АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/3170/15-ц Головуючий в І інстанції Заболотний В.М. Провадження №22-ц/791/881/16 Доповідач Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСтародубця М.П.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 на ухвалу та рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про відібрання дитини, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що з 30 вересня 2007 року по 10 грудня 2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 листопада 2012 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Оскільки у них з відповідачем виник спір про місце проживання дитини, так як останній з грудня 2014 року почав самостійно, без узгодження з нею, забирати дитину з дитячого садку на невизначений час, просила суд визначити місце проживання доньки з нею.

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом, уточненим в ході розгляду справи, в якому просив відібрати у ОСОБА_6 їх спільну доньку , ОСОБА_7, і повернути її за останнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, встановити дні та часи побачення його з дитиною щотижня з 16.00 години четверга до 16.00 години неділі. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_6 не надає йому можливості більше як півроку бачитися з дитиною, внаслідок самовільної, без його згоди, зміни місця проживання дитини, не можливо визначити дні побачення його з донькою за рішенням служби у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської у м. Херсоні ради.

04 лютого 2016 року Дніпровський районний суд м. Херсона постановив у даній справі ухвалу, якою закрив провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 щодо відібрання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і повернення її за останнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року первісний позов задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, зустрічний позов задоволено частково, встановлено дні побачення ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності матері ОСОБА_6 кожного четверга з 18.00 год до 20.00 години.

В окремо поданих апеляційних скаргах ОСОБА_5 просить вказані судові рішення скасувати, оскільки ухвала про закриття провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, а рішення постановлене з порушенням норм матеріального права та є необґрунтованим і незаконним.

Письмові заперечення на апеляційні скарги до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалених в справі судових рішень в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на ухвалу суду підлягає відхиленню, а на судове рішення частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому порушила питання про визначення місця проживання спільної з відповідачем доньки ОСОБА_7 разом з нею. Батько дитини ОСОБА_5 пред'явив в суді зустрічний позов про відібрання у матері дитини, повернення її за останнім місцем його проживання та визначення днів й годин побачень його з донькою щотижня з четверга з 16.00 год. по неділю до 16.00 год.

В процесі розгляду справи ОСОБА_5 у відповідності до положень процесуального законодавства особисто звернувся до суду з письмовою заявою про відмову від заявлених ним позовних вимог в частині відібрання дитини, яку суд з урахуванням засад диспозитивності цивільного закону правомірно задовольнив й закрив провадження у справі в цій частині з визначених законом підстав.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, вважає їх правильними, а ухвалу суду законною.

Матеріали справи містять інформацію про те, що заявнику роз'яснено наслідки відмови від позову в певній частині, який має юридичну освіту та працює юристом в зазначеному ним підприємстві. Ця вимога, на думку колегії суддів, є взаємовиключною щодо іншої зазначеної в позові вимоги, яка розглянута місцевим судом з ухваленням рішення.

Отже, підстав для визнання, що при вирішенні порушеного заявником питання суд припустився помилки і це призвело до неправильного вирішення справи, немає, тому за наведених обставин апеляційна скарга на ухвалу суду підлягає відхиленню.

Разом з тим окремо подана апеляційна скарга на рішення суду підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та ніким не оспорюється, що 30 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29 листопада 2012 року розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_7, яка постійно проживає з матір'ю ОСОБА_6

Між колишнім подружжям виник спір з приводу місця проживання їх спільної дитини та участі кожного з них у її вихованні та спілкуванні з нею.

Згідно актів обстеження умов проживання сторін у справі, кожен з батьків дитини має хороші умови для проживання (перебування) доньки, піклується про неї, проявляє турботу й бажає щоб дитина проживала разом з ним.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно висновку від 11 вересня 2015 року №136, орган опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої доньки сторін з матір'ю, ОСОБА_6, та встановити спосіб участі батька, ОСОБА_5, з донькою, ОСОБА_7, кожного четверга з 18.00 години до 20.00 години.

В період розгляду справи судом мати дитини ОСОБА_6 зверталася до Херсонського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Херсонської міської ради для проведення психодіагностичної роботи щодо виявлення психологічного стану ОСОБА_7 та її відношення до біологічного батька. За результатами діагностики виявлено, що дитина знаходиться у тривозі та неспокійному незадоволенні, що викликали обставини, або незадоволені емоційні потреби. Це викликало значний стрес, підвищений рівень самоконтролю, перенапругу емоційного стану. Їй важко розслабитись. Ситуація, що склалася, дівчинці не подобається, але вона відчуває себе неспроможною змінити її, що пригнічує дитину, може робити її дратівливою та нетерплячою. Потребує спокійних умов, де могла б відчувати себе у безпеці.

Рекомендовано: організувати додаткову зустріч на базі центру з метою подальшої роботи із родиною, звернутись до практичного психолога з метою більш глибокої діагностики та корекції психоемоційного стану дитини /а.с. 248-249/.

Двома окремими спеціалістами: психологом першої категорії Видриган Л.З. та практичним психологом другої категорії Удовиченко Т.А. дано рекомендації, згідно яким до стабілізації психічного стану дитини не практикувати зустрічі з батьком і його новою родиною - як психотравмуючий фактор.

В разі неможливості цього, максимально скоротити такі зустрічі - до кількох годин, тільки в присутності матері, без сторонніх осіб і на нейтральній території /а.с. 72, 261/.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, в тому числі свідків, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та підставно визначив місце проживання доньки з матір'ю й частково задовольнив позовні вимоги батька дитини щодо його спілкування із малолітньою донькою.

Рішення суду в частині визначення місця проживання дитини, ухвалено з дотриманням положень принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Виняткових обставин, які б давали підстави для висновку, що малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю не встановлено. Крім того, ОСОБА_6 має постійну роботу, піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує їх харчуванням, одягом тощо. Жодних фактів, що залишення дитини з матір'ю буде суперечити її інтересам не встановлено.

В даному випадку суд апеляційної інстанції враховує, що дитина є малолітньою, вона постійно проживає з матір'ю, більше прив'язана до неї за своїми почуттями, враховуючи турботу, увагу та любов матері, що свідчить про їх гарні, сталі стосунки, збереження яких, здоров'я та нормальної психіки дитини має першочергове значення при розв'язанні виниклого між сторонами у справі конфлікту.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батька до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується позитивно. Він має бажання приймати активну участь у вихованні доньки, однак знаходити компроміс з матір'ю дитини щодо цього питання заради дитини, як виявилось в засіданні суду апеляційної інстанції, не бажає.

Ці обставини дають підстави суду вважати, що спілкування батька з дитиною по дві години на тиждень щомісячно є недостатнім.

Для уникнення загострення виниклої конфліктної ситуації між батьками дитини щодо спірного питання позивач ОСОБА_6 погодилася на збільшення часу спілкування батька з донькою по дві години з 18.00 до 20.00 у другу та четверту неділю календарного місяця у її присутності. Свою позицію обґрунтувала тим, що дитина для підготовки до навчального процесу й свого духовного та естетичного розвитку займається з певними фахівцями та відвідує дитячу студію «Міні-Стар» кожну суботу та неділю з 09.00 до 18.00 год. з 01.03.2016 року і по теперішній час. Дитина не виявляє бажання спілкуватися з батьком, в період зустрічі з ним перебуває у стресовому стані, з урахуванням його колишньої поведінки, та втрачає при цьому стан своєї захищеності.

В підтвердження цього надала додатковий висновок психолога, довідку дитячого закладу та посилалася на випадок, коли її колишній чоловік в один із днів спілкування з дитиною без її участі та погодження з нею, забрав доньку до себе додому і безпідставно не повертав певний період часу, що змусило її на захист своїх прав та дитини звертатися з цим питанням до правоохоронних органів.

Цей факт та вказані обставини підтверджуються матеріалами перевірки Дніпровського районного відділу Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області, в яких зазначено про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення у зв'язку з тим, що судом не визначено місце проживання дитини /а.с. 37, 74-75/.

Батько дитини та сторони у спорі цього не спростовують, що також доводить одна із заявлених ним вимог в позові про повернення дитини.

Позиція матері дитини та надані нею докази заслуговують на увагу, враховуючи при цьому насамперед інтереси малолітньої дитини, колегія суддів вважає за можливе рішення суду в частині визначення способу та умов спілкування батька з дитиною змінити, встановивши наступні дні та години: щочетверга з 18.00 до 20.00 години та з 18.00 до 20.00 години другої та четвертої неділі календарного місяця у присутності матері дитини.

Колегія суддів погоджується з визначеною місцевим судом умовою спілкування батька дитини в присутності матері, це зумовлено відносинами, які склалися між колишнім подружжям та батьками дитини, в певній мірі, на думку колегії суддів, поведінкою батька дитини. За таких умов припускається, що дитина буде відчувати себе захищеною та уникне нервових потрясінь. Обставини справи щодо цього спірного питання підпадають під ознаки, як зазначив законодавець, окремого випадку, що дає суду право визначити побачення та спілкування дитини з батьком саме в присутності матері і визначальним фактором у цьому є захист інтересів самої дитини, а не особи, яка звернулася за захистом своїх встановлених законом прав.

У разі повного задоволення позовних вимог ОСОБА_5 мати дитини та інші особи, які за законом теж мають право на спілкування з нею, будуть позбавлені можливості спілкуватися з дитиною та проводити дозвілля у вихідні дні, що може призвести до складнощів у підготовці дитини до відвідання дошкільного закладу, а у подальшому до школи, підготовці уроків, порушенню режиму дня, тощо.

Інші доводи апеляційної скарги не містять переконливих мотивів, не ґрунтуються на законі та належних і достовірних доказах, висновки суду не спростовують і не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307-309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2016 року змінити в частині часу та днів спілкування ОСОБА_5 із донькою ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступні дні та години: щочетверга з 18.00 до 20.00 години та з 18.00 до 20.00 години другої та четвертої неділі календарного місяця у присутності матері дитини.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

судді: Л.П.Воронцова

П.Я. Ігнатенко