Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6063/13-ц
Провадження № 2/711/47/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду із позовом (в подальшому уточнений) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.05.2010р. було проведено реєстрацію зміни найменування юрособи, внаслідок якої АБ «Брокбізнесбанк» було змінено на ПАТ «Брокбізнесбанк».

15.09.2008р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №147п-2008, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 170000грн. 00коп. на строк з 15.09.2008р. по 16.03.2009р. із сплатою відсотків 21,5% річних для споживчих потреб.

Протягом дії договору між сторонами була підписана додаткова угода №18 від 08.04.2011р., яка змінювала термін користування кредитом до 10.09.2011р. та збільшувала ліміт кредитної лінії, кредит надавався у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2350000грн. 00коп.

02.03.2011р. підписана між сторонами додаткова угода №16, яка змінювала відсоткову ставку за користування кредитом до 28% річних.

Відповідно до додаткової угоди №23 від 30.06.2011р. відповідач повинен був здійснювати повернення кредиту у готівковій або безготівковій формі на відкритий банком позичальнику рахунок згідно графіку погашення.

04.10.2011р. додаткова угода №24 змінювала анкетні дані позичальника.

Відповідно до взятих на себе зобов»язань, передбачених п.1.1 кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов»язання повернути кредит банку до 10.09.2011р. із щомісячною сплатою відсотків.

В порушення взятих на себе зобов»язань, відповідач не дотримувався умов кредитного договору в частині своєчасного погашення суми кредиту.

Згідно розділу 7 п.7.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії, банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.1.1 цього договору, від суми простроченої заборгованості.

Станом на 08.11.2013р. має місце заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 2460109грн. 29коп., з яких: тіло кредиту - 1489099грн. 89коп.; проценти за користування кредитом - 0; неустойка - 971009грн. 40коп.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 2460109грн. 29коп., а також судовий збір в розмірі 3441грн. 00коп.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» за довіреністю Романів А.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що на час розгляду справи відповідачем кошти на погашення заборгованості не вносились. З боку відповідача мали місце порушення вимог кредитного договору, з врахуванням додаткових угод - порушення строків погашення кредиту.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що ОСОБА_1 підписав кредитний договір №147п-2008, але кредитні кошти у банку за цим договором не отримував і не підписував заяви на видачу коштів №№1,3,7,21. Вважає, що підстав для нарахування боргу немає.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» (в подальшому ПАТ «Брокбізнесбанк») та ОСОБА_1 15.09.2008р. укладено кредитний договір №147п-2008, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 170000грн. 00коп. на строк з 15.09.2008р. по 16.03.2009р. із сплатою відсотків 21,5% річних для споживчих потреб. При цьому, п.1.3 договору передбачено, що видача кредиту здійснюється виключно після укладення договору, який забезпечує виконання зобов»язань за цим договором.

Крім того, встановлено, що за заявою про видачу готівки №21 ОСОБА_1 отримав 15.09.2008р. грошові кошти в розмірі 170000грн. 00коп.; за заявою про видачу готівки №3 ОСОБА_1 отримав 04.11.2010р. грошові кошти в розмірі 600000грн. 00коп.; за заявою про видачу готівки №1 ОСОБА_1 отримав 02.03.2011р. грошові кошти в розмірі 1000000грн. 00коп.; за заявою про видачу готівки №7 ОСОБА_1 отримав 04.04.2011р. грошові кошти в розмірі 900000грн. 00коп.

Протягом дії договору між сторонами була підписана додаткова угода №18 від 08.04.2011р., яка змінювала термін користування кредитом до 10.09.2011р. та збільшувала ліміт кредитної лінії, кредит надавався у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 2350000грн. 00коп.

02.03.2011р. підписана між сторонами додаткова угода №16, яка змінювала відсоткову ставку за користування кредитом до 28% річних.

Відповідно до додаткової угоди №23 від 30.06.2011р. відповідач повинен був здійснювати повернення кредиту у готівковій або безготівковій формі на відкритий банком позичальнику рахунок згідно графіку погашення. Аналогічні додаткові угоди укладені між сторонами №1 від 17.03.2009р., №2 від 17.06.2009р., №3 від 25.08.2009р., №4 від 25.09.2009р., №5 від 26.10.2009р., №6 від 26.11.2009р., №7 від 28.12.2009р., №8 від 26.01.2010р., №9 від 26.02.2010р.

Крім того, укладені додаткові угоди №10 від 25.03.2010р., №11 від 02.07.2010р., №12 від 04.10.2010р., №13 від 04.11.2010р., №14 від 10.01.2011р., №15 від 07.02.2011р., №17 від 04.04.2011р., №19 від 04.05.2011р., №20 від 10.06.2011р., №21 від 22.06.2011р., №22 від 24.06.2011р., №23 від 30.06.2011р.

04.10.2011р. додаткова угода №24 змінювала анкетні дані позичальника.

Відповідно до статті 7 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії, банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.1.1 цього договору, від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08.11.2013р. заборгованість становить 2460109грн. 29коп., з яких: тіло кредиту - 1489099грн. 89коп.; проценти за користування кредитом - 0; неустойка - 971009грн. 40коп.

Ухвалою суду від 18.12.2013р. призначена по справі судова почеркознавча експертиза.

За повідомленням судових експертів Мамчур О.В. та Зеленого А. від 20.03.2014р. №2513/13-23, №-/14-23 попереднім вивченням наданих на експертизу документів із досліджуваними підписами та зразками підписів ОСОБА_1 встановлено, що дані підписи надміру прості за конструкцією, не інформативні, відтворювані сторонньою особою, обмежена сукупність наявних ознак в них не стійка, спостерігається значна варіативність розмірів та розміщення рухів в елементах, внаслідок чого достовірно визначити в категоричній або вірогідній формі, чи виконані досліджувані підписи самим ОСОБА_1, чи іншою особою (особами), не виявляється можливим. Отже, повідомлено про неможливість надання висновку експерта.

Ухвалою суду від 29.04.2014р. призначена судова почеркознавча експертиза.

За повідомленням судового експерта Валової Т.М. від 01.07.2014р. ухвала про призначення експертизи повернута до суду без виконання з-за неоплати відповідачем ОСОБА_1 вартості експертизи.

Ухвалою суду від 29.09.2014р. призначена по справі судова почеркознавча експертиза.

За повідомленням судового експерта Зеленого А.П. від 28.10.2014р. №1456/14-23 попереднім вивченням наданих на експертизу документів із досліджуваними підписами та зразками підписів ОСОБА_1 встановлено, що дані підписи надміру прості за конструкцією, не інформативні, обмежена сукупність наявних ознак в них не стійка, спостерігається значна варіативність розмірів та розміщення рухів в елементах, внаслідок чого достовірно визначити в категоричній або вірогідній формі, чи виконані досліджувані підписи самим ОСОБА_1, чи іншою особою (особами), не виявляється можливим. Отже, повідомлено про неможливість надання висновку експерта.

Ухвалою суду від 10.02.2015р. призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до листа Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.04.2015р. №2232, ухвала повернута до суду без виконання в зв»язку з не проведенням ОСОБА_1 оплати вартості експертизи.

Ухвалою суду від 30.06.2015р. по справі призначена судова почеркознавча експертиза.

Висновком №2618 від 04.11.2015р. криміналістичної експертизи, проведеної експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, з дослідження підписів зазначено, що підписи від імені ОСОБА_1, розташовані після слів: «Підпис отримувача» на заявах на видачу готівки: №21 від 15.09.2008р. на суму 170000,00грн., №3 від 04.11.2010р. на суму 60000,00грн., №1 від 02.03.2011р. на суму 1000000,00грн., №7 від 04.04.2011р. на суму 90000,00грн., - виконані самим ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 29.04.2016р. по справі призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку №2561-16 судово - почеркознавчої експертизи від 29.06.2016р., проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, вирішити питання про виконання підписів від імені ОСОБА_1 в наступних документах: в графі «Підпис отримувача» у заявах на видачу готівки : №21 від 15.09.2008р. на суму 170000,00грн., №3 від 04.11.2010р. на суму 600000,00грн., №1 від 02.03.2011р. на суму 1000000,00грн., №7 від 04.04.2011р. на суму 900000,00грн., - самим ОСОБА_1 або іншою особою, не надається за можливе.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 02 червня 2016 р. № 896, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на два роки - до 10 червня 2018 року включно.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору №147п-2008 від 15.09.2008р. та відповідних додаткових угод, - недійсним чи розірваним.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, отримавши кредитні кошти за кредитним договором №147п-2008 від 15.09.2008р., не повернув їх позивачеві в повному розмірі, що призвело до заборгованості - 2460109грн. 29коп. Судом встановлено факт порушень з боку відповідача щодо виконання зобов»язання за кредитним договором. Так, ним порушувались строки погашення кредиту; на час розгляду справи заборгованість не погашена, в т.ч. і частково. Крім того, в судовому засіданні ні відповідачем, ні його представником не оспорювалися розрахунки заборгованості, що надані позивачем.

Під час розгляду справи відповідачем та його представником не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, в т.ч. в частині доводів про неотримання кредитних коштів за заявами про видачу готівки №№1,3,7,21, враховуючи висновки експертів. Слід зазначити, що висновки експертного дослідження №2561-16 від 29.06.2016р. ніяким чином не спростовують висновки експертизи №2618 від 04.11.2015р.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що кредитний договір №147п-2008 від 15.08.2008р. підписаний ОСОБА_1 Також не доведені обставини, на які посилався під час розгляду справи представник відповідача про те, що позивачем були сфальсифіковані документи за кредитним договором. За наданими позивачем розрахунками заборгованості та поясненнями, наданими в судовому засіданні представником позивача, ПАТ «Брокбізнесбанк» стверджує обставини щодо повернення позичальником кредитних коштів, а саме,- по тілу кредиту - 1180900грн. 11коп. Дані обставини відповідачем не спростовані і, таким чином суд вважає, що фактично відповідач виконував умови договору щодо повернення кредитних коштів.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" слід стягнути судові витрати в сумі 3441грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №101/авт від 10.07.2013р.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 6, 15, 16, 192, 509, 526, 533, 550, 610, 611, 624, 625, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ "Про судовий збір", постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 3, 10, 15, 11, 57-61, 79, 88,174, 209, 212-223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Брокбізнесбанк» борг за кредитним договором в сумі 2 460 109, 29грн. (два мільйони чотириста шістдесят тисяч сто дев»ять гривень двадцять дев»ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Брокбізнесбанк» суму сплаченого судового збору в сумі 3441,00грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька