Дата документу 25.04.2016
Справа № 334/1399/16-ц
Провадження № 2/334/1618/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1, 3-тя особа Ленінський відділ Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про скасування арештів, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування арештів, зазначивши в позовній заяві, що 12.11.2007р. між юридичною особою Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ «ПУМБ», тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол №53 від 22.04.2009р.) згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» та фізичною особою ОСОБА_1, 03.09.1971р.н., був укладений кредитний договір №5789371.

Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, встановлені взаємні права і обовязки сторін.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 92 500,00 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 12.11.2022р.

Відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який встановлено в Додатку № 1 до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,50% річних, а п. 3.1.2. Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між відповідачем та позивачем був укладений договір іпотеки №5789738, посвідчений 12.11.2007р. ОСОБА_2, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим номером 2812, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу земельну ділянку 0,0996га, кадастровий номер: 23:10100000:04:041:0339, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька/Набережна, буд. 5.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобовязання позичальника, щодо повернення Кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконується, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків.

В звязку з невиконанням умов кредитного договору утворилась значна заборгованість позичальника відповідача перед банком - позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Донецька/Набережна, буд. 5, які зареєстровані третіми особами, а саме:

17.10.2011р. головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову № 2/504 від 17.10.2011р. про накладення арешту та заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 11730818.

03.06.2013р. на підставі постанови про накладення арешту, яка була винесена Жовтневим ВДВС ЗМУЮ в рамках виконавчого провадження №38004842, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №1151183.

Також відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів, щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень.

Тому позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою вул. Донецька/Набережна буд.5 в м. Запоріжжя.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник позивача позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

3-тя особа Ленінський ВДВС держвиконавець ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечувала.

3-тя особа Жовтневий ВДВС представник не зявився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом спосіб, поважних причин неявки суду не повідомив, тому суд, у відповідності до ст. 168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в його відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного :

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звертатися до суду, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення державного виконавця до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадку завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий державним виконавцем.

В той же час ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а ч.3 цієї ж статті Закону що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено, що одним зі способів особистих прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що 12.11.2007р. між юридичною особою Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ «ПУМБ», тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол №53 від 22.04.2009р.) згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» та фізичною особою ОСОБА_1, був укладений кредитний договір №5789371.

Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, встановлені взаємні права і обовязки сторін.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 92 500,00 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 12.11.2022р.

Відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який встановлено в Додатку № 1 до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,50% річних, а п. 3.1.2. Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між відповідачем та позивачем був укладений договір іпотеки №5789738, посвідчений 12.11.2007р. ОСОБА_2, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим номером 2812, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу земельну ділянку 0,0996га, кадастровий номер: 23:10100000:04:041:0339, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька/Набережна, буд. 5.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобовязання позичальника, щодо повернення Кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконується, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків.

В звязку з невиконанням умов кредитного договору утворилась значна заборгованість позичальника відповідача перед банком - позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Донецька/Набережна, буд. 5, які зареєстровані третіми особами, а саме:

17.10.2011р. головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову № 2/504 від 17.10.2011р. про накладення арешту та заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 11730818.

03.06.2013р. на підставі постанови про накладення арешту, яка була винесена Жовтневим ВДВС ЗМУЮ в рамках виконавчого провадження №38004842, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №1151183.

Також відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів, щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень.

Відповідно до ч.1,2 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на території Ленінського району м. Запоріжжя, позивач правомірно звернувся до Ленінського районного суду за захистом свого порушеного права.

Тому суд вважає позовні вимоги, щодо зняття арешту з земельної ділянки ОСОБА_1 підлягають задоволенню в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.60 Закону України «Про виконавче провадження, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту земельну ділянку площею 0,0996га, кадастровий номер: 23:10100000:04:041:0339, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Донецька/Набережна, буд.5, що належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться у іпотеці Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», накладеного:

Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції:

17.10.2011р. головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 постановою № 2/504 від 17.10.11 про накладення арешту та заборони на його відчуження у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 11730818;

Жовтневим відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції:

03.06.2013р. на підставі постанови про накладення арешту, яка була винесена Жовтневим ВДВС ЗМУЮ в рамка виконавчого провадження № 38004842, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 1151183.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Мусієнко Н. М.