У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Енергобанк» - КотенкоРуслани Володимирівни на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

(далі - ПАТ «Енергобанк») звернулося до суду з позовом обґрунтовуючи його тим, що 14 липня 2014 року з відповідачем було укладено договір про строковий банківський вклад за умовами якого банк прийняв у відповідача на зберігання грошові кошти в сумі 230 000 доларів США на строк 123 дні з 14 липня 2014 року по 14 листопада 2014 року з нарахуванням відсотків по вкладу 10,5 %, а на виконання своїх зобов'язань 21 липня 2014 року було укладено договір іпотеки та відповідачу було передано нежиле приміщення загальною площею 81,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить банку.

На підставі постанови правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 від «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» 12 лютого 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 29 про запровадження з 13 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк».

Надалі у ПАТ «Енергобанк» було забезпечено проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

За результатами проведення перевірки було встановлено, що договір строкового банківського вкладу, укладений із відповідачем є нікчемним, оскільки був укладений на більш вигідних та сприятливих умовах у порівнянні з іншими вкладниками. Посилаючись на вказані обставини та у зв'язку із нікчемністю договору строкового банківського вкладу, позивач просив визнати договір іпотеки, як забезпечувальний правочин недійсним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року, позов ПАТ «Енергобанк» задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3, 21 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 1407. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга у якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду, посилаючись на те, що неодноразового звертався до суду апеляційної інстанції, що підтверджується заявами від 17 лютого 2016 року, 24 лютого 2016 року, 03 березня 2016 року,

10 березня 2016 року 17 березня 2016 року про отримання повного тексту рішення, однак отримав його лише 22 березня 2016 року.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані скаржником, є поважними.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із змістом оскаржуваного судового рішення, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, враховуючи положення ст. ст. 203, 627 ЦК України вірно виходив із того, що оспорюваний договір іпотеки відповідає встановленим вимогам закону: укладений з волевиявленням сторін, забезпечує дійсне зобов'язання, встановлює розмір відповідальності, містить умови, строк та розмір виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що договір іпотеки укладений з волевиявленням сторін, сторони мали певний обсяг цивільної дієздатності. Свобода договору і принцип публічності не порушені.

Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України сторони договору є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні змісту такого договору.

Спірний договір укладено між сторонами у відповідності до вимог

ст. 203 ЦК України, не суперечить актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, вчинено особами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, з відповідним волевиявленням учасників правочину їх внутрішній волі, у формі встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

У підтвердження волевиявлення позивача на укладення договору іпотеки є протокол засідання Правління ПАТ «Енергобанк» від 11 липня 2014 року № 46. Це рішення прийнято уповноваженими особами позивача колегіально; наявність цього рішення перевірена нотаріусом при посвідченні договору, про що зазначено в преамбулі договору іпотеки від 21 липня 2014 року № 1407.

Водночас судами встановлено, що договір іпотеки укладений між сторонами для забезпечення виконання договору про строковий вклад з щомісячною виплатою відсотків, саме повернення суми грошових коштів було забезпечено іпотекою. Іпотека нерухомого майна знаходиться у сфері інтересів інших клієнтів банку, оскільки вона не вимагає від банку затрат безпосередньо грошових коштів, що залишає можливість використання тих самих грошових коштів у зобов'язаннях банку по інших договорах.

Разом з тим, сторони мали право підписувати вищевказані договори на умовах, які в них викладені та обрати вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном - іпотеку.

Висновки суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими. Суд вірно визначився з характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, надав їм належну правову оцінку, застосував норму права, яка застосовується до даних правовідносин.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Поновити представнику публічного акціонерного товариства «Енергобанк» -Котенко Руслані Володимирівні строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Енергобанк» - Котенко Руслани Володимирівни на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович