Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/324/16-ц
Провадження № 2/499/258/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" квітня 2016 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Погорєлова І.В., при секретарі судового засідання Дібровій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, відділу Держгеокадастру у Іванівському районі Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, відділу Держгеокадастру у Іванівському районі Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно, так як 25 листопада 2008 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері.

Відповідно до свідоцтва ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/5 частини земельної ділянки, наданої їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У 2016 році позивач звернувся до відділу Держгеокадастру в Іванівському районі Одеської області з заявою про видачу окремого державного акту на право власності на земельну ділянку, згідно плану розподілу, який було зроблено за заявою спадкоємців, однак отримав відмову, яка є фактом неможливості отримання правовстановлюючого документу.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились, про те надали до суду заяву в якій просять розглянути справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають.

Представники відповідачів у судове засідання не зявились, проте надали до суду заяви про слухання справи без їх участі та зазначили, що на позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Беручи до уваги той факт, що відповідачі по справі визнають позовні вимоги, суд вважає, що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст.60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст.11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/5 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 8,83 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, яка належала його матері на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №089577.

Відповідно до плану поділу земельної ділянки №148 ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину належить земельна ділянка № 1481 площею 3,53 га.

Позивач разом з іншими спадкоємцями надали згоду на видачу окремо, на імя кожного спадкоємця Державних актів на землю, що підтверджується копією відповідної заяви від 03.02.2009 року. Однак з того часу ніхто з спадкоємців не займався вирішенням даного питання.

Відповідно до п.51 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених Постановою КМ України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на сформовану земельну ділянку шляхом поділу або обєднання раніше сформованих земельних ділянок позивачу необхідно надати наступні документи:

документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку до її поділу чи обєднання;

витяг з Державного земельного кадастру про новосформовану земельну ділянку;

письмова згода всіх співвласників ( у разі, коли поділ або об»єднання здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

З 2009 по 2013 рік державна реєстрація земельної ділянки здійснювалася територіальним органом Держземагенства за її місцезнаходженням відповідно до Постанови КМ України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі».

В даному випадку співвласники земельної ділянки не зареєстрували право власності на неї відповідно до чинного на той час законодавства.

Так як на теперішній час законодавство в частині державної реєстрації речових прав на нерухоме майно змінилося, єдиним способом захисту свого права є звернення до суду.

Відповідно до ст. 3 та 4 ЦПК України право на звернення до суду має особа, права, свободи чи інтереси якої порушуються, не визнаються або оспорюються, захист яких здійснюється судом у спосіб, визначений законом.

Згідно з вимогами ст. 11, 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відділу Держгеокадастру в Іванівському районі Одеської області, однак отримав відмову у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку.

На підставі ст. 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо його право власності оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин та беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе позовну заяву ОСОБА_1 до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, відділу Держгеокадастру в Іванівському районі Одеської області про визнання права власності на нерухоме м майно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 11,16,328,392,1218,1222,1225 ЦК України, п.51 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, ст. 14, 57, 60, 212, 213 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, відділу Держгеокадастру в Іванівському районі Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 3,53 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, яка відповідно до плану поділу земельної ділянки № 148 знаходиться під №1481.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_2