АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/413/14-ц
Провадження № 22-ц/792/682/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.,

з участю: секретаря Лапка Ю.В.;

сторін: представника апелянта - Дрелінського С.В., представника позивачів ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Летичівського районного суду від 25 грудня 2015 року, по справі за позовними заявами ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання недійсними (фіктивними) договорів позики,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, звертаючись до суду з вказаними позовами до ОСОБА_6, зазначали, що між ними та відповідачем були укладені договори позики у вигляді розписок.

При укладенні договорів позики ні позивачі, ні відповідач не мали дійсного наміру створити ті правові наслідки, які зазначені в договорах позики та визначені у ст. 1046 ЦК України, заздалегідь знали, що умови розписок не буде виконано.

Кошти фактично були передані для ОСОБА_3 за сприяння у вирішенні питання придбання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок.

У зв'язку з цим, позивачі просили суд визнати недійсними (фіктивними) договори позики, які укладені у вигляді розписок:

від 30 березня 2008 року - між ОСОБА_4 та ОСОБА_6;

від 31 березня 2008 року - між ОСОБА_4 та ОСОБА_6;

від 08 квітня 2008 року - між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Ухвалами Летичівського районного суду від 12 січня 2015 року у кожній із справ ОСОБА_3 залучено як співвідповідача, а ухвалою від 16 березня 2015 року справи об'єднано.

Рішенням Летичівського районного суду від 25 грудня 2015 року позови задоволено.

Визнано недійсними договори позики, які укладені у виді розписок:

від 30 та 31 березня 2008 року - між ОСОБА_4 та ОСОБА_6; та від 8 квітня 2008 року - між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позовних вимогах.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим.

Посилається на те, що суд не звернув увагу на висновки експертів, згідно яких тексти розписок написані ОСОБА_6.

Крім того, апелянт зазначає, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на руках були оригінали розписок, що свідчить про невиконання обов'язків ОСОБА_6, до того ж, сторони 1 листопада 2011 року уклали угоди про збільшення строків позовної давності щодо вимог викладених в оспорюваних розписках, також позивачі самостійно подали до суду заяву про часткове виконання ОСОБА_6 своїх боргових обов'язків; факт передачі грошей сторонами не оспорюється, що також судом не взято до уваги.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договори позики у виді розписок відповідно до яких: по розписці від 30 березня 2008 року - ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_4 25000 доларів США, зобов'язався повернути кошти до грудня 2008 року. Розписка написана при свідку ОСОБА_3 (а. с. 8 Т.1); по розписці від 31 березня 2008 року - ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_4 гроші в сумі 25000 доларів США для особистих потреб, які зобов'язався повернути до 30 грудня 2008 року (а. с. 81 Т.1); по розписці від 8 квітня 2008 року - ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_5 15000 доларів США, зобов'язався повернути до грудня 2008 року (а. с. 132 Т.1).

5 жовтня 2010 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 повідомлено Хмельницький міськрайонний суд про те, що ОСОБА_6 2 жовтня 2010 року повернув їм гроші в сумі 7500 доларів США, за виготовлення технічної документації на земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1, які йому передав ОСОБА_3 (а. с. 66 Т. 1).

29 квітня 2015 року представником ОСОБА_3 адвокатом Дрелінським С.В. до суду подано клопотання про застосування строків позовної давності (а. с. 180-181 Т. 1).

6 травня 2015 року представник позивачів надав суду договори від 1 листопада 2011 року укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про збільшення позовної давності, згідно яких строк позовної давності щодо розписок від 30 і 31 березня та 8 квітня 2008 року, які написав ОСОБА_6 збільшено до 31 грудня 2018 року щодо усіх позовів, які можуть бути пред'явлені сторонами відносно даної розписки. В угодах зазначено, що сторони добровільно уклали даний договір та розуміють наслідки укладення цього договору (а. с. 187, 189, 191 Т. 1).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач позов визнав, що сторони вказаних договорів позики знали заздалегідь, що договори не будуть виконані, що всі три договори позики були вчинені без наміру виникнення, зміни або припинення цивільних прав і обов'язків, тобто без будь-якого наміру створення правових наслідків.

Між тим, з таким висновком колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Суд дослідив всі обставини справи між тим дав їм неналежну оцінку. Згідно зі ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише про людське око, а інша - намагалася досягти правового результату, то такий правочин не визнається фіктивним.

Оскільки сторони оскаржуваних договорів вчиняли дії для здійснення вчинених правочинів, позивачі передали кошти, потім частину коштів відповідач їм повернув, в подальшому сторони уклали додаткові договори для продовження строку позовної давності, то рішення суду про визнання таких правочинів фіктивними є необґрунтованим.

Позивачі не довели, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину.

Висновки суду не можна вважати переконливими, оскільки суд пов'язав фіктивність договору з його невиконанням, тоді як за матеріальним законом визнання недійсним фіктивного договору пов'язане з наміром сторін створити правові наслідки правочину. Сторони, укладаючи правочини, мали намір створити правові наслідки правочину.

Передача позивачами коштів, потім отримання частини коштів від відповідача, укладення в подальшому сторонами додаткових договорів для продовження строку позовної давності свідчить про реальність настання правових наслідків правочину.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання недійсними (фіктивними) договорів позики.

При ухвалені нового рішення суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатив судовий збір в сумі - 803 грн. 88 коп. (а. с.93 т.2).

Тому, з позивачів слід стягнути на користь ОСОБА_3 по 401 грн. 94 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду від 25 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання недійсними (фіктивними) договорів позики.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 401 грн. 94 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ А.В. Купельський

Суддя: /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя: /підпис/ В.П. Фанда

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський

___________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Ходоровський І.Б. Категорія:19,27

Доповідач: Купельський А.В.