Справа № 214/7115/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві - Троценко О.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТЗОВ Кранмонтажсервіс про визнання правовідносин трудовими та зобовязання вчинити певні дії , третя особа Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області в особі Відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у м. Кривому Розі

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив та доповнив. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 березня 2014 року приблизно о 16 годині при виконанні трудових обовязків на робочому місті з ним стався нещасний випадок, в наслідок якого він отримав травму. За результатом розслідування про обставини та причини нещасного випадку комісією, створеною наказом № 16 від 26.03.2014 року по ТОВ «Кранмонтажсервіс» було складено ОСОБА_1 за формою Н-5 від 24.04.2014 року У вказаному ОСОБА_1 комісія визнала нещасний випадок таким, що не повязаний з виробництвом. Комісія зробила висновок, що він працював на підприємстві відповідача за цивільно-правовим договором на свій ризик. Він не згоден з цими висновками, оскільки цивільно-правовий договір від 24.03.2014 року з відповідачем ним, було підписано в лікарні, вже після отримання травми, під тиском членів комісії.

16 червня 2014 року він оскаржив ОСОБА_1 Н-5, було винесено припис про проведення повторного розслідування , 22.07.2014 року після повторного розслідування було складено ОСОБА_1 форми Н-1.

Вважає, що правовідносини, які були у нього з відповідачем з 1 жовтня 2012 року по 31.03.2014 року є трудовими. Протягом цього часу він працював на ТОВ «Промонтажсервіс» електрогазозварювальником 6 розряду, приходив щодня , пять днів на тиждень, виконував виробничі завдання. Це він може підтвердити направленням на проходження мед.огляду, тимчасовою перепусткою, виданою відповідачем, посвідченням газозварювальника. При перевірці держ.інспекцією з питань праці виносився припис про усунення його трудових прав та укладання з ним трудового договору.

Просить визнати правовідносини, які виникли з 1.109.2012 по 31.03.2014 року між ним та ТОВ «Проммонтажсервіс» - трудовими та зобовязати відповідача внести відомості про роботу за цей період електрогазозварювальником 6 розряду до трудової книжки.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав змінені та доповнені позовні вимоги та вказав на те, що з жовтня 2012 року ОСОБА_3 постійно працював у відповідача. Але його правовідносини були оформлені цивільно-правовими договорами. З цього часу проводились утримання до пенсійного фонду за цими договорами. Але він вважає, що фактично склались трудові відносини, оскільки позивач працював кожного дня з вихідними, виконуючи виробничі завдання, направлявся на проходження медичної комісії, йому видавали тимчасову перепустку, посвідчення електрозагозварювальника. 26 березня 2014 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, він травмувався. Після того, уже в лікарні складався ОСОБА_1 виконаних підрядних робіт від 26.03.2014 року. Комісія про трудовим спорам на підприємстві відсутня, тому він звернувся до суду із позовом про визнання відносини трудовими. З ним укладались цивільно-правові договори, але він не може підтвердити їх наявність за увесь період. Заяву при прийняття на роботу він не писав. Вважає, що позивач виконував обовязки зварювальника, бо мав завдання по різці металу. Доказів того, що безперервно з 1 жовтня 2012 року по 31 березня 2014 року позивач виконував трудові обовязки електрогозварювальника, дотримуючись трудової дисципліни, правил внутрішнього розпорядку, він не має. Акт №1 по формі Н-1 позивач не оскаржував.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказавши, що між сторонами було укладено декілька цивільно - правових договорів, по яких з ним повністю проведено розрахунок. Відсутні будь-якісь відомості про те, що позивач безперервно протягом вказано ним періоду виконував трудові обовязки електрогазозварювальника. Існують вибіркові відомості про виконання робіт позивачем у відповідача. Крім того, підприємство на цей час ліквідується, до повноважень ліквідатора входить лише винесення наказу про звільнення, а не видання наказу про прийняття на роботу. Крім того, заперечує, що позивач виконував роботу зварювальника. Просить у позову відмовити.

Представник третьої особи до судового засідання не з»явився, надав заяву с проханням розглядати справу в її відсутність.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не обґрунтований, задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Так встановлено судом, що за період з жовтня 2012 року по березень 2014 року застрахована особа ОСОБА_4 отримував заробіток у страхувальника - відповідача, з якого сплачувався єдиний внесок, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України (а.с.161), кількість днів страхового стажу за цей період коливається помісячно з 8 до 31 дня.

Відповідно до ОСОБА_1 №1 від 22.07.2014 року за формою Н-1 з ОСОБА_4А. 26.03.2014 року стався нещасний випадок, а саме 26.03.2014 року о 8 години останній отримав усне завдання на вантажно-розвантажувальні роботи на виробничій базі «Кранмонтажсервис» так приступив до виконання цих робіт. О 16 годині після оформлення товарно-транспортної документації на вивіз вантажних кисневих балонів, при пересування по території промислової бази, ОСОБА_3, оступився на впав, внаслідок чого отримав травму (а.с.164-169).

Актом перевірки додержання субєктом господарювання законодавства про працю від 23.042014 року (а.с.73) виявлено порушення ст.. 21, 34 КЗпПУ, а саме укладання договорів підряду замість трудових договорів. Так с ОСОБА_3 укладено договір № 3 від 24.03.2014 року № 43 на виконання вантажно-розвантажувальних робіт. Умовам укладеного договору не обумовлено дотримання технології на якості робіт, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та техніки безпеки. Запис у трудову книжку не робився, нарахування винагороди проведені по актам виконаних робіт...

24 квітня 2014 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області складено протокол № 04-05-98/81 про адміністративне правопорушення керівником ТОВ «Кранмонтажсервіс» ОСОБА_5 порушення вимог ч.1 ст. 41 КУпроАП. Так, з ОСОБА_3 укладено договір від 24.03.2014 року № 43 на виконання вантажно-розвантажувальних робіт. Умовами укладеного договору не обумовлено дотримання технології та якості робіт, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та техніки безпеки. Але з огляду на вид діяльності вантажно-розвантажувальні роботи фактично ОСОБА_3 пов'язаний з діяльністю Підприємства, режимом роботи, дотримання трудової дисципліни, дотримання вимог охорони праці та техніки безпеки, процесу діяльності. Зазначають, що аналогічні договори укладались з жовтня 2012 року, що вказує на постійний характер виконання робіт. Тобто договір від 24.03.2014 року № 43 фактично є трудовим договором, а не цивільним (а.с.78).

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 3.06.2014 року директора ТОВ «Кранмонтажсервис» ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч 1 КУпроАП та накладено стягнення. В Постанові суду зазначено на те, що порушено законодавство про працю, а саме укладення 24.03.2014 року з ОСОБА_3 договору підряду замість трудового договору (а.с.114).

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Відповідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані позивачем (а. с. 17-20, 32-32) наряд-допуск № 7 з додатком від 7.12.2013 року про допуск позивача для виконання демонтажних робіт виконавцем ТОВ «Кранмонтажсервіс» на підприємстві ПАТ АМКР; наряд-допуск на виконання тимчасових робіт електрозварювальнику ОСОБА_6 на 22.02.2014 року; тимчасова перепустка позивача ел.зварювальника ТОВ «Кранмонтажсервіс» до 31.12.2014 року; направлення ТОВ «Кранмонтажсервіс» на обовязковий медичний огляд позивача;Акт здавання-приймання за договором від 24.03.2014 року за вантажно-розвантажевальні роботи з виплатою винагороди в розмірі 832, 99 грн; строковий трудовий договір № 43 від 24.03.2014 року на виконання позивачем підрядних робіт з 25 по 31.03.2014 року, не свідчать про наявність трудових відносин між сторонами, тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Суд вважає, що позивачем не доведено в установленому законом порядку факту, що між сторонами, мали місце саме трудові відносини, не доведено про істотні умови, характерні для трудового договору, як це передбачено трудовим законодавством, а викладені в позові доводи позивача заперечуються стороною відповідача.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що позивач не надав суду допустимих, належних, переконливих доказів у обґрунтування свого позову в розумінні ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин, вирішуючи позов в межах заявлених вимог у відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд прийшов до висновку про відмову в позові повністю за необґрунтованістю вимог.

На підставі викладенного, керуючись. ст 16, 209 ЦПК України, ст. 21, 23, 48 КУ про П, суд,-

Р і ш и в

Повністю відмовити ОСОБА_6 в задовлені позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів через Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу.

Суддя Ковтун Н.Г.