АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2-1561/09 Головуючий в 1 інстанції: Сорочан Ю.О. Номер провадження: 22-ц/791/1588/16 Доповідач - Іванова І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів: Воронцової Л.П., Стародубця М.П.,

секретар - Пісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Проценко Людмили Сергіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс»

на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2009 року між ним та ОСОБА_4 досягнуто згоди щодо продажу дерев'яного житлового будинку сезонно-літнього призначення літерою В, розміщеного на бетонному фундаменті, площею 15,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 який належав відповідачу на праві приватної власності згідно свідоцтва про право приватної власності від 05 липня 2006 року, виданого Виконкомом Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Позивач зазначив, що ним було сплачено ОСОБА_3 7500 грн., про що відповідачем складено розписку про продаж зазначеного будинку із зобов'язанням оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку та зареєструвати його в Бюро технічної інвентаризації до 20 липня 2009 року. Однак, ОСОБА_3 ухилявся від взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим ОСОБА_2 просив:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу дерев'яного житлового будинку сезонно-літнього призначення літерою В, розміщеного на бетонному фундаменті, площею 15,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 укладений 20 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- визнати за ним право власності на дерев'яний житловий будинок сезонно-літнього призначення літерою В, розміщеного на бетонному фундаменті, площею 15,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1

Відповідач позовні вимоги визнав.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2009 рокупозов задоволено. Визнано договір купівлі-продажу дерев'яного житлового будинку сезонно-літнього призначення, площею 15,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 укладений 20 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсним та визнано право власності ОСОБА_2 на зазначений будинок.

Ухвалою Голопристанського районного суду від 29 січня 2010 року в рішення були внесені виправлення: в частині місця розташування будиночку АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» (правонаступник ВАТ «Херсонавтотранс» та ХТВО «Херсонавтотранс»), яке не брало участі у розгляді справи в суді першої інстанції, однак вважає, що вказаним рішення порушено його права, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та скасувати ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 січня 2010 року про виправлення описки в рішенні від 27 жовтня 2009 року.

Судом встановлено: ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 7500 грн. за придбаний дерев'яний житловий будинок сезонно-літнього призначення під літерою В, розміщеного на бетонному фундаменті, площею 15,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 Про що було складено розписку від 20 травня 2009 року.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які, на думку суду, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідачу ОСОБА_3 було направлено SMS -повідомлення, він надіслав заперечення, а ОСОБА_2 направлена повістка за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2. Як повідомив сільський голова, зі слів родичів ОСОБА_2, останній знаходиться на заробітках за кордоном.

Заслухавши доповідача, вислухавши представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач позовні вимоги визнав, а свідоцтвом від 07 липня 2006 рокупідтверджено право власності на майно відповідача.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, як передбачено п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 20 травня 2009 року написав розписку про отримання ним 7500 гривень від ОСОБА_2 за дерев'яний дачний будиночок в с. Більшовик, Голопристанського району, Херсонської області (а.с.5). Нотаріально договір купівлі-продажу не оформлено.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2009 рокувирішено питання про права та обов'язки ТОВ «Херсонавтотранс», а тому ця особа згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України має право оскарження в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Розпорядженням від 26 липня 1990 року Радою Міністрів УРСР Херсонському територіально-виробничому об'єднанню «Херсонавтотранс» надано земельну ділянку для будівництва пансіонату на 400 місць та виконавчим комітетом Голопристанської районної ради народних депутатів ХТВО «Херсонавтотранс» в 1990 році видано Державний акт серії НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою площею 5,2 га для будівництва пансіонату в оздоровчій зоні «Каркініт». Також, до ТОВ «Херсонавтотранс» перейшло право користування земельною ділянкою площею 5,2 га бази відпочинку «Дружба», що, окрім того, відображено рішенням Господарського суду Херсонської області від 26 березня 2008 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 23 вересня 2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 грудня 2008 року по справі № 10/57-0-08 за позовом ВАТ «Херсонавтотранс» до Круглоозерської сільської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання рішення ради частково недійсним, яким визнано недійсними пункти 1,2 рішення Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 20 грудня 2002 року № 51 (про припинення права постійного користування земельною ділянкою Товариства площею 5,2 га, визнання таким, що втратив чинність Державний акт на право користування землею НОМЕР_2, виданий Херсонському територіально-виробничому об'єднанню «Херсонавтотранс»); визнано недійсним рішення Круглоозерської сільської ради № 72 від 21 вересня 2006 року (про вилучення з користування Товариства земельної ділянки орієнтованою площею 0,80 га рекреаційного призначення під розміщення бази відпочинку «Дружба» с. Більшовик та передачу до земель запасу с. Більшовик).

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11 лютого 2016 року по справі № 2-1181/09 за позовом ОСОБА_5 до Круглоозерської сільської ради Голопристанського району, треті особи: Голопристанський районний відділ земельних ресурсів, Херсонська філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання права власності (а.с. 48-50) встановлено, що згідно договору дарування серія ВСХ №879203 від 13 липня 2006 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_5 дачний будиночок літ. «В», загальною площею 15,3 кв.м. (з восьми дачних будиночків), які розташовані в АДРЕСА_1, тобто, з чого вбачається, що на момент продажу вказаного будинку ОСОБА_2 це майно було вже відчужено на користь іншої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тому вбачається, що оскаржуваним рішенням порушено право постійного користування земельною ділянкою скаржника, на якій розташований дерев'яний житловий будинку сезонно-літнього призначення літерою В, розміщений на бетонному фундаменті, площею 15,3 кв.м.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Однак, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України суду не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу належного йому нерухомого майна, оскільки згідно заяви ОСОБА_3 стає зрозумілим, що він був згоден повністю з позовними вимогами ОСОБА_2

З чого слідує, що визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на дерев'яний житловий будинку сезонно-літнього призначення літерою В, розміщеного на бетонному фундаменті, площею 15,3 кв.м., розташованого саме на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 не є можливим.

Та насамперед, як було зазначено вище, колегія суддів погоджується з доводами ТОВ «Херсонавтотранс» про те, що ОСОБА_4 до продажу предмету спору позивачеві, було відчужено вказане майно третій особі на підставі договору дарування, а отже правочин між сторонами можна вважати недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, в якій зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 220, 655, 657 ЦК України, ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. ,4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Проценко Людмили Сергіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2009 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовити.

Рішення набуває чинності негайно, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: Л.П. Воронцова

М.П. Стародубець