УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2011 року, заінтересовані особи: начальник Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області - Вовнянко Володимир Володимирович, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області (далі - ВДВС БМУЮ).

Посилався на те, що у ВДВС БМУЮ перебуває виконавче провадження № 28561627 з виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2011 року № 2-4267. Постановою державного виконавця ВДВС БМУЮ від 17 квітня 2013 року йому передано майно у рахунок погашення боргу ОСОБА_7 у сумі - 1 190 757 грн. 87 коп., а саме: земельну ділянку, площею 1,9335 га, комплекс у складі - ангар, приміщення пташника, розпочате будівництво адміністративно-побутового корпусу, туалет, електричну підстанцію КТП (160 кВА), ангар (розміром 7,5*15 кв. м.), залізобетонну естакаду. Крім того, складено Акт державного виконавця ВДВС БМУЮ про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, який 17 квітня 2013 року затверджений начальником ВДВС БМУЮ.

У подальшому постановою начальника ВДВС БМУЮ від 20 травня 2013 року зазначену постанову державного виконавця ВДВС БМУЮ від 17 квітня 2013 року щодо передачі майна стягувачу скасовано та визнано недійсним Акт державного виконавця цього відділу державної виконавчої служби від 17 квітня 2013 року, зобов'язано державного виконавця ВДВС БМУЮ провести виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовуючи постанову державного виконавця ВДВС БМУЮ від 17 квітня 2013 року та визнаючи недійсним Акт про передачу майна стягувачу від 17 квітня 2013 року, начальник ВДВС БМУЮ виходив із того, що при формуванні документів на реалізацію майна було допущено порушення вимог чинного законодавства, а саме не враховано наявність заборони (арешту) майна боржника, накладеної ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2011 року № 2-200/1/11 та внесеної до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10 лютого 2011 року за № 10817759 (а. с. 106, т. 1).

ОСОБА_4 вважає постанову від 20 травня 2013 року неправомірною, у зв'язку з чим звернувся до суду зі скаргою і просив визнати незаконними дії начальника ВДВС БМУЮ, скасувати постанову від 20 травня 2013 року та зобов'язати ВДВС БМУЮ винести постанову про закриття виконавчого провадження.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Останньою ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що арешт на спірне майно накладено під час проведення виконавчих дій по іншому виконавчому листу, провадження по якому відкрито раніше на підставі ухвали суду.

Судами встановлено, що станом на 15 травня 2013 року, тобто на час відкриття ВДВС БМУЮ виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року № 2-200/1-11 про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі - 1 981 820 грн. 00 коп., виконавче провадження із виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2011 року № 2-4267 про стягнення на користь ОСОБА_4 із ОСОБА_7 грошових коштів в сумі - 1 190 757 грн. 87 коп. не було закінчене, накладений арешт на майно боржника не скасовувався, постанова ВДВС БМУЮ про закінчення виконавчого провадження не виносилася.

Відповідно до статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Тотожні положення містить й «Інструкція з організації примусового виконання рішень», затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Постановою державного виконавця ВДВС БМУЮ про передачу майна стягувачу від 17 квітня 2013 року ОСОБА_4 передано майно, що належить ОСОБА_7 в рахунок погашення боргу в розмірі 1 190 757 грн. 87 коп., а саме: земельну ділянку, площею 1,9335 га, комплекс у складі - ангар, приміщення пташника, розпочате будівництво адміністративно-побутового корпусу, туалет, електричну підстанцію КТП (160кВА), ангар (розміром 7,5*15 кв. м.), залізобетонну естакаду, а також складено Акт про передачу цього майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Постановою начальника ВДВС БМУЮ від 20 травня 2013 року скасовано постанову державного виконавця ВДВС БМУЮ від 17 квітня 2013 року й визнано недійсним Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17 квітня 2013 року.

Скасовуючи постанову державного виконавця ВДВС БМУЮ від 20 травня 2013 року, начальник цього відділу ДВС керувався тим, що державним виконавцем при формуванні документів на реалізацію майна було допущено порушення, а саме не враховано наявність заборони (арешту) на майно боржника, накладеної ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2011 року № 2-200/1/11, а отже підстави для передачі майна відсутні.

30 листопада 2011 року державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України надано на запит ВДВС БМУЮ від 09 листопада 2011 року, Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, у якому зазначено, що 10 лютого 2011 року зареєстровано арешт нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 719-вб, 10 лютого 2011 року, головний державний виконавець ВДВС БМУЮ. Об'єкт обтяження: майно в межах суми позовних вимог - 1 980 000 грн. 00 коп. Власник: ОСОБА_7 Виконавчий документ: 719-в6 від 10 лютого 2011 року ухвала № 2-200/1/11 від 03 лютого 2011 року Дніпровського районного суду м. Києва про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 в межах позовних вимог - 1 980 000 грн. 00 коп. в тому числі: на комплекс (номер майна в реєстрі 19445682), розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 1,9335 га, для ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Броварського району Київської області в селі Богданівка. Обтяжувач: відділ ДВС БМУЮ.

До винесення постанови начальником ВДВС БМУЮ від 20 травня 2013 року, у цьому ж відділі ДВС вже було відкрите виконавче провадження № 37910897 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року № 2-200/1-11 про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі - 1 981 820 грн. 00 коп. (15 травня 2013 року).

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2011 року про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики в сумі - 1 980 000 грн. 00 коп., судового збору в сумі - 1 700 грн. 00 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі - 120 грн. 00 коп., а всього - 1 981 820 грн. 00 коп. набрало законної сили.

Під час розгляду вказаної справи постановлена ухвала про забезпечення позову. Ухвала судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2011 року про забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 не була скасована та є чинною, а тому й обов'язковою для виконання. На підставі цього судового рішення внесені відповідні дані щодо застосування обтяжень до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

08 травня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до ВДВС БМУЮ із письмовою заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року № 2-200/1-11 та постановою державного виконавця ВДВС БМУЮ від 15 травня 2013 року відкрите виконавче провадження № 37910897 з примусового виконання цього виконавчого листа.

Частинами першою, п'ятою статті 52, частинами першою, другою статті 57, Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Пунктами 3.8, 3.8.1. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що у разі якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження. Виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Після винесення постанови начальника ВДВС БМУЮ від 20 травня 2013 року, а саме 21 травня 2013 року, державним виконавцем об'єднано виконавче провадження № 28561627 з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2011 року про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі - 1 190 757 грн. 87 коп. із виконавчим провадженням № 37910897 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року № 2-200/1-11 про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суми боргу в розмірі - 1 981 820 грн. 00 коп. Присвоєно зведеному виконавчому провадженню № 38340247.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС БМУЮ від 21 травня 2013 року приєднано виконавче провадження № 37910897 з примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2012 року № 2-200/1-11 до зведеного виконавчого провадження № 38340247, яке ведеться ВДВС БМУЮ.

За таких обставин суди дійшли до обґрунтованого висновку про те, що скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, а начальник ВДВС БМУЮ при ухваленні постанови від 20 травня 2013 року діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи ОСОБА_4 про те, що судами не вирішена частина його вимог, зазначених у скарзі, а саме: скасування постанови начальника ВДВС БМУЮ від 20 травня 2013 року та зобов'язання ВДВС БМУЮ винести постанову про закриття виконавчого провадження, спростовуються описовою частиною ухвал, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, які містять усі вимоги скарги ОСОБА_4, у тому числі і зазначені ним як нерозглянуті. Формулювання резолютивної частини свідчить, що суди відмовили у задоволенні скарги ОСОБА_4 у повному обсязі, тобто в усіх заявлених вимогах.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Завгородня І.М. Іваненко Ю.Г.