Дата документу 05.07.2016
Справа N 320/3052/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Селянський, 23, після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2013 року, зазначивши, що 19 квітня 2013 року, померла ОСОБА_2, після її смерті залишилось вищевказане спадкове майно. 25 березня 2009 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все її майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про спадщину, в звязку з тим, що в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки був втрачений, та позивачем не було підтверджено факт прийняття спадщини.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, від представника позивача надійшла заяви про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на позові наполягають, просять його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, просить прийняти рішення по матеріалам, які містяться в справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-ЖС № 262355 /а.с.10/.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Селянський, 23 /а.с.6-9/.

25 березня 2009 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все її майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 /а.с.11/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок, та позивачем не було підтверджено факт прийняття спадщини.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 в будинку № 23 по пров. Селянський у м. Мелітополі Запорізької області до моменту її смерті та доглядала за нею, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 64 від 04 квітня 2016 року /а.с.12/.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, померлої 19 квітня 2013 року, шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Крім того, відповідно до реєстраційного свідоцтва, виданого Мелітопольським БТІ, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Селянський, 23 зареєстровано за ОСОБА_2

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Селянський, 23, після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 4,15, 57, 59, 84, 107, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Селянський, 23, після смерті ОСОБА_2, яка померла 19 квітня 2013 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Кучеренко