04 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії та бездіяльність Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.
На обґрунтування заявлених вимог зазначала, що згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року на її користь з ОСОБА_5 стягнуто 13 792 грн 23 коп. Нею отримано пʼять виконавчих листів та 17 серпня 2011 року за однією заявою здані до ВДВС. Протягом пʼяти років державним виконавцем не виконується рішення суду. 11 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанови про повернення їй цих виконавчих листів на підставі Інструкції за 2012 рік, тоді як виконавчі листи були прийняті до виконання ще у 2011 році. Вважала, що вимагати від неї пʼять заяв щодо звернення до виконання кожного виконавчого листа підстав не має. Ураховуючи викладене, з урахуванням уточнених заявлених вимог, ОСОБА_4 просила скасувати постанови про повернення виконавчих листів від 11 березня 2015 року № № 3309, 3308; 3307; 3306; 3311; зобовʼязати державного виконавця прийняти до виконання виконавчі листи щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 10 310 грн моральної шкоди в розмірі 2 000 грн, витрат, повʼязаних з проведенням судової експертизи в розмірі 1 392 грн 73 коп., судового збору в розмірі
59 грн 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн, які видані на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2010 року, за якими відкрито виконавче провадження; зобовʼязати державного виконавця надати їй матеріали виконавчого провадження за період з 2010 року по 2015 рік для ознайомлення; зобовʼязати державного виконавця надати їй документ, згідно якого за період з 12 листопада 2010 року по 19 березня 2015 року не виконано жодного вищевказаного листа; у звʼязку з невиконанням рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року на протязі пʼяти років та бездіяльності виконавчої служби направити матеріали справи до Харківського окружного адміністративного суду для притягнення до відповідальності посадових осіб; визнати постановлення судової будівельно-технічної експертизи від 08 вересня 2010 року за № 6136 з визначенням майнової шкоди в розмірі 10 310 грн законною; визнати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 листопада
2010 року законним, оскільки воно вступило в законну силу та на підставі
ст. 14 ЦПК України є обовʼязковим для усіх; зобовʼязати ВДВС ХМУЮ виконати обʼєднане виконавче провадження від 13 вересня 2011 року, яке відкрито згідно чинного законодавства станом на 2011 рік загальною сумою 13 792 грн 23 коп. згідно пʼяти виконавчих листів, які знаходяться в провадженні з 17 серпня 2011 року, а виконавчого листа на 6 560 грн 09 коп. в неї не має та в ВДВС ХМУЮ також немає на виконанні; визнати дії Дзержинського ВДВС ХМУЮ неправомірними на підставі ст. 14 ЦПК України щодо невиконання протягом пʼяти років рішення суду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2016 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про відмову у відкритті чотирьох виконавчих проваджень від 11 березня 2015 року та зобовʼязано Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції прийняти від ОСОБА_4 чотири виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 2 000 грн, судового збору в розмірі 59 грн 50 коп., витрат з проведення експертизи в розмірі 1 392 грн
73 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанції та постановить нову ухвалу, якою скасувати постанови ВП № № 46833664, 46834307, 46836607, 46837027, 46834026 від 11 березня 2015 року; зобовʼязати Дзержинський ВДВС Харьківського МУЮ виконати виконавчі листи № 6-674/10 від 16 серпня 2011 року, видані Дзержинським районним судом м. Харкова на підставі рішення від 12 листопада 2010 року; визнати дії Дзержинського ВДВС Харьківського МУЮ неправомірними на підставі ст. 14 ЦПК України, оскільки протягом шести років не виконувалось рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року по справі № 2-674/10, яке вступило в законну силу, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Залишаючи скаргу ОСОБА_4 без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_4 відмовилася на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ подати окрему заяву про відкриття виконавчого провадження, то державний виконавець не мав підстав для відкриття виконавчого провадження.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про часткове задоволення скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що по суті на даний час продовжується виконання зведеного виконавчого провадження; подання ОСОБА_4 цих виконавчих листів не є новим поданням.
Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого

2016 року судом касаційної інстанції не переглядається, оскільки скасована ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2016 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2010 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто майнову шкоду у розмірі

10 310 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 грн, витрати, повʼязані з проведенням судової експертизи в розмірі 1 392 грн 73 коп. , судовий збір у розмірі 59 грн 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

16 серпня 2011 року судом видано пʼять виконавчих листів та

05 вересня 2011 року винесено пʼять постанов про відкриття виконавчого провадження за кожним виконавчим листом; 13 вересня 2011 року відкрито зведене виконавче провадження.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2012 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року змінено: зменшено розмір стягнення з ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_4 розмір майнової шкоди з 10 310 грн до 6 560 грн 09 коп.

Відмовляючи ОСОБА_4 у відкритті виконавчого провадження

11 березня 2015 року стосовно цих пʼяти виконавчих листів державний виконавець виходив з тих обставин, що ці виконавчі листі здані до виконання 03 березня 2015 року, а тому з урахуванням вимог п. 3.4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року на кожен виконавчих лист повинна бути подана заява, що ОСОБА_4 зроблено не було.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Такі вимоги передбачені Інструкцією, яка затверджена 02 квітня

2012 року, тоді як зведене виконавче провадження відкрито 13 вересня

2011 року.

В суді апеляційної інстанції представник ВДВС пояснив, що зведене виконавче провадження у 2014 році було закрито, а виконавчі листі повернуті ОСОБА_4, в наступному таке рішення скасовано; після цього виконавчі листи неодноразово повертались ОСОБА_4, а судами такі рішення скасовувалися.

Відповідно до ст.. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції встановив, що на даний час продовжується виконання зведеного виконавчого провадження, а тому дійшов правильного висновку, що за таких обставин чотири постанови про повернення виконавчих листів від 11 березня 2015 року щодо стягнення 2 000 грн моральної шкоди, 59 грн 50 коп. судового збору; 30 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 1 392 грн 73 коп. вартість проведення експертизи підлягають скасуванню із зобовʼязанням державного виконавця прийняти їх.

Вимоги ОСОБА_4 в касаційній скарзі щодо скасування постанов ВП № № 46833664, 46834307, 46836607, 46837027, 46834026 від 11 березня 2015 року не заслуговують на увагу суду, оскільки зазначені постанови, винесені в межах виконавчого провадження, не були предметом розгляду ані в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та до не згоди з висновком суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії та бездіяльність Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня О.М. Ситнік