Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Кадєтової О.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., СтупакО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області, третя особа - Товарна біржа «Кіровоградська універсальна товарна біржа», про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 квітня 2015 року Товарною біржею «Кіровоградська універсальна товарна біржа» (далі - ТБ «Кіровоградська УТБ») проведено торги на аукціоні з продажу майна, що перебуває у заставі, - нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1. Відповідно до протоколу від 15 квітня 2015 року № 12 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває у податковій заставі, переможцем торгів на аукціоні оголошено ОСОБА_3, яка придбала указане нежитлове приміщення за 190 831 грн 42 коп. Згідно із договором купівлі-продажу майна від 15 квітня 2015 року № 12 ОСОБА_3 відповідно до результатів проведеного ТБ «Кіровоградська УТБ» аукціону з продажу майна придбала нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1. Договір зареєстровано на ТБ «Кіровоградська УТБ» згідно із протоколом торгів від 15 квітня 2015 року № 12.

Оскільки позивачу відмовлено у реєстрації права власності на придбане нею на аукціоні нерухоме майно, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу майна від 15 квітня 2015 року № 12 та визнати за нею право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу майна № 12, укладений 15 квітня 2015 року, дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересу, зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно із п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а також припинення дії, яка порушує право.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 15 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області) укладено договір купівлі-продажу майна № 12, зареєстрований на ТБ «Кіровоградська УТБ», відповідно до п. 2.1 якого за результатами проведеного організатором торгів цільового аукціону з продажу майна (протокол про хід торгів на аукціоні від 15 квітня 2015 року № 12) продавцем було продано, а покупцем придбано майно за 190 831 грн 42 коп. з урахуванням ПДВ, що знаходиться в податковій заставі та перебуває на балансі ТОВ «Кіровоград-Нафта» (код 30331012), а саме лот № 1: нежитлове приміщення загальною площею 61,6 кв. м, розташоване на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як покупець за вказаним договором купівлі-продажу у визначеному законом порядку придбала у власність нежитлове приміщення, яке розташоване на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку

по АДРЕСА_1, виконала всі умови договору купівлі-продажу майна, а неможливість нотаріального оформлення договору порушує її право розпоряджатися належним їй майном, зміст правовідносин, які виникли між нею та відповідачем на підставі договору, не суперечить актам цивільного законодавства, договір укладений у встановленій законом формі, спрямований на реальне настання правових наслідків.

Однак із вказаними висновками обгрунтовано не погодився апеляційний суд із врахуванням вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України та виходячи з наступного.

Питання продажу майна, що перебуває у податковій заставі, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), зокрема, главою 9. Погашення податкового боргу платників податків.

Частиною 2 п. 95.3 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 3 вказаної статті).

Відповідно до п. 95.7 ст. 95 ПК України продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Підпункти 95.7.1-95.7.3 п. 95.7 ст. 95 ПК України визначають порядок продажу майна платника податків на публічних торгах, а саме майно, яке може бути згруповано та стандартизовано, підлягає продажу за кошти виключно на біржових торгах, які проводяться біржами, що створені відповідно до закону і визначені контролюючим органом на конкурсних засадах; цінні папери - на фондових біржах у порядку, встановленому Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок»; інше майно, об'єкти рухомого чи нерухомого майна, а також цілісні майнові комплекси підприємств підлягають продажу за кошти виключно на цільових аукціонах, які організовуються за поданням відповідного контролюючого органу на зазначених біржах.

Пунктами 95.13, 95.14, 95.21 ст. 95 ПК України установлено, що під час продажу майна на товарних біржах контролюючий орган укладає відповідний договір з брокером (брокерською конторою), яка вчиняє дії з продажу такого майна за дорученням контролюючого органу на умовах найкращої цінової пропозиції. Покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі (контракті), що укладається за результатами проведених торгів. Операції з продажу визначеного у цій статті майна на біржових торгах, аукціонах не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» установлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (ч. ч. 2, 4 вказаної статті).

Так, переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд правильно виходив із того, що на підставі вказаних норм ПК України, а також з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1244 «Про деякі питання реалізації статті 95 ПК України», 27 лютого 2015 року Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (довіритель) уклала договір доручення на продаж майна, що перебуває у податковій заставі, із ТБ «Кіровоградська УТБ» в особі її директора Ткачука Р.А., який діяв на підставі статуту та результатів конкурсу з визначення уповноважених біржі, проведеного відповідно до вимог Положення про умови і порядок проведення конкурсів з визначення бірж з продажу майна, що перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року № 1033 (повірений), яким доручено здійснити продаж на цільовому аукціоні майна, що перебуває у податковій заставі і належить на праві власності ТОВ «Кіровоград-Нафта».

Дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача ТОВ «Кіровоград-Нафта» було надано Кіровоградській ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року, яка набрала законної сили 28 жовтня 2014 року.

Згідно з протоколом від 15 квітня 2015 року № 12 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває у податковій заставі, переможцем торгів стала позивач ОСОБА_3

Пункт 4.4 договору купівлі-продажу майна містить застереження про те, що на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що вищевказаний договір купівлі-продажу майна, яке перебувало у податковій заставі, відповідає вимогам чинного аконодавства України і додаткового визнання його дійсним у судовому порядку не потребує.

Разом із тим апеляційний суд правильно виходив із того, що за положеннями норм ЦК України визнання договору дійсним передбачено лише у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення (ч. 2 ст. 220 ЦК); у випадку недійсного правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин - ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК), у випадках, встановлених цим Кодексом, правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК).

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду про те, що вказаний договір купівлі-продажу не потребує нотаріального посвідчення, не є нікчемним, а є дійсним, тому не потребує визнання судом його дійсним.

Крім того, розглядаючи указаний позов, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області від 20 травня 2015 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на придбане вищевказане нежитлове приміщення, оскільки подані нею документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, у зв'язку із чим обгрунтовано вважав, що право позивача було порушено не на стадії укладення договору купівлі-продажу, а на стадії його реєстрації, із врахуванням чого дійшов правильного висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, а заявлені позовні вимоги до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним та визнання права власності є необґрунтованими.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-215, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.В. Кадєтова

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак