Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/947/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л.Д.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

28.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Карпенка О.Л.

Гайсюка О.В.

при секретарі - Діманова Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про стягнення заборгованості та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення з АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 21525,30 грн. пені, 85059,87 грн. інфляційний втрат, 3% річних в сумі 2926,90 грн., а також 50000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між сторонами 31 грудня 2013 року, 04 серпня 2014 року, 10 вересня 2014 року, 12 вересня 2014 року, 22 жовтня 2014 року, 24 жовтня 2014 року та 27 жовтня 2014 року було укладено договори банківського вкладу (депозиту). По закінченню дії всіх вищевказаних договорів кошти перераховані відповідачем на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1. Загальна сума коштів на кінцевому залишку відповідача складає 193681,46 грн., які відповідач не повертав до 13 червня 2015 року.

Відповідач фактично позбавляв позивача права користуватися власними коштами, створюючи перепони, не надав можливості ні зняти кошти з рахунку, ні використовувати їх на будь-які інші потреби позивача. Враховуючи те, що днем повернення вкладу за вищевказаними договорами є певна дата (згідно кожного договору вона окрема), а станом до 13 червня 2015 року така виплата була прострочена з вини відповідача і вклади не були вчасно повернуті позивачеві, то на її думку, відповідач повинен сплатити за прострочення виконання зобов'язань (загальна кількість днів складає 1378 дня) по кожному договору окремо, з урахуванням розрахунків 109512,07 грн., з яких: 21525,30 грн. пені, 85059,87 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 2926,90 грн. Крім того, за весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивачу завдані моральні страждання.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про стягнення заборгованості та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, з підстав порушення, на думку скаржника, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення із судовою повісткою і копією апеляційної скарги, причину неявки не повідомили. ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі. Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 31 грудня 2013 року укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 005-10501-311213 від 31 грудня 2013 року, за умовами п.п. 1.2. - 1.4. якого сума вкладу складає 3750,00 грн.; вклад залучається на строк по 05 січня 2015 року включно; процентна ставка на суму вкладу становить 21,5 % річних (а.с. 10).

Крім того між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договори банківського вкладу, зокрема укладено: договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях № 006-10501-040814 від 04 серпня 2014 року (а.с. 15), договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях № 006-10501-100914 від 10 вересня 2014 року (а.с. 19), договір банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях № 008-10513-120914 від 12 вересня 2014 року (а.с. 23), договір банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях № 006-10513-221014 від 22 жовтня 2014 року (а.с. 27), договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у гривнях № 004-10501-241014 від 24 жовтня 2014 року (а.с. 31) та договір банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях № 005-10501-271014 від 27 ждовтня2014 року (а.с. 35).

За умовами вищевказаних договорів, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відкрив позивачеві вкладні (депозитні) рахунки, на які остання внесла суми вкладу, за якими нараховуються проценти.

Пунктом 1.9. договорі банківського вкладу (депозиту) визначено, що нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цих договорів у випадках, передбачених цими Договорами та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1, відкритий в установі банку.

Відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 02 березня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 отримано суму коштів в розмірі 195178,49 грн. за вищевказаними договорами банківського вкладу (депозиту), що підтверджується заявою на отримання переказу № 35 від 13 червня 2015 року (а.с. 42) та електронною роздруківкою (а.с. 86).

На підставі постанови правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», відповідно до якого з 03 березня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яку запроваджено строком на 6 місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року.

Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктами 6 та 16 статті 2 вищевказаного Закону визначено, що: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом

Згідно з положеннями пунктів 1-3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку

Протягом дії тимчасової адміністрації позивач відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має право отримати гарантовані державою кошти за договором з відсотками, нарахованими на день прийняття рішення Національним банком України, за спеціальною процедурою.

Крім того, в кожному з вищевказаних договорів банківського вкладу, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 в пункті 1.4. встановлено розміри відсотків річних, а тому вимога позивача про застосування до спірних правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України та нарахування на суму заборгованості 3% річних є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Проте, позивачем не враховано, що наведена норма Закону не застосовується до спірних правовідносин, оскільки під час дії тимчасової адміністрації нарахування неустойки заборонено. Відомостій про те, що позивач зверталась до установи про повернення вкладів до запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», позивачем не надано.

З огляду на викладене, враховуючи те, що після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволенні вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами ліквідації банку, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідно до частин 1, 4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (стаття 1167 Цивільного кодексу України).

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів судової палати Апеляційного суду Кіровоградської області погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивачем не доведено суду, зокрема не зазначено за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні.

Крім того, можливістю відшкодування моральної шкоди за положеннями статті 1167 Цивільного кодексу України є відповідальністю у спірних позадоговірних (деліктних) правовідносин, проте предметом спору є зобов'язання, що виникають на підставі договорів банківського вкладу. Зі змісту договорів банківського вкладу (договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 005-10501-311213 від 31 грудня 2013 року (а.с. 10), договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях № 006-10501-040814 від 04 серпня 2014 року (а.с. 15), договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях № 006-10501-100914 від 10 вересня 2014 року (а.с. 19), договір банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях № 008-10513-120914 від 12 вересня 2014 року (а.с. 23), договір банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях № 006-10513-221014 від 22 жовтня 2014 року (а.с. 27), договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у гривнях № 004-10501-241014 від 24 жовтня 2014 року (а.с. 31) та договір банківського вкладу (депозиту) «Дякуємо за довіру-2» у гривнях № 005-10501-271014 від 27 жовтня 2014 року (а.с. 35), укладених між сторонами вбачається, що можливість відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням умов договору не передбачено, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів судової палати апеляційного суду дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Під час перевірки матеріалів справи колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до наданих доказів, по суті правильне, що згідно положень ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.Є. Фомічов

Судді: О.Л. Карпенко

О.В. Гайсюк