Справа № 450/3158/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/2796/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Басовича В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2015 року позов Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 20493 грн. матеріальної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_6

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у позові повністю. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права на підставі неправильного та неповного встановлення обставин у справі. Зазначає, що жодних повісток та викликів в суд не отримував. Твердження ж позивача, які в подальшому викладені в рішенні, про те, що 31 січня 2014 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля та автомобіля «Тойота» під керуванням апелянта є неправдивими. Зазначає, що насправді ДТП трапилося в м. Львові на вул. Під Дубом 2, що підтверджується рішенням Пустомитівського районного суду в адміністративній справі №450/379/14-п. Крім цього, апелянт зазначає, що його цивільна відповідальність була застрахована ПАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу №А/С 8595855 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і він не виключає, що сума шкоди могла бути стягнутою із його страхової компанії. Також вважає, що в межах передбачених договором обов'язкового страхування саме ПАТ «Київський страховий дім» є особою відповідальною за завдані збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись зокрема, на ст.ст. 8, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 33, 38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1191 ЦК України та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що 31.01.2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, при зміні напрямку руху свого транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в правій смузі від нього, в результаті чого автомобіль Шкода викинуло на тротуар, де здійснив зіткнення із АДРЕСА_1, завдавши технічних пошкоджень автомобілям, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Окрім того, суд встановив, що 20 березня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_7 був укладений Договір страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 10383207, відповідно до умов якого Страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля "Шкода", д.н. НОМЕР_3. Вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням застрахованого автомобіля у результаті вищевказаної ДТП, склала 20493 грн. (двадцять тисяч чотириста дев'яносто три гривні 00 коп.), що підтверджується рахунком фактурою СТО від 26.02.14 р. Відповідно до додатку № 1 до страхового акту № 88/цв/11 розрахунок страхового відшкодування розмір збитку становить 7100,90 грн. На підставі заяви Страхувальника про подію з застрахованим автомобілем, заяви на виплату страхового відшкодування, сформованого страхового акту, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив Страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 20493,00 грн. (двадцять тисяч чотириста дев'яносто три гривні 00 коп.), що підтверджується платіжним дорученням № 2279 від 14.05.2014 року. Судом встановлено, що 6 вересня 2011 позивач відправив відповідачу регресну вимогу про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, проте станом 06.09.2012 року жодних дій з боку відповідача по врегулюванню претензії вчинено не було. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Європейський страховий альянс" слід задоволити та стягнути з ОСОБА_2 суму збитків у розмірі 20493,00 грн. (двадцять тисяч чотириста дев'яносто три гривні 00 коп.).

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в цілому відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось 31.01.2014 року мала місце ДТП за участі автомобілів «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 та «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2. Така мала місце у АДРЕСА_1 та помилкове посилання позивача та не, що така трапилась у м.Києві судом першої інстанції до уваги взято не було та на факт наявності ДТП, який відповідач не оспорює таке помилкове посилання жодним чином не впливає. Відповідача, який керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно у спричиненні шкоди завданої ДТП.

На час ДТП чинним був, укладений між позивачем та ОСОБА_8 Договір №1038320 від 18.03.2013 року добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, а конкретно за таким був застрахований автомобіль, інший учасник ДТП «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2.

Зважаючи на вказане позивачем у відповідності до умов договору та вимог закону було виплачено 20493 грн. на відшкодування шкоди завданої автомобілю «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, що була спричинена відповідачем. Вказана сума відповідає рахунку про оплату вартості запчастин, матеріалів та робіт необхідних для проведення ремонту вказаного автомобіля СТО ФОП ОСОБА_9 (а.с. 12), що також є меншою за розміром сумою ніж визначена як вартість відновлювального ремонту даного автомобіля у звіті про оцінку (а.с. 12 зв.-25).

Зважаючи на вказане, у страхової компанії (позивача) виникло право на стягнення вказаної суми в порядку регресу та така вірно стягнута судом при задоволенні позову.

Вказане відповідає вимогам ст.ст. 8, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1166, 1191 ЦК України.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що таке стягнення з нього згаданої шкоди в порядку регресу є безпідставним, оскільки така сума шкоди могла бути стягнутою із страхової компанії, у якій була застрахована його цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля «Тойота», а саме ПАТ «Київський страховий дім» не слід вважати обґрунтованими, оскільки жодних доказів того, що така була сплачена ПАТ «Київський страховий дім» позивачу чи потерпілій особі, - немає та позивачем вказані доводи заперечуються.

Щодо доводів про те, що ПАТ «Київський страховий дім» є особою відповідальною за завдані ним (відповідачем) у згаданому ДТП збитки та вказана особа повинна відповідати за такими вимогами в силу укладеного між ними договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то такі теж не слід вважати підставними, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Вказане відповідає правовим позиціям викладеним у Постановах Верховного Суду України у справах №6-2878цс15 від 10.02.2016 року; №6-2808цс15 від 20.01.2016 року та №6-2587цс15 від 23.12.2015 року, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов'язковими до застосування.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати не обґрунтованими, а саму скаргу - відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає вимогам закону та обставинам, що мають значення для справи.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне виключити із рішення посилання суду на Закон України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який до даних правовідносин не застосовується, як таке, що не впиває на законність та обґрунтованість рішення суду в цілому.

З аналогічних підстав слід виключити і абз. 8, що на стор. 2 рішення суду першої інстанції: «Відповідно до додатку № 1 до страхового акту № 88/цв/11 розрахунок страхового відшкодування розмір збитку становить 7100,90 грн.», - як такий, що не стосується даної справи та правовідносин, що виникли між сторонами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2015 року - залишити без змін.

Виключити із рішення посилання суду на Закон України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та абз. 8, що на стор. 2 рішення, що починається словами «Відповідно до…» та закінчується словами та цифрами «… 7100,90 грн.».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник