АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Супрун Г.Б.
№22-ц/796/8906/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №758/9218/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

У мотивування вимог посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.05.2014 року розірвано.

У шлюбу мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

З грудня 2012 року відповідач самоусунувся від виховання дочки та перестав надавати допомогу на її утримання.

У зв'язку з погіршенням здоров'я дитини вона неодноразово зверталася до лікарів. Всього на її лікування потрачено 9401,84 грн.

25.04.2014 року нею було оплачено дитячу путівку на 1 зміну оздоровчого сезону «Літо 2014» вартістю 5450 грн.

Крім того, у 2014 році дитина разом з нею відпочивала у Туреччині, на відпочинок якої потрачено 8710 грн.

З грудня 2014 року дочка займається в театральній студії «АртЕко». Вартість такого гуртка щомісячно становить 550 грн, а починаючи з грудня 2014 року нею витрачено 3300 грн.

Також з 01.06.2015 року по 20.06.2015 року дитина, в складі театральної студії, перебувала на відпочинку в садибі «Родан» з ціллю оздоровлення та розвитку (м.Берегово, вул. Мукачівська, 76). Вартість такого проживання становило 2280 грн, а харчування - 3000 грн.

До того ж, для задоволення творчих потреб дитини, підтримання психологічного здоров'я та розумового розвитку нею витрачено 6652,05 грн.

Крім того, вона щомісячно сплачує внески на потреби класу, що з 08.11.2014 року по 14.06.2015 року становлять 1926 грн. Також 14.06.2015 року нею сплачено 805 грн на ремонт класу.

14.08.2015 року та 16.08.2015 року нею витрачено 770,64 грн на розвиток дитини.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 21 147,77 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4700,92 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_4 єдина дитина відповідача, яка до того ж має слабке здоров'я, позивач та відповідач мають рівний матеріальний стан, відповідач не несе додаткові витрати на поліпшення матеріального становища будь-яких третіх осіб.

Вказує, що благодійні внески на школу та витрати на ремонт класу відносяться до розвитку здібностей дитини, оскільки лише якісно обладнана школа здатна розвивати дитину.

Посилається, що з грудня 2014 року дитина займається в театральній студії «АртЕко». Час від часу театральна студія влаштовує виїздні навчання, у зв'язку з чим ОСОБА_4 відпочивала у м. Мукачево. Даний факт не спростовувався відповідачем, а судом не витребовувались додаткові докази на підтвердження того, що зазначені нею суми були дійсно сплачені. Такі витрати відносяться до розвитку здібностей дитини, а саме, театрального таланту.

Крім того, при наявності доказів того, що дитині відповідне оздоровлення рекомендовано педіатром у зв'язку з наявним діагнозом - гіпертрофія мигдаликів, судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів на путівки оздоровчого сезону «Літо 2014» та путівки до Туреччини.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року в частині стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4700,92 грн, витрачених на її лікування, не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі 06.10.2000 року по 27.05.2014 року, що підтверджується заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2014 року. (а.с. 23)

У шлюбі мають дочку ОСОБА_4, 08 березня 205 року народження. (а.с. 22)

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000 грн, що підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 26.12.2014 року, і продовжувати до досягнення повноліття дитиною 08.03.2023 року. (а.с. 71)

Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, ОСОБА_2 зазначала, що нею витрачено 9401,84 грн на лікування ОСОБА_4; сплачено добровільні внески у розмірі 1926 грн на потреби класу та 805 грн на ремонт класу; витрачено 5450 грн за дитячу путівку на 1 зміну оздоровчого сезону «Літо 2014» та 8710 грн за відпочинок у Туреччині; сплачено 3300 грн за відвідування театральної студії «АртЕко» та 5280 грн за відпочинок у складі театральної студії в садибі «Родан» (м.Берегово); витрачено 7422,69 грн на задоволення творчих потреб дитини, підтримання психологічного здоров'я та розумового розвитку (розвиваючі іграшки, гойдалка, скутер, походи в кіно тощо).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Судом першої інстанції задоволенні позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів, витрачених позивачем на лікування дитини, і рішення суду в цій частині не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів за відвідування театральної студії «АртЕко» та відпочинок у складі театральної студії в садибі «Родан» (м. Берегово), оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина ОСОБА_4 насправді займається в театральній студії «АртЕко».

Копія довідки від 19.06.2015 року за підписом фізичної особи ОСОБА_5 не підтверджує зайняття ОСОБА_4 в театральної студії «АртЕко» та що саме в складі даної театральної студії дитина відпочивала у м. Берегово. (а.с. 25).

Не є доказом понесених витрат на відпочинок дитини квитанція на 3000 грн, видана ФОП ОСОБА_6, оскільки матеріали справи не містять даних про відношення цієї фізичної особи- підприємця до відпочинку дитини (а.с.27).

Щодо коштів, витрачених ОСОБА_2 на дитячу путівку на 1 зміну оздоровчого сезону «Літо 2014» та відпочинок у Туреччині, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено, що такий відпочинок дитини пов'язаний із додатковими витратами, викликаними особливими обставинами - розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, відсутні відомості щодо медичних показань такого відпочинку в зв'язку зі станом здоров'я дитини.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що у дитини не було медичних показань для відпочинку саме в Турції. Позивач на власний розсуд поїхала з дитиною на відпочинок до Турції, а надана нею квитанція про сплату послуг за туристичні послуги в розмірі 17 420 грн не свідчить про те, що на дитину потрачено саме половину цих коштів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, сплачені добровільні внески на потреби класу та кошти на ремонт класу не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, а тому відсутні підстави для їх стягнення. До того ж, добровільні внески на потреби класу не є обов'язковими.

Також колегія суддів зазначає, що 7422,69 грн, витрачені позивачем на задоволення творчих потреб дитини, підтримання психологічного здоров'я та розумового розвитку (розвиваючі іграшки, гойдалка, скутер, походи в кіно тощо) є додатковими витратами, понесеними при звичайному способі життя, але не викликані особливими обставинами, а тому участь другого з батьків не є обов'язковою.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і суд дав їм оцінку в рішенні суду. У колегії суддів відсутні правові підстави для переоцінки доказів.

На спростування висновків суду позивач не надала належних та допустимих доказів.

Зазначила лише, що суд мав витребовувати такі докази.

Таке посилання суперечить вимогам ст. 10 ЦПК України, якою передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З огляду на наведене, рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва