АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/3/16-ц
Провадження № 22-ц/792/907/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: апелянта ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду від 22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2015 року дочка навчається у Київському університеті права Національної академії наук України на платній основі. Форма навчання заочна, термін - 2 роки, вартість освітньої послуги за весь період навчання складає 26000 грн. Крім цього, несуть витрати на проїзд до м. Києва, проживання під час екзаменаційних сесій, на придбання зошитів та ін. приладдя. Вони з донькою є інвалідами ІІІ групи, несуть витрати на лікування, не працюють, вона має на утриманні неповнолітнього сина від другого шлюбу. Донька потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач має постійну роботу, заробіток, домашнє господарство і спроможний надавати таку допомогу.

Рішенням Новоушицького районного суду від 22 березня 2016 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального права. Безпідставним є висновок суду про те, що позивачем не надано доказів здійснення додаткових витрат на навчання та наявності можливості у батька надавати таку допомогу. Надані на підтвердження вимог докази судом не враховані. Відповідач на підтвердження заперечень доказів не надав. Суд не взяв до уваги те, що дочка є інвалідом третьої групи, систематично лікується, на що витрачає пенсію. Не відповідає вимогам діючого законодавства висновок суду щодо того, що заочна форма навчання не породжує обов'язку батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині на період навчання.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала. ОСОБА_2 визнав її не обґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у Київському університеті права Національної академії наук України на платній основі. Форма навчання заочна, термін - 2 роки, вартість освітньої послуги за весь період навчання складає 26000 грн. ОСОБА_3 проживає з матір'ю, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, отримує пенсію. ОСОБА_2 працює вчителем в Гулівській ЗОШ І-ІІ ст. Барського району Вінницької області, за останні шість місяців отримав заробітну плату у сумі 16498 грн 49 коп. Відповідач має на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що позивач не надала доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в університеті за заочному відділенні.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

На підставі ч. 1 і ч. 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що потреба у матеріальній допомозі має бути зумовлена таким навчанням, що є єдиним заняттям повнолітньої дитини, врахував, що, навчаючись на заочному відділенні, повнолітня ОСОБА_3 має можливість працювати. У випадку сплати аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання повнолітньої дочки, яка отримує пенсію у сумі 954 грн на місяць, відповідач із двома неповнолітніми дітьми, які знаходяться на його утриманні, будуть менш забезпеченими.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Результати оцінки доказів відображені у рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновок.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) О.І. Талалай

Судді: (підписи) А.П. Корніюк

І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І. Талалай

_______________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Яцина О.І. Справа № 22-ц/792/907/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 48, 50