Справа №1519/2-3768/11
Провадження №6/521/298/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 20 вересня 2012 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 35041,42 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 279875,82 гривень, а також судові витрати в розмірі 1820,00 гривень.

В листопаді 2012 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про перегляд вказаного судового рішення. Однак ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2013 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В вересні 2013 року від ОСОБА_1 до суду надійшла апеляційна скарга на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20 вересня 2012 року. Однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року в апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

При цьому, за заявою сторони позивача 31 травня 2013 року був виданий виконавчий лист. Однак 13 жовтня 2014 року виконавчий документ повернуто до суду без виконання на підставі ст. 48 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з прийняттям апеляційної скарги.

За повторною заявою сторони позивача 18 лютого 2016 року було видано два виконавчих листа: про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 35041,42 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 279875,82 гривень; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судових витрат в розмірі 1820,00 гривень.

В теперішній час представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих листів від 18 лютого 2106 року такими, що не підлягають виконанню, оскільки за вимогами процесуального закону за кожним судовим рішенням має бути видано один виконавчий лист.

Представник заявника ОСОБА_1 у відкрите судове засідання зявився, заявлені вимоги підтримав, просив суд заяву задовольнити.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» у відкрите судове засідання зявилась, заявлені вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Як регламентує ст. 368 ч.ч.1,2,3 ЦПК України, питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Виконавчі документи про стягнення судового збору надсилаються судом до державних податкових інспекцій.

Згідно ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Однак з урахуванням матеріалів справи, суд не погоджується із правовою позицією заявника, оскільки перший виконавчий лист був повернутий у звязку з прийняттям апеляційної скарги на судове рішення та в теперішній час зберігається у матеріалах справи. Інші виконавчі листи були видані після розгляду справи апеляційним судом із зазначенням відомостей, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви представника ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 209, 210, 369 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: