купівлі-продажу від 14 листопада 2014 року, ОСОБА_4 посилається на той факт, що цей договір не був спрямований на реальне настання тих правових наслідків, що обумовлені ним сплату продавцю за придбаний будинок коштів у тому обсязі, у якому вони домовились, оскільки підписуючи довіреність 04 квітня 2014 року на представництво інтересів позивача в суді, остання не усвідомлювала значення свої дій через те, що була інвалідом 1 групи. Крім того, коштів за продаж будинку вона не отримувала.

Однак з такими твердженнями позивача суд погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно копії довіреності від 04 квітня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_6, в тому числі збирати, подавати та одержувати всі необхідні документи для відчуження належного їй нерухомого майна за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Іркутська, буд.13. Розпоряджатися, в тому числі продати, обміняти та іншим чином відчужувати, здавати в оренду, нам тощо будь-якій особі належне позивачу нерухоме майно самостійно визначаючи суми, терміни та інші умови договорів, укладати та підписувати попередні договори, договори авансу, завдатку, договори про внесення змін та доповнень за ціну та на умовах на свій власний розсуд, договори про розірвання вищезазначених договорів, тощо. Довіреність видана з правом передовіри і дійсна по 04 квітня 2017 року. Довіреність підписано ОСОБА_4 у присутності нотаріуса. Особу її було встановлено та перевірено.

Таким чином, твердження представника позивача про той факт, що позивач в цій довіреності не надавав права ОСОБА_6 укладати від її імені договори купівлі-продажу є такими, що не відповідають дійсності.

Наявність у позивача на момент складання довіреності 1 групи інвалідності не встановлює факт того, що вона не усвідомлювала значення своїх дій. Будь-які рішення судів про визнання ОСОБА_4 недієздатної в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що при посвідченні довіреності від 04 квітня 2014 року та укладенні договору купівлі-продажу від 14 листопада 2014 року не було порушено умов правомірності правочинів. Зокрема, їхній зміст не суперечить актам цивільного законодавства чи моральним нормам суспільства, усі особи, що їх вчинили, мали повну цивільну дієздатність.

Не встановлено також підстав, які б обєктивно свідчили про те, що волевиявлення сторін не відповідало їх внутрішній волі (правочини підписані добровільно, посвідчені нотаріально, будь-який вплив на сторін правочину виключений. Договір укладений у передбаченій законом формі та посвідчені нотаріально, пройшов державну реєстрацію у реєстрі правочинів. Правочин був направлений на реальне настання правових наслідків. Про що свідчить факт їх виконання.

В позовній заяві позивачем не зазначено жодної з підстав, передбачених законом для визнання вказаного правочину недійсним.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, підставою недійсності договору купівлі-продажу є укладення довіреності під впливом обману.

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу). Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Разом з тим, обставини, на які посилаються позивач та її представник, як на підстави позову (поганий стан здоровя, недосвідченість), не є доведеними та не є достатніми для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Крім того, на день розгляду справи довіреність від 04 квітня 2014 року, на підставі якої вчинявся договір купівлі-продажу домоволодіння від 14 листопада 2014 року, є дійсною та ніким не скасована. Позовні вимоги про визнання вищезазначеної довіреності позивачем також не заявлялись.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду можливість зробити висновок про те, що передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог у судовому засіданні не встановлено, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. ст..203, 215, 225, 230 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208-209,212-215,216,218, 224-227, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новосел», ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків його недійсності відмовити повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлений до 18 липня 2016 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин