Провадження № 2/127/541/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Іщук Т.П.,

при секретарі Боднар В.І.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Вінницьке юридичне бюро» по стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, який мотивований наступним. 27.01.2014 року між позивачем та ПП «Вінницьке юридичне бюро» укладено договір про надання юридичних послуг по справі про поділ майна подружжя. Того ж дня довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в органах і установах, визначених у довіреності, брати участь у судових засіданнях та на вчинення інших дій. Як зазначає позивач, представляючи її інтереси в судовому засіданні, відповідач стверджувала про сплату нею 02.11.2015 року суми у 3000,00 грн. (отриманих ще у вересні 2014 року від позивача) авансу для оплати судової експертизи, проте таке твердження ОСОБА_4 вважає неправдивим, оскільки рахунок на імя позивача відділом судових експертиз був виписаний лише 04.11.2015 року. Квитанції про сплату 3000,00 грн. відповідач не надала. В присутності головуючої судді у справі та секретаря судового засідання Костюк Л.В. повернула їй суму авансу, передавши 200,00 доларів США. При цьому відповідач повідомила їй неправдиву інформацію про вартість експертизи. Окрім того, позивач зазначає, що 28.01.2014 року між сторонами у справі укладений ще один договір про надання юридичних послуг по справі про встановлення порядку проживання дітей з матірю. За ці послуги позивач сплатила винагороду у 3000,00 грн., проте з 28.01.2014 року по 04.11.2015 року по даній справі відповідачем не виконано жодних зобовязань. 05.11.2015 року позивач скасувала довіреність. За викладених обставин, посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 19, 20, 22 ЦК України, ОСОБА_1 просила відшкодувати їй 5000,00 грн. за невиконання умов договору про надання послуг від 27.01.2014 року та 3000,00 грн. за невиконання умов договору про надання послуг від 28.01.2014 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на Приватне підприємство «Вінницьке юридичне бюро» (а.с. 45).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, визначених у позовній заяві. При цьому відмічали, що саме відповідач затягувала справу про поділ майна, здійснила безліч дій, які завадили належному та обєктивному розгляду цієї справи, а тому просили відшкодувати позивачу збитки.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що твердження позивача щодо невиконання умов укладених договорів про надання послуг від 27.01.2014 року та 28.01.2014 року не відповідають дійсності. На виконання умов договору від 27.01.2014 року відповідачем проведено ряд дій для збирання доказів, необхідних для предявлення позову про поділ майна подружжя, складено та подано такий позов до Вінницького районного суду Вінницької області, під час розгляду даної справи у суді, на той час як представник позивача, ОСОБА_4 була неодноразово присутня у судових засіданнях, нею заявлялися різного роду клопотання, зокрема і щодо проведення судових експертиз. Представник також не заперечує про отримання ОСОБА_4 у 2014 році 3000,00 грн. для оплати судової експертизи та повернення позивачу коштів в еквіваленті у розмірі 200,00 доларів США. З приводу виконання умов договору від 28.01.2016 року, пояснив, що після перевірки інформації, наданої позивачем по справі про встановлення місця проживання дітей з матірю, та ознайомлення з документами, діючи в інтересах позивача, ОСОБА_4 було здійснено спроби позасудового врегулювання спору, шляхом проведення бесід та, зрештою, досягнуто домовленості про необхідність встановлення судом порядку зустрічей батька з дітьми, а не про визначення місця проживання дітей. Відтак, відповідачем підготовлено позовну заяву, але через недосягнення згоди з позивачкою у визначенні підсудності цієї справи ОСОБА_1 самостійно звернулася до обраного нею суду із позовною заявою, яка була їй повернута. Зрештою ОСОБА_4 порадила позивачу звернутися до органу опіки та піклування та підготувала належне для цього клопотання. Питання участі у вихованні дітей вирішено органом опіки та піклування. З того часу жодних звернень з приводу невиконання договору від ОСОБА_1 не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо надання послуг та виконання зобовязань.

Судом встановлено, що 27.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПП «Вінницьке юридичне обєднання» укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.7).

ОСОБА_6 п. 1.1. предметом договору є представництво замовника у Вінницькому районному суді Вінницької області по справі про поділ майна подружжя. Послуги надаються замовнику шляхом складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та заяв тощо; надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів замовника у суді; особистої участі та представництва замовника у суді, що обумовлено п. 2.1 договору.

Пунктом 4.1. передбачена плата замовником винагороди в розмірі 5000,00 грн., яка згідно п. 5.1 здійснюється на умовах: за послуги, передбачені п. 1.1 даного договору, оплата здійснюється готівкою в день підписання договору в розмірі 2000,00 грн., 3000,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 31.01.2014 року.

Довіреністю від 27.01.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на представлення її інтересів у визначених довіреністю органах, установах та організаціях.

Як вбачається з наданих доказів, ОСОБА_1 здійснила оплату в день підписання договору в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 10 від 27.01.2014 року (а.с.11). Інших безспірних доказів щодо повної оплати вартості послуг виконавця сторонами не надано.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем на виконання умов вказаного договору підготовлена заява про поділ майна подружжя та 05.02.2014 року, за підписом ОСОБА_1, подана до Вінницького районного суду Вінницької області. ОСОБА_4 здійснювалося представництво інтересів позивача у місцевому загальному суді (а.с. 52-64, 77-113). ОСОБА_6 про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 05.11.2015 року №29978700 дія довіреності припинена 05.11.2015 року. Сторонами визнається та обставина, що з 05.11.2015 року представники відповідача не здійснюють представництво інтересів позивача по справі про поділ майна.

Також, 28.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПП «Вінницьке юридичне обєднання» укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.8).

ОСОБА_6 п. 1.1. предметом договору є представництво замовника у Вінницькому міському суді Вінницької області по справі про встановлення порядку проживання дітей.

Умовами п. 2.1 договору послуги надаються замовнику шляхом складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та заяв тощо; надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів замовника у суді; особистої участі та представництва замовника у суді.

Пунктом 4.1. передбачена плата замовником винагороди в розмірі 3000,00 грн., яка згідно п. 5.1 здійснюється за послуги, передбачені п. 1.1 даного договору, готівкою в день підписання договору в розмірі 3000,00 грн.

Позивачем зобовязання по оплаті винагороди виконано в повному обсязі, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №279 від 28.01.2014 року (а. с. 11).

Доказів про надання послуг з вирішення спору щодо місця проживання дітей не надано, хоча позивачем не заперечується та обставина, що діти проживають з нею. Як слідує з наданих доказів, відповідачем підготовлено та 05.02.2014 року подано, за підписом ОСОБА_1, до Вінницького міського суду Вінницької області позов про встановлення порядку побачення з дітьми (а.с. 122). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2014 року вказану позовну заяву повернуто для подання до належного суду (а.с.123). При цьому, відповідачем підготовлені та подані до Органу опіки та піклування звернення щодо участі батька у вихованні дітей. Разом з тим, змін до договору про надання послуг з приводу саме такого предмету сторони не вносили, хоча сам факт надання таких послуг не заперечується сторонами.

Відповідно до ст.626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України)

Договір є обовязковими для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Як слідує зі змісту договорів вони містять ознаки як договору доручення, так і договору про надання послуг, а сума про які заявлені вимоги, є сумою яка вносилася як оплата за послуги, передбачені умовами договору.

За змістом ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом про стягнення грошових коштів, вказує на неналежне виконання та невиконання умов договору та просить стягнути сплачені нею кошти, у відшкодування завданих їй збитків, обґрунтовуючи свої вимоги ст. 22 ЦК України.

ОСОБА_6 із ч.1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, для задоволення вказаної вимоги, суд повинен встановити наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Щодо поведінки особи, а саме неналежного виконання зобовязань по договору від 27.01.2014 року, то суд відмічає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу цього. Твердження позивачем про затягування справи та надані позивачем фотокопії окремих аркушів з матеріалів цивільної справи №128/595/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя не можуть беззаперечно свідчити про неналежне виконання відповідачем умов даного договору та, як наслідок, завдання збитків, оскільки доводять лише відсутність представника у окремих судових засіданнях.

Щодо невиконання умов договору від 28.01.2014 року, то суд відмічає, що послуги по справі про встановлення порядку проживання дітей не надавалися, хоча позивач отримувала послуги з іншого предмету спору.

Разом з тим, як встановлено судом, суми про які заявлені вимоги, позивачем вносилися як оплата за надані послуги. Поняття ж збитків визначено ст.22 ЦК України. Відповідно до частина 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналізуючи правову природу відшкодування збитків, як однієї із форм цивільно-правової відповідальності, суд приходить до висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги в контексті ст. 22 ЦК України, оскільки позивачем не доведено наявність збитків як таких. Проведена оплата по договору не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України. Щодо ж відшкодування збитків, то суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.623 ЦК України обовязок доказування збитків та їх розмір покладається на кредитора. Наразі позивачем не надано належних доказів та відповідних обґрунтувань з цього приводу.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд вбачає недоведеними вимоги позивачки щодо відшкодування її грошових коштів у сумі 5000,00 грн. за договором про надання юридичних послуг від 27.01.2014 року та 3000,00 грн. за договором про надання юридичних послуг від 28.01.2014 року, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 525, 526, 623, 901-903, 906 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57 58, 60, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Вінницьке юридичне бюро» по стягнення грошових коштів за невиконання договору про надання юридичних послуг відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: