Справа № 466/245/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі :

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи Шевченківський РВ ГУДМС України у Львівській області, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5, в якому просять ухвалити рішення про визнання відповідачки та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстрації за вказаною адресою.

Позов обґрунтовують тим, що вони є співвласниками квартири №16 на вул. Варшавській, 68 в м. Львові згідно свідоцтва про право власності серії САС №975563 від 12 серпня 2010 року, яке зареєстроване у встановленому порядку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 11.10.2010 року. 26 листопада 2010 року було укладено договір найму житлового приміщення із ОСОБА_5, за умовами якого відповідачка отримала право тимчасово, протягом шести місяців проживати та користуватися належною їм квартирою №16 в будинку №68 на вул. Варшавській в м. Львові разом із неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Ще до укладення даного договору відповідачка попросила надати їй згоду зареєструватися тимчасово разом із неповнолітніми дітьми за цією адресою в якості наймачів терміном на шість місяців з метою врегулювати питання реєстрації її разом із дітьми за адресою вул. Золота 17/64, в м. Львові, де вона на даний час проживає. Позивачі погодилися на це і 26.11.2010 року ОСОБА_5 було зареєстровано у квартирі разом із неповнолітніми дітьми, терміном на шість місяців. Як вбачається із довідки із місця проживання №6774 від 09.11.2015 року, виданої ЛКП «Варшавське», та будинкової книги ОСОБА_5 зареєстрована у квартирі №16 на вул. Варшавській, 68 в м. Львові 26.11.2010 року тимчасово, як наймач. За умовами договору найму житлового приміщення від 26.11.2010 року термін його дії встановлено шість місяців. В подальшому такий не продовжувався, а тому припинив свою дію 26 травня 2011 року. У спірній квартирі відповідачка та її неповнолітні діти не проживали жодного дня, були лише зареєстровані з метою вирішення питання реєстрації за фактичним місцем їх проживання на ІНФОРМАЦІЯ_1. З огляду на вищевикладене відповідачка разом із неповнолітніми дітьми втратила будь-яке право на користування спірним житловим приміщенням із спливом шести місяців з часу укладення згаданого договору найму, а саме 26 травня 2011 року. Зазначена дата є і закінченням терміну дії договору найму. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється. У звязку з цим вони звернулися з даним позовом.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, покликаючись на вказані у ньому обставини. Додатково зазначили, що їх сімя сплатила в 2010 р. відповідачці 13 000 дол. США в якості компенсації за її частку в квартирі, що стверджується відповідною розпискою, в якій відповідачка зазначила про відсутність будь-яких претензій до цієї квартири. Просять задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила, що у квартирі №16 на вул. Варшавській, 68 у м. Львові вона з дітьми з часу реєстрації 26.11.2010р. не проживає, проте їй та дітям необхідна реєстрація місця проживання.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що орган опіки та піклування не дає згоди на зняття дітей з реєстрації, оскільки в такому випадку порушуються житлові права дітей. Хоча діти фактично проживають з матірю за іншою адресою, це не дає підстави для визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Просить у позові відмовити.

Представник Шевченківського РВ ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

Згідно свідоцтва про право власності, серії САС №975563 від 12 серпня 2010 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4є співвласниками квартири №16 на вул. Варшавській, 68 в м. Львові. Їх право власності на квартиру зареєстроване в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 11.10.2010 року.

Ця квартира складається з 4-х кімнат житловою площею 45,90кв.м, загальна площа квартири 74,70кв.м.

Судом встановлено, що 26 листопада 2010 року позивачами було укладено договір найму житлового приміщення із ОСОБА_5, на підставі якого ОСОБА_5 разом із неповнолітніми ОСОБА_6, 27.11.2009р., ОСОБА_7, 16.08.2005р.н., були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з довідки ЛКП «Варшавське» №6774 від 09.11.2015 року у квартирі №16 на вул. Варшавській, 68 в м. Львові зареєстровані позивачі та відповідачка з дітьми.

Згідно актів ЛКП «Варшавське» № 91 від 18.06.2015р., № 135 від 01.09.2015р., № 192 від 09.11.2015р. гр. ОСОБА_5, 28.12.1979р.н. та її діти - ОСОБА_6, 27.11.2009р.н. та ОСОБА_7, 16.08.2005р.н., зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проте фактично там не проживають.

Відповідно до розписки від 10.06.2010р. ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_2 13 000 доларів США, претензій до квартири не має, проте після приватизації квартири буде тимчасово прописана з дітьми у даній квартирі, не претендуючи ні на що, тимчасово. Написання такої розписки та вказаній у ній обставини відповідачка не заперечила.

З пояснень відповідачки вбачається, що вона проживала у спірній квартирі до смерті батьків, після цього вона з дітьми певний час проживала у чоловіка на вул. Золотій, 17/64 у м. Львові, 13 000 дол. США компенсації за частку у квартирі по вул. Варшавській вклала у ремонт квартири на вул. Золотій17/64. Згодом вони з сімєю перейшли проживати в орендоване житло. У спірну кватиру за адресою м.Львів, вул.Варшавська, 68/16 вона з дітьми після реєстрації в 2010р. проживати не поверталася.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10, який є тестем відповідачки дав показання про те, що він не знав, що 13 000 дол. США ОСОБА_5 взяла як компенсацію за свою частку у квартирі. Відповідачка в 2010 р. жила з ним на вул. золотій, потім винаймала квартиру, проте по вул. Варшавській,68/16 не проживала.

Враховуючи вищенаведене суд робить висновок про те, що ОСОБА_5 дійсно отримала від сімї ОСОБА_2 13 000 дол. США в якості компенсації за частку у квартирі за адресою: м. Львів, вул. Варшавська, 68/16, проте після приватизації залишалася там тимчасово зареєстрованою, хоча там не проживала. З 2010 р. ОСОБА_5 у спірній квартирі з дітьми не проживала.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Як вбачається зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У даному випадку місцем проживання дітей є місце проживання їх батьків.

Тому суд не приймає пояснення представника органу опіки та піклування щодо необхідності збереження реєстрації дітей у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас вимогу про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Отже в судовому засіданні доведено, що відповідачка з дітьми зі спірної квартири вибули добровільно в 2010р., з цього часу наміру вселитися в квартиру та проживати у ній не виявляли, вони не проживають у спірній квартирі без поважних причин близько 6 років. А тому їх слід визнати такими, що втратили право користування жилими приміщеннями цієї квартири.

Заперечення відповідачки проти позову ґрунтуються на її бажання зберегти реєстрацію за спірною адресою, а не повязані з її наміром разом з дітьми проживати у цій квартирі, користуватися цим жилим приміщенням та здійснювати обовязки наймача житла.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

За ст.7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду.

Спірна адреса не є місцем проживання чи місцем перебування відповідачки та її малолітніх дітей.

Таким чином, відповідачку та її дітей слід зняти з реєстрації за адресою АДРЕСА_2.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст.29, 317, 325, 391 ЦК України, ст.163 ЖК України, ст.160 СК України, ст.3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 разом з малолітніми ОСОБА_6, 27.11.2009р.н., ОСОБА_7, 16.08.2005р.н., такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири № 16 на вул.Варшавській,68 в м.Львові.

Зняти ОСОБА_5 разом з малолітніми ОСОБА_6, 27.11.2009р.н., ОСОБА_7, 16.08.2005р.н., з реєстрації за адресою АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_11