Справа № 189/293/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.04.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиці С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 посилаючись на те, що 14 вересня 2014 року ОСОБА_2, під розписку позичила у позивача, гроші у розмірі - 45 000 (сорок пять) тисяч гривень, обіцяючи повернути вказану суму боргу за рахунок належної їй орендної плати за оренду земельної частки паю яку обіцяла передати йому в оренду.

На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_2 видала розписку.

Однак в обумовленому порядку, відповідач від повернення вказаної суми боргу за рахунок належної їй орендної плати за оренду земельної частки паю яку обіцяла передати в оренду відмовилася.

16 травня 2015 року, відповідач надала розписку, у якій зобовязувалася повертати отримані в борг гроші у розмірі - 45 000 (сорок пять) тисяч гривень, частинами: 10-28 числа кожного місяця в сумі по 5 000 (пять) тисяч гривень, починаючи з травня місяця.

Також, у разі невиплати заборгованості в установлену дату відповідач, зобов'язалася виплачувати суму заборгованості з урахуванням встановленого індекса інфляції за весь термін прострочення, пеню в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Таким чином, враховуючи зобовязання відповідачки, повертати отримані в борг гроші частинами, а саме кожного місяця в сумі по 5 000,00 гривень починаючи з травня місяця 2015 року, а тим самим за 9 місяців тобто до січня 2016 року включно мала би повернути всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції.

До сьогоднішнього часу ОСОБА_2, ухиляється від повернення суми боргу, в рахунок повернення суми боргу не сплачено жодної копійки, чим порушила взяті на себе зобов'язання.

У встановлений договором строк відповідач, борг не повернула.

Величина індексів інфляції у 2016 році за даними Держстату України, згідно до опублікування в газеті «Урядовий курєр» N 26 від 10 лютого 2016 року, Індекс інфляції (у відсотках до попереднього місяця) за січень 2016 р. - 08 лютого 2016 р. становить -100,9 %.

З урахуванням зазначених норм і рекомендацій Верховного Суду України N 62-97р від 03 квітня 1997 р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ,сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку відповідач, зобовязана сплатити на користь ОСОБА_3 на 1 березня 2016 року складає 45 405 (45 000 гр. х 100,9 (індекс інфляції за лютий 2016 р.), а три процента річних від простроченої суми за 29 дні прострочення 107 гр. 26 коп. (45 000 гр.: 365 : 100 % х 3% х 29).

Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Справу розглянуто у відсутності відповідача яка надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Із матеріалів справи видно, що 14 вересня 2014 року, відповідач - ОСОБА_2, під розписку позичила у позивача ОСОБА_1В, гроші у розмірі - 45 000 (сорок пять) тисяч гривень.

Відповідно до умов якої позивач зобовязувалась повернути суму коштів за рахунок належної орендної плати за оренду земельної частки паю яку обіцяла передати позивачу в оренду.

Судом достовірно встановлено, що відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим має заборгованість в розмірі 45512,26 грн.

На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед ОСОБА_1 у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню.

Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства,

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На день розгляду справи сума в розмірі 45512 грн. 26 коп. на користь ОСОБА_1 відповідачкою не відшкодована і підлягає стягненню з ОСОБА_2

Відповідно до ст.88 ЦПК з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 158, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 45512 грн. 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: К.С.Лукінова