Єдиний унікальний номер 242/1146/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1363/2016
Головуючий у 1 інстанції: Кротінов В.О.
Доповідач Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

20 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Кішкіної І.В., Біляєвої О.М.,

при секретарі: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» на рішення Селидівського міського суду від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» про стягнення неустойки за порушення грошових зобовязань, стягнення сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03 квітня 2013 року між ним та ТДВ «Страхова компанія «Індіго» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є відшкодування прямих збитків в межах страхової суми в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу або окремих його деталей та частин внаслідок настання страхових випадків, передбачених договором. Предметом страхування за цим договором є транспортний засіб Mitsubishi Outlander державний номер НОМЕР_1, загальна страхова сума становить 295438грн. Строк дії договору до 07 квітня 2018 року.

20 грудня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до умов вказаного договору 23.12.2014 року він звернувся до ТДВ СК «ІНДІГО» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування з наданням всіх необхідних для цього документів. Проте, листом від 25 лютого 2015 року страхувальник відмовив у виплаті страхового відшкодування за даним страховим випадком. Оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобовязання, він звернувся з позовом до суду.

Рішенням Селидівського міського суду від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року, позов ОСОБА_1 до ТДВ «СК «ІНДІГО» задоволений. З ТДВ «СК «ІНДІГО» стягнуто суму страхового відшкодування 73500грн., судовий збір в розмірі 735грн.

Так як відповідач до встановленого законодавством та договором строку свій обовязок зі сплати страхової виплати не виконав, ОСОБА_1, посилаючись на ст.992 ЦК України, п.3ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», п.25.4 договору страхування від 03.04.2013р., вважав, що розмір неустойки (пені) складає 41381,50грн.. З урахуванням вимог ч.2 ст.258 ЦК України про спеціальну позовну давність, вважав, що сума пені за затримку сплати страхового відшкодування складає 38501,91грн..

Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу, тому інфляційні втрати становлять 24402грн.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення, тому три проценти річних від простроченої суми становлять 2410,80грн.

Просив стягнути з ТДВ «СК «Індіго» пеню за затримку сплати страхового відшкодування в сумі 38501,91грн., інфляційні збитки в розмірі 24402грн., три проценти річних в розмірі 2410,80грн., судовий збір в розмірі 653,15грн..

Рішенням Селидівського міського суду від 19 травня 2016 року позовні вимоги задоволено. З ТДВ «СК «ІНДІГО» стягнуто пеню за затримку страхового відшкодування в сумі 38501,91грн., інфляційні збитки в сумі 24402грн., 3% річних у сумі 2410,80грн. та судові витрати в розмірі 653, 15грн..

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволені позову в повному обсязі. Зазначив, що 21.03.2016 року ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження на підставі рішення Селидівського міського суду від 26 серпня 2015 року. 29.03.2016 року в добровільному порядку на виконання цього рішення суду відповідач сплатив ОСОБА_1 страхову суму в 73500грн., тому належним чином виконав свої зобовязання. З вимогою позивача про сплату неустойки за порушення грошових зобовязань, стягнення сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України не погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги пункти 21, 21.1.10 договору страхування, відповідно до яких передбачений перелік документів, що є необхідними, для визнання події страховим випадком, зокрема, встановлення обставин настання страхового випадку та розміру збитку. Зокрема, надання страховику листа вигодонабувача щодо направлення страхового відшкодування, у випадку, якщо страхувальник відповідно до умов договору страхування не є вигодонабувачем. Вигодонабувачем за цим договором є ПАТ «Універсал Банк». 05.02.2015року ПАТ «Універсал Банк» надав відповідь №097 про виконання страхувальником зобовязань за кредитним договором.

Посилаючись на п.п.22.2. договору, зазначив, що страховий акт повинен бути складений не пізніше 05.03.2015 року, виплата повинна бути здійснена не пізніше 13.03.3015 року. Тому, розрахунки про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з 03.02.2015 року є безпідставними.

Також відповідно до ст. 625, ч.1 ст.627, ч.3 ст.6 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування», п.8.2.2.4. Правил страхування та п.25.4 договору страхування, не встановлено такого виду відповідальності як сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, тому страхувальник за несвоєчасне здійснення страхової виплати позивачу може нести майнову відповідальність виключно шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Крім того, посилаючись на ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2003 року №1078, вказав, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, заробітна плата тощо. Оскільки виплата страхового відшкодування має разовий характер, вимоги позивача щодо виплати, крім суми боргу, індексу інфляції також є безпідставними.

Зазначив, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, згідно з вимогами ст. 232 ГК України, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців з дня, коли зобовязання мало бути виконано. Тому, штрафні санкції нараховуються на прострочений платіж протягом шести місяців, навіть якщо загальний період прострочення становить більший термін.

В судове засідання зявився ОСОБА_1 та його представник за дорученням-Малюк М.В., представник ТДВ «Страхова компанія «Індіго» в судове засідання не зявився,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою провідним юрисконсультом ОСОБА_2 та заявою представника про слухання справи у його відсутність(а.с.94,104).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Аналогічні положення щодо зобовязання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України.

Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано.

Судом встановлено, що 03.04.2013 року між ТДВ СК «Індіго» та ОСОБА_1 укладено договір страхування автомобіля Mitsubishi Outlander 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Строк дії цього договору з 08.04.2013 року по 07.04.2018 року (п.13 договору).

Листом від 25.02.2015 року ТДВ «СК «Індіго» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що страхувальник надав свідомо неправдиву інформацію.

Рішенням Селидівського міського суду від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року, позов ОСОБА_1 до ТДВ «СК «ІНДІГО» задоволений. З ТДВ «СК «ІНДІГО» стягнуто суму страхового відшкодування 73500грн., судовий збір в розмірі 735грн..

29 березня 2016 року ТДВ «СК «Індіго» на виконання судового рішення перерахувало на рахунок ВДВС Печерського РУЮ м. Києва 73500грн.,що підтверджується платіжним дорученням.

Пунктом 22.2 договору страхування передбачено, що після одержання всіх документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, а також документів, отриманих страховиком у процесі розслідування, страховик протягом 20 робочих днів складає та затверджує страховий акту випадку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 5 робочих днів після затвердження страхового акту.

За несвоєчасне проведення розрахунків винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє під час виникнення заборгованості, від суми, що підлягає сплаті за кожен день затримки ( п. 25.4 договору).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхових сум у звязку із дорожньо-транспортною пригодою 23.12.2014 року. За сплином строку,встановленого п.22.2 договору страхування, тобто 3.02.2015 року страховою компанією не було виплачено страхове відшкодування,чим прострочено виплату страхових сум.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що за порушення грошового зобов'язання у спорах, які виникають з договорів страхування застосовуються положення ст. 625 ЦК, що узгоджується з правовою позицією,висловленою Верховним Судом України в постанові №6-49цс12. Оскільки зобов'язання страховиків у разі страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Доводи про те, що судове рішення про стягнення на користь позивача страхових сум страховою компанією було виконано в добровільному порядку і 29.03.2016 року перераховано на рахунок виконавчої служби, а тому відсутні підстави для покладання відповідальності за затримку виплат, не можуть бути прийнятими до уваги. Оскільки страхові виплати відповідно до умов договору страхування у встановлені строки виплачені не були, що встановлено рішенням Селидівського міського суду від 26 серпня 2015 року.

Посилання на те, що за договором є вигодонабувачем ПАТ «Універсал Банк» і саме він повинен отримувати всі суми, які підлягають сплаті з договору страхування,не можуть бути прийнятими до уваги, так як рішенням Селидівського міського суду від 26 серпня 2015 року встановлено, що страхові виплати повинні бути проведені саме позивачеві,а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення сум за несвоєчасне виконання умов договору саме на користь позивача.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.308,315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» відхилити.

Рішення Селидівського міського суду від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: