Справа № 761/1858/16-ц
Провадження № 2-2519/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

з участю секретарів - Кучерини Ю.С., Горбач О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2016 позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 04.12.2008 між ПАТ «АСТРА БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №25001 за умовами якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 89895,00 грн., на строк з 04.12.2008 по 04.12.2015, зі сплатою процентів за використання кредитних коштів у розмірі 22% річних. Для забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору 04.12.2008 між ПАТ «АСТРА БАНК» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед банком за виконанням ОСОБА_1 свого обов'язку щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших сум, належних банку по кредитному договору. 02.12.2013 між ПАТ «АСТРА БАНК» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки, у зв'язку з чим ПАТ «Дельта Банк» набув прав кредитора щодо відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, належним чином свого обов'язку щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 7233,26 грн. з яких: тіло кредиту - 6424,09 грн.; відсотки - 259,81 грн.; пеня - 507,64 грн.; три проценти річних від простроченого тіла по кредиту - 39,97 грн.; три проценти річних від прострочених процентів по кредиту - 1,75 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов визнали частково. Заперечували проти вимог позивача в частині стягнення пені та трьох процентів річних, посилаючись на те, що позивачем було порушено умови кредитного договору визначені пунктами 3.2.5 та 3.2.6 та не повідомлено про наявність заборгованості листом або по телефону. Крім того, зазначали, що 18.03.2016 на користь позивача сплачено 1000,00 грн., просили зарахувати її в рахунок погашення вимог по тілу кредиту та відсотках.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2008 між ПАТ «АСТРА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №25001 із змінами та доповненнями, які внесені договором від 04.04.2012, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 89895,00 грн., на строк з 04.12.2008 по 04.12.2015, зі сплатою процентів за використання кредитних коштів у розмірі 22% річних.

Відповідно до вказаного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користуванням. У разі прострочення строків сплати процентів та повернення кредиту - сплатити пеню у розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день простроченням.

Для забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору 04.12.2008 між ПАТ «АСТРА БАНК» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки №25001/П, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед банком за виконанням ОСОБА_1 свого обов'язку щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших сум, належних банку по кредитному договору.

02.12.2013 між ПАТ «АСТРА БАНК» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 04.12.2008 №25001 та договором поруки від 04.12.2008 №25001/П, у зв'язку з чим ПАТ «Дельта Банк» набув прав кредитора щодо відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків стаття 11 ЦК визначає договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено положеннями про кредит параграфу 2 вказаної глави і не випливає із суті кредитного договору.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі частини 2 статті 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виконання зобов'язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об'єкт.

За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі частини 2 статті 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України на кожну сторону покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у визначені договором строки повернення кредиту та сплату процентів у повному обсязі не здійснив.

Згідно представленого позивачем розрахунку станом на 26.01.2016 заборгованість за кредитним договором від 04.12.2008 №25001 складала 7233,26 грн. з яких: тіло кредиту - 6424,09 грн.; відсотки - 259,81 грн.; пеня - 507,64 грн.; три проценти річних від простроченого тіла по кредиту - 39,97 грн.; три проценти річних від прострочених процентів по кредиту - 1,75 грн.

При цьому 18.03.2016 відповідачем ОСОБА_1 на користь позивача сплачено 1000,00 грн.

Як видно з іншого розрахунку, який виконаний станом на 25.04.2016, в результаті внесення вказаних коштів тіло кредиту зменшилось до 5683,90 грн. та повністю погашені відсотки. При цьому банком збільшено період нарахування пені, у зв'язку з чим її розмір складає 1065,18 грн.

Отже, на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором від 04.12.2008 №25001 складає 6223,26 грн.

Таким чином позов належить задовольнити частково, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 04.12.2008 №25001 в розмірі 6223,26 грн.

Щодо доводів відповідачів про відсутність підстав для нарахування пені та трьох процентів річних, то на думку суду вони є безпідставним. При цьому, факт прострочки виконання за кредитним договором об'єктивно підтверджується матеріалами справи, а доказів того, що прострочка сталася з вини кредитора відповідачами суду не надано. Тому, відповідно до умов договору та положень ст.ст. 549, 625 ЦК нарахування позивачем пені та трьох процентів річних є правомірним.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1378,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57-58, 60, 74, 77, 88, 208-209, 212-216 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість яка виникла станом на 26.01.2016 за кредитним договором № 25001 від 04.12.2008 в загальному розмірі 6 233 грн. 26 коп.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" витрати з оплати судового збору в сумі 689,00 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" витрати з оплати судового збору в сумі 689,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: