Справа № 265/7307/13-ц
Провадження № 6/265/327/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Щербіна А. В., при секретарі Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі подання Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ про примусове проникнення до житла ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_1, посилаючись на наступні обставини.

На виконанні у ВДВС перебувають виконавчі документи:

- виконавчий лист № 2/265/2786/13 від 03 березня 2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Можливість» заборгованості у розмірі 6 790,24 гривень;

- виконавчий лист № 2/265/1333/14 від 26 вересня 2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Азовська кредитна компанія» заборгованості у розмірі 13 419,15 гривень;

- постанова № 3/265/1760/13, видана Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 2 550 гривень;

- виконавчий лист № 2/0503/2896/13 від 16 листопада 2012 року, виданий Артемівським міськрайоним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Загальний розмір боргу становить 33 511,58 гривень. Державним виконавцем були винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанов направлено сторонам рекомендованим листом. 27 липня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на все нерухоме майно. У ДФС України відомості про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник не надходила. Також відповідно до відповіді ДФС боржник не працює, відомості про наявність у боржника нерухомого майна у боржника відсутні. 15 квітня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про майно боржника, а саме автомобіля марки ЗА 110207. Крім того, був здійснений вихід за адресою реєстрації боржника, для перевірки майнового стану, але потрапити до кватири неможливо, про що складений відповідний акт. Боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Державний виконавець Чепурна Т.С., діюча на підставі довіреності, до суду не зявилась, просить суд розглянути клопотання на розсуд суду.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За зверненням державного виконавця в порядку п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» за поданням, погодженим з начальником державної виконавчої служби, суд на підставі ст.376 ЦПК України вирішує питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконання судових рішень.

Зокрема, пунктом 15 ч.3 ст.11 Закону встановлено, що при виконанні судових рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Крім того, пунктом 11 ч.3 ст.11 Закону встановлено, що державний виконавець при виконанні судових рішень має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Статтею 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Право на недоторканість житла, закріплене у положеннях ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Крім того, право на недоторканість житла бере свої початки в ст.12 Загальної декларації прав людини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР №2148-VIII від 19 жовтня 1973 року).

Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

На думку суду, державним виконавецем не надано доказів про умисне невиконання боржником покладених на нього обовязків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 повідомлений про відкриття відносно нього виконавчого провадження та викликався до виконавчої служби та ухилився від сплати боргу.

З урахуванням викладених обставин, на підставі ст.ст.8, 22, 30 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст.ст. 293, 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя