Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі :

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті ОСОБА_1

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

Установив:

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами до відповідачів, згодом уточнила позовні вимоги, загалом просила стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі, котра завдана останніми шляхом приниження її ділової репутації та поширеними недостовірними відомостями.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала наступним.

Як зазначено позивачем, в період розслідування з 24 травня 2012 року кримінальної справи № 7, а з 04 січня 2013 року по 25 червня 2014 року кримінального провадження № 0000057 по справі № 523/5014/2013-к провадження № 1-кп/523/143//2013, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 систематично ображали позивачку, принижуючи її честь, гідність, ділову репутацію, завдаючи їй значної моральної шкоди.

Зокрема, у своєї позовної заяві про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 500.000 гривень, підписаної ОСОБА_3 18 березня 2013 року написано, що ОСОБА_2 не належно виконувала свої професійні обовязки, проявляла злочинну недбалість, що ОСОБА_2 себе вела нахабно і цинічно, зверталася із скаргами на слідчого, прокурора, чим намагалась уникнути заслуженого покарання за скоєний злочин. Принижуючи честь, гідність, ділову репутацію, ОСОБА_3 у зазначеній вище заяві стверджував, що ОСОБА_2 себе вела цинічно і не по людськи, як не вели себе фашисти під час другої світової війни, завдаючи значної моральної шкоди.

Для забезпечення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 500.000 гривень 02 липня 2012 року старшим слідчим відділу Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеської області ОСОБА_5 накладено арешт на квартиру № 8, будинку № 82 у місті ОСОБА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 11 вересня 2013 року по справі № 523/5014/2013-к провадження № 1-кп/523/143//2013 за клопотанням ОСОБА_2 арешт на майно - квартиру №8, будинку № 82 у місті ОСОБА_1, накладений слідчим Н.В. Крохмаль скасовано повністю.

Під час всього розслідування ОСОБА_3 і ОСОБА_4 систематично ображали ОСОБА_2, принижували, її честь, гідність, ділову репутацію, завдаючи їй значної моральної шкоди.

Приниження ділової репутації, необґрунтовані заяви про зараження ОСОБА_2 дитини туберкульозом, покази роликів про це по телебаченню, привели до глибоких душевних страждань, моральних втрат, руйнування її життєвих планів і зв'язків, можливість шукати нову роботу та працювати, все це негативно впливало на стан її здоровя, честь, гідність та ділову репутацію.

Недостовірні відомості щодо ОСОБА_2 були поширені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на досудовому слідстві, в суді і в засобах масової інформації, вони дійсності не відповідали і неодноразово поширювалися, чим все більше і більше завдавали їй моральної (немайнової) шкоди.

Згідно Вироку Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 02 квітня 2014 року по справі № 523/5014/2013-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000057, яким ОСОБА_2 виправдано, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року по справі провадження № 11- кп/785/2014, якою названий вирок залишено в силі.

Рішенням Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 по цивільній справі № 523/1461/2014-ц від 31 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення з відповідачів виплат, задоволено, Ухвалою апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 22-ц/785/9950/2014-цвід 22 грудня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Посилаючись на зазначені в позові обґрунтування та в уточненнях до позовної заяви, враховуючи те, що діями відповідачів позивачці завдані моральні страждання, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 60000 гривень.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на задоволенні позову з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили, з будь-якими заявами, клопотаннями до суду не звертались , заперечень на позовні вимоги ОСОБА_2 на адресу суду не надали.

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів.

З,ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, вислухав позивача та її представника, суд доходить висновку про те, що позов є обґрунтованим і доведеним , таким що підлягає задоволенню, але щодо розміру вимоги суд частково задовольняє.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що Вироком Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 02 квітня 2014 року по справі № 523/5014/2013-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000057, ОСОБА_2 по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст. 140 КК України, визнано невинною і за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення - виправдано. (а.с.7-12). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року по справі провадження № 11- кп/785/2014, вирок суду першої інстанції змінено, виключено з резолютивної частини вироку абзац, яким висновок комісійної судово-медичної експертизи №327 від 22 серпня 2012 року визнаний недопустимим доказом, в решті вирок суду залишено без змін. (а.с. 13-19).

Рішенням Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 по цивільній справі № 523/1461/2014-ц від 31 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення з відповідачів виплат, задоволено. (а.с. 82). Ухвалою апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 22-ц/785/9950/2014-ц від 22 грудня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с. 83-85).

Згідно частин 3 і 4 статті 61 ЦПК у України обставини, встановлені судовим рішенням у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, рішення суду , що набрало законної сили обов'язкове для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Стаття 61 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» :

1.Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

2.Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

3.Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інщих справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

4.Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне, правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України: передбачено право на захист цивільних прав та інтересів, де кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, має право на захист свого інтересу, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку що розповсюджена відповідачами інформація відносно ОСОБА_2 про неправильне зроблене щеплення та зараження ОСОБА_6 туберкульозом , розказ ОСОБА_4 про ці обставини на телебаченні, звернення до суду з позовними заяви з вимогами до ОСОБА_2 , привели до глибоких душевних страждань, моральних втрат, руйнування її життєвих планів і зв,язків, приниження ділової репутації, все це негативно вплинуло в цілому на життя та моральний стан ОСОБА_2, на її ділову репутацію, затонувши її гідність людини, так і гідність працівника медичної установи.

Встановлено , що ОСОБА_4 розповсюдила недостовірну інформацію щодо діяльності ОСОБА_2 при здійсненні щеплення її дитині ОСОБА_6, в результаті чого дитини начебто заразилася туберкульозом за що медсестра притягується до кримінальної відповідальності, принизивши її людську гідність і ділову репутацію, це інтервю з ОСОБА_4 було показано на Одеському телебаченні на телеканалі «ОСОБА_1 Канал», диск з цим записом на л.с.22,86., даний диск досліджено в судовому засіданні, щапис оглянуто судом. ( Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Одеса» - Перший міський телеканал (сайті канала ОСОБА_1: novaodessa.tv, 09/07/2013 - 11:58 СЛЕД.net.ua http://www.sled.net.ua/node/4590 СЛЕД. net.ua. сайт zanozanet.ru, email☺ ), Опубликовано 14:00 04 / 04 / 2014, Одесская медсестра заразила ребенка туберкулезом, Медиа-портал Право pravo- kiev.com>events/odesskaya-medsestra...rebenka..., kp.ua>daily/l00713/402916/,

Між сторонами виникли правовідносини щодо захисту особистого немайнового права фізичної особи та з приводу відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до норм ст.ст. 269, 270, 273, 275 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Відповідно до Конституції України фізична особа має, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Діяльність фізичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Розповсюджена відповідачами недостовірна інформація про порушення техніки щеплення та зараження дитини туберкульозом , скоєння ОСОБА_2 кримінального злочину порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у принижені честі, гідності та ділової репутації, внаслідок розповсюдження недостовірно інформації знайшло своє підтвердження матеріалами справи. В матеріалах справи міститься на л.с.20-21 позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн., де він звинувачує ОСОБА_2 : « … яка проявляючи злочинну недбалість, …», «…з її вини з моєю дитиною…», апеляційна скарга на л.с.72-74 від представника потерпілого ОСОБА_3 , в якій міститься вимога про покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права займатися медичною діяльністю строком на 3 роки. (л.с.117-120)

Відповідно до правил, встановлених ст. ст. 16, 23 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст. 280 ЦК України, якщо фізичний особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності,престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд виходить з характеру розповсюдженої недостовірної інформації, кола осіб, серед якого була розповсюджена недостовірна інформація, соціальний статус позивача, тривалість в часі, наслідки, окрім приниження честі, гідності та ділової репутації. За таких обставин суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди з відповідачів необхідно стягнути по 20 000,00 грн. з кожного .

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, ст..ст. 12-16,23, 269,270,273,275,1167 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 60 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, завдану моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, завдану моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожного по 300,00 грн., сплаченого судового збору, на користь ОСОБА_2.

В частині стягнення моральної шкоди на загальну суму - 60 000,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя