Справа № 344/8271/15-ц
Провадження № 2/344/1290/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1998 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, складений 29.01.1998 року в частині визнання права власності на комору площею 3,7 кв.м.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1998 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, складений 29.01.1998 року в частині визнання права власності на комору площею 3,7 кв.м.

Позовну заяву мотивував тим, що відповідач звернувся до нього з позовом про усунення перешкод в користуванні коморою та подав свідоцтво про право власності на житло від 22.10.1998 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2, складений 29.01.1998 року. Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 У вказаних документах зазначено, що дана квартира приватизована разом з коморою площею 3,7 м.кв. Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дружиною ОСОБА_5 і є співласником даної квартири. Понад 25 років користується коморою, яка знаходиться в підвалі будинку, в якому він проживає. У 1998 році він разом з іншими жильцями будинку в підвалі провів ремонтні роботи. Встановив перегородки. З того часу користується облаштованою коморою, даний факт підтверджується довідкою з ЖЕО-6, відповідно до якої за його квартирою №35 закріплена комора, площею 2,52 м.кв. До того як жильцями будинку були проведені ремонтні роботи, приміщення підвалу було захламлене, не придатне для використання. Встановлення перегородок проводилось за власні кошти жильців, в той час ОСОБА_2 участі в ремонті та благоустрою не приймав. У 2015 році ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франкіського міського суду із заявою про усунення перешкод у користуванні коморою, яка з його слів належить йому. На підставі вищенаведеного просив позов задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.10.2015р. до участі у справі було залучено у якості співвідповідача виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Представник позивача, позивач позов підтримали в повному обсязі, просили задоволити, з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, суду повідомив, що згідно свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 22.10.1998 року №346 йому належить квартира на праві спільної сумісної власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3. Дана квартира була приватизована разом з коморою площа якої становить 3,7 м.кв. Однак, з моменту приватизації квартири жодний з співвласників в ній не проживає, а тому і не було потреби у користуванні даною коморою. Дана комора була не вимурована, а з дерев"яних перегородок. Позивач має довідку на комору пл. 2,52 м.кв., позивач здійснив незаконне перепланування стіни комори без його на те згоди та поставив вхідні двері. Просив в позові відмовити з підстав наведених у запереченні.

Відповідач - представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позов не визнав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджує, що приватизація підвального приміщення відбулась разом із квартирою відповідно до Положення про порядок передачі квартир(будинків) у власність громадян.

Представник реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, 26.10.2015 року подав заяву, якою проси слухати справу без їхньої участі.

Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_4(а.с.50).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5 та разом з квартирою приватизовано комору 3,7 м.кв., що розташована у підвалі (а.с. 20).

Як вбачається із справи №26182 на приватизовану квартиру №40 в буд. 36а на вул. Незалежності в м. Івано-Франківську, ОСОБА_3 10.08.1998 року подав заяву, відповідно до якої просив оформити передачу у власність квартири та долучив до заяви довідку про склад сім»ї та займані приміщення, документ, що підтверджує право на пільги по безоплатному одержанні у власність житла (а.с.63). У довідці ЖЕО №6 №152 від серпня 1998 року вказано, що за квартирою закріплена комора площею 3,7 кв.м., що розташована у підвалі (а.с.62). Та розпорядженням органу приватизації №26182 від 16.08.1998 року задоволено прохання ОСОБА_3 про передачу у спільну сумісну власність квартиру, в якій він мешкає, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 (а.с.61).

Проте, дозволу щодо приватизації підвального приміщень відповідач не отримував.

У довідці №385 від 30.11.1998 року виданої ЖЕО ОСОБА_5 зазначено, що за її квартирою №35 по вул. Незалежності 36А закріплена комора в підвалі пл. 2,52 м.кв. (а.с.8).

Питання приватизації квартир, врегульовано Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Так, згідно ст.2 даного Закону, до об'єктів приватизації (далі - квартири (будинки) належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму.

Ч.2 ст.10 цього ж Закону встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів овнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Отже, окремо приватизації допоміжні приміщення не підлягають і є спільною власністю.

Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 є в Рішенні Конституційного Суду N 4-рп/2004 від 02.03.2004, в якому вказується, що відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку поширюється правовий режим як спільної сумісної, так і спільної часткової власності, який передбачає особливий порядок здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження. При цьому в законодавчому порядку не виокремлюються суб'єкти права спільної власності залежно від підстав набуття права власності на квартиру.

За законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт-допоміжні приміщення.

В рішенні Конституційного Суду України по справі N 1-2/2004 зазначено, що згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів,так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. Закон врегульовує також відносини, пов'язані з виникненням, оформленням та набуттям права приватної власності на квартири та інші об'єкти приватизації державного житлового фонду.

Допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 цього Закону, стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України, забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно- у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Таким чином, питання щодо згоди власників квартир- співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на користування підвалами, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень, має вирішуватися відповідно до законів України.

Відповідно до п.41 Положення про порядок передачі квартир(будинків) у власність громадян затвердженого наказом державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. №56 не підлягають приватизації допоміжні приміщення житлових будинків, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку (приміщення теплопунктів, котельних, сміттєзбірників, колясочних, приміщення через які прокладені мережі комунікацій, а також приміщення які використовуються для розміщення обслуговуючого будинок персоналу та складські приміщеня). Власником перелічених приміщень приватизації квартир будинку є товариство власників квартир. Вільні підвальні приміщення за згодою власників квартир будинку обладнуються під кладові і передаються їм у власність безкоштовно у встановленому законом порядку.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідач приватизував комору разом із квартирою на підставі довідки виданої з ЖЕО №6, без згоди власників квартир- співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на користування підвалом.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач також звертався із заявою щодо надання дозволу на приватизацію підвального приміщення на підставі довідки з ЖЕО №6, однак йому у такій приватизації було відмовлено.

Відповідно до листа КП «ЄРЦ» №01-01/1135 від 08.06.2015 року наданого ОСОБА_5, повідомлено, що в житловому будинку за адресою вул. Незалежності 36А є в наявності технічне підпілля (а.с.51).

Технічне підпілля - простір, розташований безпосередньо під перекриттям першого або цокольного поверху, призначене для розміщення і обслуговування трубопроводів інженерних систем.

За ст.ст. 1, 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушених прав. Проте, суд захищає таке право у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що підвальні приміщення в будинку 36А по вул.Незалежності в м. Івано-Франківську є спільною власністю мешканців будинку, в тому числі і позивача, а тому вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Положення про порядок передачі квартир(будинків) у власність громадян затвердженого наказом державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. №56, ст.ст. 364, 370 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1998 року та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, складений 29.01.1998 року в частині визнання права власності на комору площею 3,7 кв.м. - задоволити.

Скасувати свідоцтво про право власності на житло від 22.10.1998 року видане Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням міського голови від 28.08.1998 року, яке зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ і записане в реєстрову книгу за №3806/27 та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_7, реєстраційний номер 3806/27 складений 29.01.1998 року в частині визнання права власності на комору площею 3,7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.