Справа № 127/7175/16-ц
Провадження № 2-о/127/240/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Овсюка Є. М.

при секретарі: Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за заявою ОСОБА_1, з участю зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою з участю зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 являється болгарином за національністю, оскільки предки заявника є етнічними болгарами. В часи репресій в СРСР предки заявника мешкали в с. Маринівка Приморського району Запорізької області Української РСР, а саме бабуся заявника по материнській лінії ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за національністю являлась болгаркою та відповідно прадід заявника ОСОБА_3, який був репресований за національною ознакою та в подальшому реабілітований. Дані про арешт та реабілітацію прадіда заявника не знайдено, оскільки вони або не збереглись або взагалі не заводились зважаючи на обставини, що відбувались у той час в країні. В подальшому після реабілітації прадіда у дідуся та бабусі по материнській лінії заявника19лютого 1956 року народилась мати заявника ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва ЯЕ №053169 від 28лютого 1956 року. В даному свідоцтві записано, що мати ОСОБА_2 Михайлівниза національністю є росіянка, проте це не відповідає дійсності, оскільки як вже зазначено вище вона являється за національністю та походженням болгаркою, проте в той час більшість людей записували, як росіян і крім того батько ОСОБА_5, був репресований за національною ознакою і вказувати дійсну національність «болгарка» було небезпечно. 12червня 1976 року мати заявника ОСОБА_2 уклала шлюб із батьком заявника ОСОБА_6 і відповідно присвоїла собі прізвище Павленко. Від даного шлюбу у подружжя 28 вересня 1976 року народився заявник - ОСОБА_1 в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-КИ №334399 та зроблено відповідний запис № 2826. Впродовж всіх років, виховання, в сім'ї заявника, відбувалось згідно з болгарськими традиціями: мати заявника та усі близькі родичі хрещені як православні за болгарськими традиціями. В даний час заявник має бажання привести в порядок свої документи, відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини», у зв'язку із чим звернувся до суду, оскільки в позасудовому порядку визнати неправильність запису в акті громадського стану є неможливим, тому позивач змушений звернутись до суду для вирішення цього питання. Наведене змусило заявника звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 підтримав вимоги по заяві, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, просив суд заяву задоволити.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не зявився, надіслав до суду лист в якому у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду та просить суд справу розглянути у його відсутність.

Представник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надіслав до суду лист в якому просить суд справу розглянути у його відсутність.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви і наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як було встановлено в ході розгляду справи в часи репресій в СРСР предки заявника ОСОБА_1 мешкали в с. Маринівка Приморського району Запорізької області Української РСР, а саме бабуся заявника по материнській лінії ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за національністю являлась болгаркою та відповідно прадід заявника ОСОБА_3, який був репресований за національною ознакою та в подальшому реабілітований. Дані про арешт та реабілітацію прадіда заявника не знайдено, оскільки вони або не збереглись або взагалі не заводились зважаючи на обставини, що відбувались у той час в країні.

В подальшому після реабілітації прадіда у дідуся та бабусі по материнській лінії заявника 19 лютого 1956 року народилась мати заявника ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва ЯЕ №053169 від 28лютого 1956 року, в якому зазначено, що мати ОСОБА_2 за національністю є росіянка.

12червня 1976 року мати заявника ОСОБА_2 уклала шлюб із батьком заявника ОСОБА_6 і відповідно присвоїла собі прізвище Павленко. Від даного шлюбу у подружжя 28 вересня 1976 року народився заявник -ОСОБА_1 в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-КИ №334399 та зроблено відповідний запис № 2826.

Відповідно до довідки Державного архіву Запорізької області від 25.05.2006 року у Державному архіві Запорізької області знаходиться на зберігання архівно-слідча справа на громадянина ОСОБА_3 та інших, в позові і в апеляційній скарзі зазначено, що прадід позивача був арештований та засуджений до розстрілу. Також в даній довідці зазначено, що засуджений мав доньку ОСОБА_6 у віці 10 років тобто бабусю позивача по материнській лінії ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно посвідчення з Болгарської культурно-просвітньої співдружності м. Білгород-Дністровський Одеської області мати заявника ОСОБА_8 являється членом співдружності з 2011 року та є болгаркою за національністю, у ОСОБА_1 наявне також посвідчення з Болгарської культурно-просвітньої співдружності м. Білгород-Дністровський Одеської області та він являється членом співдружності з 2012 року, є болгарином за національністю.

Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом.

Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно положень ст.1 та ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно ст.11 Закону України від 26 червня 1992 р. «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявні в справі доказів належності заявника і членів його родини до осіб болгарської національності достатні для задоволення вимог заяви.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.. 35 Конституції України, ст..ст. 269, 270 ЦК України, ст..ст. 57-61, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, ст. 11 закону України «Про національні меншини в Україні»,

В И Р І Ш И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1, 28вересня ІНФОРМАЦІЯ_2 є за походженням та національністю «болгарин».

Внести зміни до актового запису №2826 про народження ОСОБА_1, складеного 20 жовтня 1976 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, де в графі «національність матері» вказати національність болгарка.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення не була подана апеляційна скарга.

Суддя: