Справа № 215/602/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Мельника Ю.П.

за участю: секретаря - Паращенко В.Д.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначив, що віна - ОСОБА_3, з 09.11.2006 року по 12.09.2010 року (3 роки 8 місяців) виконувала роботу відповідно до трудового договору за спеціальністю електромонтер з обслуговування підстанцій у цеху мереж та підстанцій у ВІДКРИТОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», яке з 04.04.2011 року було перейменовано на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», ідентифікаційний код: 00191023 згідно з ЄДРПОУ.

17.05.2010 року з нею стався нещасний випадок на виробництві, у результаті якого вона отримала тяжкі термічні опіки обличчя, рук та ніг (всього 20% поверхні тіла) від електричної дуги 6000 Вт та загорівшогося одягу.

З 17.05.2010 року вона 3 місяці у важкому стані знаходилась на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні Комунального закладу «Міська клінічна лікарня № 2» з діагнозом: термічні опіки полум'ям електровольтової дуги обличчя 2 ст., верхніх та нижніх кінцівок 3 АБ ст. 20% поверхні тіла, опікова хвороба.

Після нещасного випадку на виробництві у зв'язку з отриманням тяжких термічних опіків шкіри, вона вимушена мінімум по 2 рази на рік проходити стаціонарне лікування у Комунальному закладі «Криворізька міська лікарня № 7», яке триває від 1-го до 2-х місяців на рік.

Крім стаціонарного лікування вона вимушена постійно проходити амбулаторне лікування своєї пошкодженої шкіри у хірурга за місцем проживання.

ВАТ «ПІВНГЗК» організувало спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 17.05.2010 року о 11 годині 50 хвилин у ВАТ «ПІВНГЗК», яке здійснювалося комісією.

У п. 3 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 травня 2010 року о 11 годині 50 хвилин у ВАТ «ПІВНГЗК» від 07.06.2010 року (форма Н-5) комісія з розслідування нещасного випадку встановила, що 17.05.2010 року о 11 годині 50 хвилин під час здійснення оперативного обслуговування ЦПО-2 (підстанції № 67-73) у результаті короткого замикання у відсіку трансформаторів струму СМВ та виникнення електричної дуги ОСОБА_3 отримала термічні опіки обличчя, рук та ніг. Машиною швидкої допомоги о 12-00 год. ОСОБА_3 була направлена до Комунального закладу «Міська клінічна лікарня № 2».

У п. 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 травня 2010 року о 11 годині 50 хвилин у ВАТ «ПІВНГЗК» від 07.06.2010 року, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався з нею, вважається повязаним з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1.

Також, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є:

- начальник зміни ОСОБА_4, яка порушила вимоги пунктів 2.2., 2.3.1., 3.1. Посадової інструкції начальника зміни дільниці електропостачання комбінату цеху мереж та підстанцій та п. 3.5.2. Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, у зв'язку з чим ОСОБА_4 було притягнуто Держгірпромнаглядом до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (що підтверджується п. 6 Акту);

- та вона - ОСОБА_3, які полягають у тому, що вона невірно виконала заходи, щодо підготовки робочого місця, та не використала при цьому захисні засоби (діелектричні рукавиці).

Одразу хоче звернути увагу суду на ту обставину, що ті порушення, які зазначені в акті розслідування, які вона допустила, ніяким чином не пов'язані з виникнення короткого замикання у відсіку трансформаторів струму СМВ та виникнення електричної дуги.

Тобто, сталося саме непередбачене коротке замикання у відсіку трансформаторів струму СМВ та виникла непередбачувана електрична дуга.

Також її було направлено на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня втрати професійної працездатності.

Згідно Довідки МСЕК від 15.09.2010 року (серія 10 ААА № 003882), їй була встановлена 2 група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом та 65 % втрати професійної працездатності, та зазначено, що їй протипоказані всі види праці.

Тобто, з 15.09.2010 року вона була визнана не придатною до роботи за всіма видами праці внаслідок нещасного випадку на підприємстві.

У звязку з цим її 12.09.2010 року, у працездатному віці 51 рік, було звільнено з роботи у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно Довідки МСЕК від 08.10.2014 року (серія 12 ААА № 002056), мені з 01.10.2014 року при повторному огляді була підтверджена 2 (друга) група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом та 65 % втрати професійної працездатності.

Крім того, у Довідці МСЕК від 08.10.2014 року зазначено, що їй протипоказані всі види праці і вона також потребую лікування у травматолога.

Відповідно до Виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 10.09.2014 року Комунального закладу «ЦПМСД № 1» та Виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1836/293 від 04.06.2015 року Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7», після нещасного випадку на виробництві вона отримала термічний опік обличчя 2 ст., рук та ніг 3 ст. (всього 20% поверхні тіла) від полум'я електричної дуги. У неї опікова хвороба у вигляді обтяжних післяопікових гіпертрофічних рубців верхніх та нижніх кінцівок, пост-травматична згинально-розгинальна контрактура 5-х пальців обох рук та міжфалангових суглобів обох кистей. Також у мене порушення функції захвату обох кистей 2-3 ст., довгостроково незагойні рани обох кистей.

Крім того, у неї наявні періодично пекучі болі, сильний зуд, періодично виникають рани на кистях та суглобах, біль та відчуття тяжкості у правій нозі, численні грубі після опікові рубців на кінцівках, утруднення рухів у верхніх кінцівках.

Моральна шкода їй заподіяна у результаті втрати частини здоровя, у звязку з нещасним випадком на виробництві.

Насамперед, завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала та продовжую і далі зазнавати у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказаний нещасний випадок.

У результаті нещасного випадку на виробництві у стані її здоровя виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для неї негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних).

Фізичний біль та страждання, яких вона зазнала та продовжує і далі зазнавати полягають у тому, що кожного дня вона зазнає та терпить: пекучі болі, сильний зуд, біль від періодично відкритих ран на кистях та суглобах, біль та відчуття тяжкості у правій нозі, утруднення рухів в обох руках.

Крім того, моральні страждання вона зазнала та продовжує і далі зазнавати: через після опікові гіпертрофічні рубці на обох руках та обох ногах, через пост-травматичну згинально-розгинальну контрактуру 5-х пальців обох рук та порушення функції захвату обох кистей (її пальці рук майже не згинаються у зв'язку з чим вона не може брати руками малі предмети), через довгостроково незагойні рани обох кистей рук, через численні грубі після опікові рубці на обох руках, через порушення кровообігу у правій нозі через опіки.

Усе вищевказане підтверджується Випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 10.09.2014 року Комунального закладу «ЦПМСД № 1» та Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1836/293 від 04.06.2015 року Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7».

Отже вищевказаний фізичний біль та страждання вона вимушена буде кожного дня зазнавати та терпіти на протязі наступних багатьох років, що також свідчить про відсутність у майбутньому повного її фізичного, душевного і соціального благополуччя.

Вона постійно вимушена користуватися противорубцовими гелями, мазями против зуду, а коли на весні та восени у неї відкриваються рани від отриманих тяжких термічних опіків шкіри, то вона вимушена (мінімум по 2 рази на рік) проходити стаціонарне лікування у Комунальному закладі «Криворізька міська лікарня № 7», яке триває від 1-го до 2-х місяців на рік. Крім того, коли відкриваються рани, я вимушена постійно приймати знеболюючи препарати.

Також, крім стаціонарного лікування вона вимушена постійно проходити амбулаторне лікування своєї пошкодженої шкіри у хірурга за місцем проживання.

Також, у результаті нещасного випадку на виробництві, у 51 рік був порушений її звичайний спосіб життя.

У звязку з тим, що у 2010 році вона була визнана не придатною до роботи за всіма видами праці внаслідок нещасного випадку на виробництві, її 12.09.2010 року (у працездатному віці 51 рік) було звільнено з роботи у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, п. 2 ст. 40 КЗпП України. Тобто, у працездатному віці я вже не могла працювати.

Більш того, у працездатному віці, враховуючи її травми та захворювання, вона не тільки не може працювати, але й не може виконувати навіть домашню роботу, яку вона виконувала раніше.

Через втрату свого здоровя їй у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога (приходиться звертатися до оточуючих її людей за допомогою) і усвідомлюючи це, вона також зазнає моральних страждань. Наприклад, у звязку з ранами від опіків рук та ніг, а також у звязку з обмеженням рухів пальців обох рук, їй кожного дня тяжко навіть самостійно одіватися, митися, готувати, вбирати, тобто все те, що робить кожного дня звичайна жінка. І це кожного дня.

Після нещасного випадку на виробництві, вона постійно відчуває свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими її людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя.

Вона не може через опіки носити звичайний одяг, вимушена постійно у теплу пору року носити одяг, який прикриває рани та шрами на її руках та ногах, що безперечно призводить до дискомфорту та моральних страждань.

Передумовою для поліпшення її стану здоровя є постійне санаторно-курортне та медикаментозне лікування, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Все вищевказане спричинило втрату повноцінного (якісного) життя у віці 51 рік, що безперечно призвело та надалі призводить до завдання їй моральної шкоди (моральних страждань).

Крім того, після нещасного випадку на виробництві, у кінці 2010 року її чоловік покинув (не захотів жити разом з людиною, яка має опіки на обличчі, руках та ногах, офіційно наш шлюб був розірваний 05.11.2013 року), що також безперечно призвело та надалі призводить до завдання їй моральної шкоди (моральних страждань).

Враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди для працівників, які втратили професійну працездатність, повинен бути значно вищим, порівняно з розміром відшкодування моральної шкоди для працівників, які не втратили професійної працездатності, тобто вищим, ніж двісті розмірів мінімальної заробітної плати (275 тис. 600 гривень), вона оцінюю заподіяну їй моральну шкоду у сумі 892 тис. 944 гривень.

Вважає, що вищевказана сума у розмірі 892 944 грн. є справедливою компенсацією за завдану їй моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона вимушена кожного дня зазнавати та терпіти у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказані тяжкі термічні опіки обличчя, рук та ніг.

Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь вказану суму.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи в його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що дійсно

Із копії трудової книжки, наданої позивачкою, видно, що ОСОБА_3 у 1976 р. закінчила ГПТУ №33 м. Кривого Рога за професією електромонтажник і тривалий час працювала в різних підприємствах та установах за даною професією.

У 2007 р. вона пройшла додаткове професійно-технічне навчання на курсах перепідготовки ВПК ВАТ «ПІВНГЗК» за професією «електромонтер з обслуговування підстанцій» і у період з 19.09.2006р. по 12.09.2010р. працювала на підприємстві відповідача електромонтером з обслуговування підстанцій 3-4 розряду дільниці з оперативного обслуговування підстанцій цеху мереж та підстанцій (ЦМП). Таким чином, позивачка мала значний досвід роботи з обслуговування електроустановок споживачів.

17.05.2010р. об 11.50 год. під час виконання роботи за нарядом з нею стався нещасний випадок: внаслідок короткого замикання та виникнення електричної дуги вона отримала термічні опіки обличчя, рук та ніг.

Наказом начальника Криворізького гірничопромислового теруправління Держгідропромнагляду України від 20.05.2010р. №67 була створена комісія із спеціального розслідування нещасного випадку, яка у період з 21.05.2010р. по 07.06.2010р. провела спеціальне розслідування нещасного випадку з позивачем, дійшла висновку про те, що даний нещасний випадок повязаний з виробництвом та склала Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 14.06.2010 р. (надалі - «Акт ф. Н-5») і Акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 14.06.2010р . №7/У (надалі - «Акт ф.Н-1»).

Висновки комісії щодо обставин та причин нещасного випадку викладені в Акті ф. Н-5.

Так, згідно з п. З Акту ф. Н-5, у робочу зміну з 08.00 год. до 20.00 год. 17.05.2010 р. позивачка здійснювала оперативне обслуговування закріпленої зони об єктів енергопостачання ЦПО-2, підстанції 67-73. О 10.20 год. в.о. начальника дільниці ОСОБА_5 видала їй наряд-допуск №106 на перевірку пристроїв СМВ комірки ЗО та СР комірки 28 підстанції №70, у якому був чітко вказаний порядок оперативних перемикань, які вона повинна була виконати у певній послідовності, та оформити їх на бланку перемикань. Згідно з п.3.26 «Інструкції з охорони праці №16.577-09 для електромонтера з обслуговування підстанцій ЦМП» вона повинна була про свої дії доповісти по телефону.

Але фактично позивачка не виконала зазначене перемикання, не встановила переносне заземлення, а приступила до їх виконання не використовуючи при цьому діелектричні рукавички. Внаслідок помилкових дії позивачки при здійсненні нею перемикань сталось коротке замикання у відсіку трансформаторів струму комірки 30 СМВ та виникнення електричної дуги , в результаті чого позивачка отримала опіки.

Таким чином, відповідач вважає, що нещасний випадок з позивачкою стався саме з її вини.

Вина позивачки (тобто її психологічне ставлення до своїх неправомірних дій) мала місце, як у формі прямого умислу, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій, їх небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Таким чином, вина відповідача ПАТ «ПІВНГЗК» у тому, що з позивачкою стався нещасний випадок, відсутня.

Оцінюючи розмір моральної шкоди у сумі 898 944 грн., позивач виходила не із засад розумності та справедливості, враховуючи обставини нещасного випадку, наявність власної вини та критерій судової практики за аналогічними спорами, тому вважають такий підхід є необґрунтованим не позбавленим правового змісту

На підставі вищевикладеного, просять відмовити ОСОБА_3 у задоволені позовних вимог до ПАТ «ПІВНГЗК» про стягнення моральної шкоди у повному обсязі.

Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_3 дійсно у період з 19.09.2006р. по 12.09.2010р. працювала на підприємстві відповідача електромонтером з обслуговування підстанцій 3-4 розряду дільниці з оперативного обслуговування підстанцій цеху мереж та підстанцій (ЦМП) а.с.24.

17.05.2010р. об 11.50 год. під час виконання роботи за нарядом з нею стався нещасний випадок: внаслідок короткого замикання та виникнення електричної дуги вона отримала термічні опіки обличчя, рук та ніг а.с.10-16.

ВАТ «ПІВНГЗК» організувало спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 17.05.2010 року о 11 годині 50 хвилин у ВАТ «ПІВНГЗК», яке здійснювалося комісією.

У п. 3 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 травня 2010 року о 11 годині 50 хвилин у ВАТ «ПІВНГЗК» від 07.06.2010 року (форма Н-5) комісія з розслідування нещасного випадку встановила, що 17.05.2010 року о 11 годині 50 хвилин під час здійснення оперативного обслуговування ЦПО-2 (підстанції № 67-73) у результаті короткого замикання у відсіку трансформаторів струму СМВ та виникнення електричної дуги ОСОБА_3 отримала термічні опіки обличчя, рук та ніг. Машиною швидкої допомоги о 12-00 год. ОСОБА_3 була направлена до Комунального закладу «Міська клінічна лікарня № 2».

У п. 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався з позивачем, вважається повязаним з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1.

Також, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є:

- начальник зміни ОСОБА_4, яка порушила вимоги пунктів 2.2., 2.3.1., 3.1. Посадової інструкції начальника зміни дільниці електропостачання комбінату цеху мереж та підстанцій та п. 3.5.2. Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, у зв'язку з чим ОСОБА_4 було притягнуто Держгірпромнаглядом до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (що підтверджується п. 6 Акту);

- та позивач - ОСОБА_3, які полягають у тому, що вона невірно виконала заходи, щодо підготовки робочого місця, та не використала при цьому захисні засоби (діелектричні рукавиці) а.с.10-16.

Згідно Довідки МСЕК від 15.09.2010 року (серія 10 ААА № 003882), їй була встановлена 2 група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом та 65 % втрати професійної працездатності, та зазначено, що їй протипоказані всі види праці а.с.27

Згідно Довідки МСЕК від 08.10.2014 року (серія 12 ААА № 002056), мені з 01.10.2014 року при повторному огляді була підтверджена 2 (друга) група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом та 65 % втрати професійної працездатності а.с.26.

Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, повязаних з виконанням трудових обов'язків.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством.

Преамбулою Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII зі змінами і доповненнями (далі Закон N 2694-XII) встановлено, що цей Закон N 2694-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Вищезазначені вимоги конкретизуються, зокрема, у ч. 4 ст. 153 КЗпП України, у якій зазначається, що власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

За змістом ч.ч.1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи.

До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці», Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 14 червня 2010р. (а.с.10-16), виписок МСЕК а.с.26,27, виписок із медичної карти хвороби ОСОБА_3 (а.с.29-31) - суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність позову.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 65% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства Північний гірничозбагачувальний комбінат» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 45 000 грн. та судові витрати по справі.

На підставі ст. ст. 153 КЗпП України, ст..1167 ЦК України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Північний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 45000,00 гривень. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана всіма учасниками по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: