Справа №265/1384/16-ц
Провадження №2/265/857/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

при секретарі Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Маріупольської міської ради з позовом про визнання права власності на квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_1. 03 серпня 2006 року Управлінням міського майна м.Маріуполя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на квартиру. ОСОБА_2 померла 16 березня 2015 року. ОСОБА_3, який є дядьком позивача, після смерті своєї дружини ОСОБА_2 звернувся до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте свої спадкові права так і не оформив при житті, оскільки помер до спливу шестимісячного строку після смерті своєї дружини ОСОБА_2 Дядько позивача ОСОБА_3 23 липня 2015 року залишив заповіт, яким все своє майно залишив племінниці позивачу ОСОБА_1 01.08.2015 року помер ОСОБА_3 Після його смерті, 26 серпня 2015 року, позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Маріупольської нотаріальної контори. 02 березня 2016 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру не зареєстровано в БТІ. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 01.08.2015 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, тому суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.08.2006 року.

Зазначене свідоцтво не зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ», що підтверджено листом МКП «Маріупольське БТІ» від 08.05.2015 року № 1029.

Суд, враховуючи те, що вищевказане свідоцтво про право власності на житло від 03.08.2006 року видане ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установленому законом порядку відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є чинним та є правовстановлюючим документом про право власності на житло, приходить до висновку, що вищевказана квартира входить до складу спадщини після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зважаючи на те, що правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на квартиру, не зареєстрований в МКП «Маріупольське БТІ».

16 березня 2015 року померла ОСОБА_2, про що 17 березня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис №538 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №900061.

Таким чином суд приходить до висновку, що на момент смерті ОСОБА_2 їй належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_4, право власності на яку не було зареєстровано в БТІ.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 Четвертою Маріупольською державною нотаріальної конторою була заведена спадкова справа № 184/2015 на підставі заяви чоловіка померлої ОСОБА_3 від 06.05.2015 року.

ОСОБА_3 не було отримано свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки останній помер 01.08.2015 року про що 03 серпня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис №1329 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №914719, тобто до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у вигляді 1/2 частини квартири, оскільки проживав разом з нею на час її смерті, що підтверджується довідкою ПП «Жилфонд-279» від 06.05.2015 року та в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 23.07.2015 року за реєстровим №972, відповідно до якого заповів все своє майно ОСОБА_1.

Згідно наданих Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою відомостей після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 1384/2015 на підставі поданої спадкоємцем ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини. Проте останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру було відмовлено через відсутність реєстрації правовстановлюючого документа на квартиру в «Бюро технічної інвентаризації» м.Маріуполя.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено.

Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі документи, які свідчать про право власності померлого ОСОБА_3 на спадкове майно у вигляді квартири, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 може бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру № 73, загальною площею 30,8 кв.м., жилою площею 18,7 кв.м., в будинку № 75 по вулиці Олімпійській в місті Маріуполі Донецької області, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 01.08.2015 року ОСОБА_3 на квартиру № 73, загальною площею 30,8 кв.м., жилою площею 18,7 кв.м., в будинку № 75 по вулиці Олімпійській в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя О.О. Костромітіна