Справа № 136/1023/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"11" липня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за заповітом, обґрунтовуючи підставність позову таким.

28.09.2014 року померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина. Своїм заповітом від 08.07.2011 року, який посвідчено секретарем Скитківської сільської ради, Липовецького району, мати заповіла йому усе належне їй майно. Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні. Ним, ОСОБА_1, спадщину після смерті матері прийнято шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини впродовж шести місяців після смерті спадкодавця. Однак при оформленні спадкових прав на будинок, що розташований по вулиці Шевченка, 20, в селі Скитка, Липовецького району, нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності та встановити яка частка будинку належить його покійній матері неможливо. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача невизнається, тому він просить суд визнати за ним право власності по спадщині за заповітом після смерті матері на житловий будинок № 20, що розташований по вулиці Шевченка, в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області, а саме: житловий будинок - А, загальною площею 67,7 м. кв., житловою площею 42,4 м. кв.; Веранду - а; Ганок; Сарай - б2; Убиральню - б3; Сарай - Б; Сарай - б; Сарай - б'; Гараж - В; Сарай - в; Сарай - в'; Погріб- Г; Літню кухню -Е; Забор -№ 1; Ворота - № 2; Хвіртку - № 3; Жомову яму - № 4.

В судове засідання позивач не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги він підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, сільський голова с. Скитка надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та зазначив, що позовні вимоги сільська рада визнає, не заперечує проти їх задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України, необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.158, 197 ЦПК України.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

28.09.2014 року в місті Вінниці померла ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис та виконавчим комітетом Скитківської сільської ради, Липовецького району видано відповідне свідоцтво про смерть серія І-АМ № 291802 ( а. с. 6).

Згідно матеріалів Спадкової справи до майна померлої, які були витребувані судом, встановлено, що своїм правом на спадкування за заповітом скористався син спадкодавця ОСОБА_1, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту в межах шестимісячного строку.

Згідно заповіту від 08.07.2011 року судом було встановлено, що ОСОБА_2 вчинила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла своєму синові - ОСОБА_1 усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Даний заповіт посвідчено 08.07.2011 року секретарем Скитківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 36. Станом на 06.06.2016 року заповіт не змінено та не скасовано спадкодавцем, на що вказує запис вчинений секретарем сільської ради ( а. с. 7).

В матеріалах справи наявна заява дочки спадкодавця ОСОБА_3 відповідно до якої остання висловила свою відмову від обовязкової частки у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_2 Інші спадкоємці, які б претендували на право у спадщині за матеріалами спадкової справи не встановлено.

Отож наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_2

07.06.2016 року державним нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на імя позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 20 що розташований по вулиці Шевченка, в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області, після смерті, 28.09.2014 року, ОСОБА_2, оскільки згідно правовстановлюючого документа, наданого заявником, було зясовано, що житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, який є обєктом спільної сумісної власності та належить його членам, а визначити яка частка належала померлій не можливо.

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Належність обєкта нерухомості спадкодавцеві підтверджується Свідоцтвом № 96 про право особистої власності на будинковолодіння, яке видане 10.05.1990 року виконкомом Скитківської сільської ради народних депутатів, відповідно до якого житловий будинок № 20 з надвірними побудовами, що розташований по вулиці Шевченка, в селі Скитка, Липовецького району належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2. Свідоцтво видане на підставі рішення Липовецької районної ради народних депутатів № 131 від 30.05.1985 року і рішення виконавчого комітету Скитківської сільської ради народних депутатів № 6 від 17.05.1990 року. Право власності зареєстровано в установленому законом порядку на час його видачі (а.с. 11).

Із довідки Скитківської сільської ради за № 233 від 06.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті, 28.09.2014 року, проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 10). Довідка Скитківської сільської ради за № 235 від 14.06.2016 року свідчить про те, що житловий будинок № 20, що розташований по вулиці Шевченка, в селі Скитка, Липовецького району мав статус майна, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, членами якого станом на 15.04.1991 року були: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Інші члени колгоспного двору відсутні ( а. с. 9). Згідно Технічного паспорта на житловий будинок № 20, розташований по вулиці Шевченка, в селі Скитка, що виданий КП «ВООБТІ» 09.08.2011 року, його власником зазначено ОСОБА_2 ( а. с. 13-16).

За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Отже, із здобутих у справі доказів суд приходить до висновку, що єдиним членом вищевказаного колгоспного двору, а також його головою залишалась ОСОБА_2, яка померла 28.09.2014 року, тобто вона і була єдиним власником даного двору.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак до застосування підлягають норми ЦК України.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк.

За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, який увійшов до складу спадкового майна, оскільки таке його право невизнається.

Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення.

Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі вище викладеного, ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 25, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1241, 1268 -1270 ЦК України, враховуючи рекомендації викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", та у Постанові Пленуму верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у правах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч.2 ст. 158, ч.4 ст. 174, 208-209, 212 - 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на цілий житловий будинок № 20 з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Шевченка, в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області а саме: житловий будинок - А, загальною площею 67,7 м. кв., житловою площею 42,4 м. кв.; Веранду - а; Ганок; Сарай - б2; Убиральню - б3; Сарай - Б; Сарай - б; Сарай - б'; Гараж - В; Сарай - в; Сарай - в'; Погріб- Г; Літню кухню -Е; Забор -№ 1; Ворота - № 2; Хвіртку - № 3; Жомову яму - № 4, в порядку спадкування за заповітом вчиненим 08.07.2011 року та зареєстрованим за №36 після смерті ОСОБА_2, яка померла 28.09.2014 року в місті Вінниця.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4