Провадження № 2/344/2326/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючої- судді Ковалюк І.П.

секретаря Перун І.Ю., Струк Л.М.

за участі представника позивачаСохана В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав за ним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу, що розташований Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, гаражний кооператив "Соколи", гараж НОМЕР_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським Віталієм Даниловичем 23.12.2014року за №4444, а також скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18265734, прийняте 23.12.2014 року приватним нотаріусом Павлінським Віталієм Даниловичем на підставі вище вказаного правочину.

Ухвалою суду від 17.03.2016року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із мотивів, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'являлися неодноразово, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суду надано заперечення на позов із обґрунтуванням, в якому просять в задоволенні позову відмовити.

Інші учасники в судове засідання не з'явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, подані суду на обґрунтування позовних вимог та його спростування, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2 від 25.10.2012 року TOB «Х-Адванс» є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 площею 6,2207 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №287 від 21.07.1998 року.

На даний час, відповідні взаємини між зацікавленими особами та власником земельної ділянки, врегульовано Тимчасовим порядком користування гаражною автостоянкою затвердженим протоколом №1 загальних зборів учасників TOB «X-Адванс» від 01.02.2013 року.

Попри це, всупереч вимог чинного законодавства та без погодження з TOB «Х-Адванс», як власником землі, в 2013-му році протягом кінця травня - початку червня місяця, Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, було прийнято рішення про реєстрацію речових прав на окремі гаражі розташовані на належній TOB «Х-Адванс» земельній ділянці як на новостворені об'єкти нерухомого майна та видано Свідоцтва про право власності на них.

Не погоджуючись з такими рішеннями Реєстраційної служби, як власник земельної ділянки на якій розташовані гаражі щодо яких приймалися відповідні рішення, TOB «Х-Адванс» оскаржило їх в судовому порядку. В т.ч., 24.02.2014 року позивачем було оскаржено до Івано-Франківського окружного адміністративного суду правовстановлюючі документи видані Реєстраційною службою на ім'я ОСОБА_2 щодо гаража НОМЕР_4 (ряд 4 ділянка 2) реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року по справі №809/645/14 (876/7051/14) вище згаданий адміністративний позов було задоволено в повному обсязі, - визнано недійсними та скасовано Рішення №2780208 від 01.06.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_5 про держави) реєстрацію прав власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж НОМЕР_4 за суб'єктом: ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1. відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна.

Однак, як вбачається з Інформаційної довідки №48016557 від 20.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно виданої Реєстраційною службою, попри судове оскарження правомірності первинної реєстрації речових прав на гараж НОМЕР_4 за гр. ОСОБА_2, останній 23.12.2014 року відчужив їх ОСОБА_3, уклавши з нею договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським Віталієм Даниловичем за №4444 і яким на підставі оскаржуваного правочину було прийнято рішення №18265734 від 23.12.2014 року про державну реєстрацію переходу прав власності на об'єкт відчуження.

Як вбачається з вище наведеного, всі обставини первинної реєстрації об'єкту продажу як об'єкту нерухомого майна та первинної державної реєстрації речових прав на нього за відповідачем були предметом дослідження у вище згаданій адміністративній справі в якій брали участь і TOB «Х-Адванс», і Реєстраційна служба, і ОСОБА_2, і рішення в цій справі набрало законної сили, в розрізі положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені ним, як і сам факт незаконності проведення та подальшого скасування такої реєстрації не потрібно доказувати повторно при розгляді даної справи.

З огляду на згадане судове рішення та встановлені ним обставини, в т.ч. щодо гр. ОСОБА_2, а також в розрізі положень ст.ст.203, 215, 216, 228. 230, 236 ЦК України, очевидним є той факт, що відповідач не мав права вчиняти щодо відповідного майна будь-яких правочинів, оскільки набув прав на нього в супереч чинного законодавства. Крім того, позивач стверджує, що відповідач не міг мати всіх необхідних для укладення оскаржуваного правочину документів, не кажучи про те, що на момент такого відчуження відчужуване право було предметом окарження в суді і в подальшому його первинна реєстрація була скасована.

Таке відчуження відбулося в результаті неправомірних дій відповідача, який всупереч вимог закону та умов оскаржуваного правочину приховав фактичні обставини справи та факт оскарження в суді первинної реєстрації речових прав на об'єкт продажу, та ввів в оману як покупця, так і нотаріуса щодо інших істотних згідно ч.1 ст.377 ЦК України умов договору, надавши сфальсифіковані ним як посадовою особою ГК «Соколи» документи щодо земельної ділянки на якій розташовано об'єкт відчуження.

Також, попри відсутність у позивача на час звернення до суду самого оскаржуваного правочину на підставі якого приймалося оскаржуване рішення про реєстрацію переходу прав власності на гараж очевидним є той факт, що ще до первинної державної реєстрації речових прав відчужених за оскаржуваним правочином, речове право власності на земельну ділянку на якій розташовано відчужуваний гараж було зареєстровано не за відповідачем, а за TOB «Х-Адванс», про що свідчить вище згаданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. Будь-яких правовстановлюючих документів на користування відповідною земельною ділянкою, чи тим паче її капітальну забудову, відповідачу чи будь-якій іншій особі ніколи не видавалося і не реєструвалося.

Єдиний договір оренди землі від 16.03.2006 року який було укладено між ГК «Соколи» та Івано-Франківською міською радою насамперед не передбачав права капітальної забудови відповідної ділянки а ні для ГК «Соколи», а ні для його членів, а по-друге - припинив свою дію ще 03.04.2007 року. На новий термін згаданий договір не переукладався. В т.ч.. постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2013 року по справі №909/538/13 залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2014 року була залишена без задоволення позовна заява ГК «Соколи» з вимогою переукласти згаданий договір оренди на новий термін.

Даний факт також встановлено судовим рішенням яке набрало законної сили і повторному доказуванню також не підлягає.

Попри істотне значення обох вище згаданих обставин для укладення оскаржуваного правочину як такого, намагаючись уникнути виконання вище згаданого судового рішення, відповідач свідомо приховав вище вказані факти як від покупця, так і від нотаріуса, та навмисно ввів їх в оману щодо обставин, які напряму впливають на вчинення правочину.

Згідно із сі.4. 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (ст. 1. 8 Конституції України).

Ч. 1, 3 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1-4 ст.13 ЦК України, свої цивільні права особа зобов'язана здійснювати у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і при їх здійсненні особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.І ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, все вище наведене нами свідчить про наявність достатніх підстав для визнанян такого правочину недійсним.

Відповідно до ст.215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину. так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст.317 та ч.І ст.319 ЦК України, ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. При цьому, власник вправі реалізовувати вказані права виключно на власний розсуд не залежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

З вище наведеного вбачається, що відповідач здійснив розпорядження об'єктом нерухомості первинна реєстрація якого як і реєстрація відчужуваних ним за оскаржуваним правочином речових прав - здійснені з грубими порушеннями чинного законодавства України і в супереч інтересів позивача. Як наслідок, подальше відчуження незаконно набутих в такий спосіб прав теж суперечить вимогам чинного українського законодавства і вище згаданому судовому рішенню, і також порушує права та охоронювані законом інтереси TOB «Х-Адванс» як власника земельної ділянки на якій розташовано об'єкт відчуження. Відповідно, з огляду на положення ч. 1-4 ст.13, ч.1 ст.203 та ч.1, 3 ст.215, ст.230 ЦК України, є всі правові підстави для визнання оскаржуваного правочину недійсним.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, та відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, не може створювати юридичних наслідків, крім тих. що пов'язані з його недійсністю.

Ч.4 ст.334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають не з моменту укладення відповідного правочину, а з дня такої реєстрації. Відповідно, припинення таких прав також підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно п.п.10. п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. При цьому, згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для скасування державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна є рішення суду про скасування відповідного рішення реєстратора про реєстрацію виникнення чи переходу таких прав.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 236, 317, 319 334 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-Адванс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович про визнання недійсним договору та скасування рішення пор державну реєстрацію переходу речових прав за ним - задоволити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: Івано-Франківська область, М. Івано-Франківськ, гаражний кооператив "Соколи", гараж НОМЕР_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським Віталієм Даниловичем 23.12.2014року за №4444.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18265734, прийняте 23.12.2014 року приватним нотаріусом Павлінським Віталієм Даниловичем на підставі вище вказаного правочину.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Х-Адванс" судові витрати в розмірі 2 436,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2016року.

Суддя І.П. Ковалюк