Справа № 214/3756/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

при секретарі Латкіній О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив та в останній його редакції від 21.04.2016 року, просить суд визнати квартиру №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5; визнати частки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у спільній сумісній власності рівними по ? частці кожному; поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 майно набуте за час шлюбу, визнавши за позивачем, ОСОБА_1, право власності на ? частку квартири №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м, залишивши у власності ОСОБА_5 іншу ? частку квартири №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в період шлюбу з відповідачкою, який був зареєстрований 08 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста ОСОБА_6, актовий запис №182, та який був розірваний заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2013 року, сторони придбали квартиру №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11 жовтня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №1-2803 та відповідно зареєстрованим в КП ДОР «КБТІ». Вказана квартира була придбана позивачем разом з відповідачем за спільні кошти, однак була зареєстрована на ім'я відповідача. Враховуючи вимоги норм закону, які діяли на час придбання квартири, позивач вважає, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки нажита подружжям за час шлюбу, а отже йому належить на праві власності належить ? частка АДРЕСА_1, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м. Оскільки відповідач відмовляється розділити спірну квартиру, що порушує його особисті майнові права, він вимушений звернутися до суду з вказаними вище позовними вимогами.

Відповідач ОСОБА_5, в особі свого представника ОСОБА_4, звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та поділ спільного майна подружжя, який в подальшому уточнила та в останній редакції від 26.04.2016 року просить у задоволенні ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності відмовити; визнати за ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на квартиру №37, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., що розташована на першому поверсі 9-ти поверхового будинку№33а по пр. Мира в м. Кривому Розі, вартістю 177 480,50 грн.. Крім того просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування свої вимог зазначила, що вонаперебувала в шлюбу з позивачем за первісним позовом, який був зареєстрований 08 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста ОСОБА_6, актовий запис №182, та який був розірваний заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2013 року. На підставі свідоцтва про право власності на житло№Дз828, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів від 12.05.1994 року, їй та її дочці, ОСОБА_8, на праві приватної спільної власності належала квартира , розташована за адресою: АДРЕСА_2, та після реєстрації шлюбу з відповідачем за зустрічним позовом, вона вирішили покращити житлові умови та придбати трикімнатну квартиру. Враховуючи, що у вказаній квартирі була зареєстрована її неповнолітня дочка, вона не мала змоги швидко зняти з реєстрації останню та продати вказану квартиру без рішення виконкому, вона з ОСОБА_1 вирішили взяти кошти на купівлю квартири у борг, та розрахуватись після продажу належної їй квартири. 11.10.1996 р., на підставі договору купівлі-продажу вона придбала трьох кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. 20.08.1997 року Рада опіки і піклування виконкому Дзержинської районного ради народних депутатів надала дозвіл на продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, у звязку з придбанням квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3. Отже, позивач за первісним позовом вважає, що спірна квартира була придбана цілком за її за рахунок майна, яке належало їй на праві власності. Окрім придбаної за її власні кошти квартири, за час перебування у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом, ними був придбаний автомобіль марки ОСОБА_9, 2006 року випуску, колір сріблястий металик, шасі КL1LA69ZE6B192582, обєм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, та гараж в кооперативі «Гаражний кооператив «95 квартал». За час розгляду справи їй стало відомо, що ОСОБА_1, ще у 2012 році продав автомобіль без її відома, без її нотаріально посвідченого дозволу, тобто незаконно. Таким чином, вона вважає, що оскільки ОСОБА_1 вже отримав свою частину від продажу сумісно набутого майна, а за придбану у шлюбі квартиру розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. МируАДРЕСА_4, вона розрахувалась коштами від продажу належної їй на праві особистої власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, вона, враховуючи вимоги норм закону, які діяли на час придбання спірної квартири, вона має право на визнання за нею права власності на спірну квартиру, у звязку з цим звернулась до суду з зустрічними позовом.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Також заперечував проти задоволення зустрічного позову та просив відмовити у його задоволенні, оскільки обставини, які зазначені в обґрунтування вказаних вимог не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника та просив задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Крім того пояснив, що дійсно він з відповідачкою за час шлюбу купили автомобіль ОСОБА_9, 2006 року випуску,, який в жовтні 2012 року продали ОСОБА_10 в м. Кривому Розі. Всі кошти від продажу вказаного автомобіля отримала відповідачка за первісним позовом. Також, коли у нього з відповідачем був автомобіль, він був членом гаражного кооперативу «Гаражний кооператив «95 квартал» та мав там гараж, де зберігав зазначений автомобіль, однак після продажу останнього, він здав гараж до кооперативу, оскільки гараж не належав йому на праві приватної власності. В свою чергу пояснив, що кошти витрачені на придбання спірної квартири в 1996 році не могли бути коштами відповідача за первісним позовом, так як квартира ОСОБА_5, яка була розташована за адресою: АДРЕСА_2, була продана лише в 1997 році. Спірну квартиру він купив за свої кошти, за 5 000 доларів США, на той час він мав свій бізнес, грошей у нього вистачало.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 заперечувала проти первісних позовних вимог та просили у задоволенні уточненого позову відмовити. Уточнений зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому. Крім того пояснила, що її довірительОСОБА_5 ніякої згоди на продаж автомобіля не давала, оскільки на той час мешкала в Києві.

Свідок ОСОБА_10, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він наприкінці жовтня 2012 року, точної дати не памятає, в м. Кривому Розі купив автомобіль ОСОБА_9 у ОСОБА_1 Кошти за вказаний автомобіль, в день його продажу приблизно о 9-00 год. ранку, у розмірі 50 000 грн. він передав ОСОБА_5, після того, як перевірив паспорт останньої, яка зразу поїхала, залишивши його та ОСОБА_1 перереєстровувати вказаний автомобіль. При укладанні договору купівлі-продажу, у ОСОБА_5 питання з приводу посвідченої нотаріально довіреності на дозвіл ОСОБА_1 продати зазначений автомобіль не виникало.

Свідок ОСОБА_11, допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона перебувала в дружніх відносинах з ОСОБА_5 з 1993 року, однак на даний час вони не спілкуються. Вона бачила позивача за первісним позовом декілька разів. ОСОБА_5 в 1996 році хотіла поліпшити свої житлові умови, однак у останньої не вистачало коштів на придбання квартири, яку ОСОБА_5 хотіла придбати на пр. Миру в м. Кривому Розі. ОСОБА_12 у ОСОБА_12 не було, а тому вона у вересні 1996 року дала останній у борг під розписку, в присутності сусідів, 2 000 доларів США, які ОСОБА_5 повинна була повернути через один рік. ОСОБА_12 повернула раніше, на при кінці серпня, початку вересня 1997 року, після чого вона написала в розписці, що претензій до ОСОБА_12 не має та віддала їй розписку.

Вислухавши позивача за первісним позовом та його представника, представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що уточнені позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні уточненого зустрічного позову належить відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх оспорюванних прав, а суд здійснює правосуддя захищаючи порушенні права осіб у спосіб, визначений законом України.

Відповідно до змісту ч.3,4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 08 червня 1996 року позивачем і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №182 (а.с.10), який розірваний заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2013 року, яке набрало законної сили 21.05.2013 року (а.с. 11).

Також судом встановлено, що 11.10.1996 року, відповідно до змісту договору купівлі-продажу від 11.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі №1-2803, ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_5 та зареєстрована за останню (а.с.12-13).

Крім того, в 2006 році ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був придбаний автомобіль марки ОСОБА_9, 2006 року випуску, колір сріблястий металик, шасі КL1LA69ZE6B192582, обєм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №474143 від 15.07.2006 року був зареєстрований на ОСОБА_1 (а.с 115).

Разом з тим встановлено, що відповідно до довідки-рахунку, серії ДПІ №621370 від 24 жовтня 2012 року, вказаний автомобіль ОСОБА_9, шасі КL1LA69ZE6B192582, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №474143, був придбаний за 54 701 грн. 01 коп. ОСОБА_10 (а.с 116).

Відповідно до вимог ст. 22 КпШС України, в редакції від 01.04.1996 року, яка діяла на час правовідносин, які виникли між сторонами з приводу набуття спільної сумісної власності подружжя, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Вимогами ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо Дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 23 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 Пленум Верховного Суду України визначив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Отже, суд приходить до висновку, що за час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за спільні сумісні кошти придбали наступне майно:

- 11.10.1196 року квартиру АДРЕСА_5, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., в якій сторони проживали однією сімєю;

- у 2006 році автомобіль марки ОСОБА_9, 2006 року випуску, шасі КL1LA69ZE6B192582, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також встановлено, що автомобіль марки ОСОБА_9, 2006 року випуску, шасі КL1LA69ZE6B192582, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час перебування сторін у шлюбі був проданий 24 жовтня 2012 року ОСОБА_10, що підтверджується довідкою-рахунком, серії ДПІ №621370 від 24 жовтня 2012 року (а.с. 116), а також показами останнього наданими в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи час та мету придбання майна, суд вважає, що на час припинення шлюбу між сторонами 21.05.2013 року, у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 знаходилась квартира АДРЕСА_5, загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м., а отже частка кожного із зазначених власників складала по ? частці цієї квартири.

Враховуючи вимоги зазначених норм Закону, встановлені обставини справи, інтереси відповідача та позивача, суд приходить до висновку, що спільне сумісне майно подружжя набуте за час шлюбу, а саме АДРЕСА_6, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м., належить розподілити, визнавши за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а відповідачу ОСОБА_5 залишити у власності 1/2 частину цієї квартири,а отже суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом і в цій частині підлягають задоволенню.

Приймаючи вказане вище рішення, суд не приймає доводи представника відповідача за первісним позовом про те, що спірна квартира АДРЕСА_7, була придбана за особисті кошти ОСОБА_5 отримані від продажу квартири АДРЕСА_8, що на думку представника відповідача за первісним позовом підтверджується рішенням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів №227/9 від 20.08.1997 року, яким надано згоду нотаріальній конторі на продаж останньої вказаної вище квартири ОСОБА_5 від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с. 73-74), оскільки квартира АДРЕСА_7, була придбана ОСОБА_5 11.10.1996 року, відповідно до змісту договору купівлі-продажу від 11.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі №1-2803, (а.с.12-13), тобто майже за рік до отримання дозволу на продаж квартири№59 у буд. 50 по пр. Мира в м. Кривому Розі, яка належала на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 74, 75, 76).

Суд не приймає доводи представника відповідача за первісним позовом з приводу продажу автомобіля марки ОСОБА_9, 2006 року випуску, шасі КL1LA69ZE6B192582, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час шлюбу без згоди позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5, оскільки дані обставини спростовуються показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10, який пояснив, що кошти в сумі 50 000 грн., за проданий ним у ОСОБА_1 зазначений автомобіль, він передав саме відповідачу за первісним позовом ОСОБА_5, тобто за таких обставин, суд приходить до висновку, що продаж автомобіля був здійснений за згодою останньої.

Приходячи до такого висновку, судом також не приймаються до уваги надані представником позивача за зустрічним позовом довідка та табель обліку робочого часу ОСОБА_5 (а.с. 131-132), оскільки вони не відображають час початку та закінчення роботи позивача за зустрічним позовом кожного дня у вказаній організації.

Разом з тим, докази у виді показань свідка ОСОБА_11, з приводу надання позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_5 у вересні 1996 рокув борг під розписку, в присутності сусідів, 2 000 доларів США, для придбання квартири АДРЕСА_6, які на думку представника останньої підтверджують факт, що спірна квартира не належить до спільної сумісної власності сторін, суд вважає недостатніми для підтвердження цих обставин, виходячи з нижче зазначеного.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦК України, яка діяла на час правовідносин які виникли між сторонами, договір позики на суму понад п'ятдесят карбованців повинен

бути укладений у письмовій формі.

А отже, враховуючи зазначені вимоги норм Закону, суд приходить до висновку, що основним доказом, що підтверджує укладення договору позики міжОСОБА_11 та ОСОБА_5 у вересні 1996 року, має бути договір укладений у письмовій формі, який позивачем за зустрічним позовом суду не наданий, враховуючи покази свідка ОСОБА_11, яка пояснила, що розписка про позику була повернута ОСОБА_5 після повернення останньою коштів.

Враховуючи вище викладене, в свою чергу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 КпШС України, ст.ст. 60, 68, 70, 71 СК України, ст. 368, 370, 372 ЦК України, ст. 375 ЦК України (в редакції 1963 року) ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Уточнену позовну заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати квартиру №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33а по пр. Миру у м. Кривому Розі, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка набута останніми за час шлюбу, визначивши по ? частці кожному.

Розділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 майно набуте за час шлюбу, а саме квартиру №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33а по пр. Миру у м. Кривому Розі, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири №37, яка розташована у будинку №33а по пр. Миру у м. Кривому Розі, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м., залишити у власності ОСОБА_5 1/2 частину квартиру №37, яка розташована у будинку №33а по пр. Миру у м. Кривому Розі.

В задоволенні зустрічного уточненого позову представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Євтушенко