Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ шляхом визнання права власності на його частку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати 20/27 частини житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 10/27 частини житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року у задоволенні позову - відмолено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Визнано 20/27 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 право власності на 10/27 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 - за кожним.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування до даних правовідносин положень ст.ст. 22, 24, 28 КпШС України який був чинний на час виникнення правовідносин, оскільки спірне майно придбано за договором купівлі-продажу у червні 1999 року.

Апеляційним судом встановлено, що грошові кошти у сумі 12 000 грн були отримані від реалізації квартири матері відповідача проте, жодних доказів того, що дані кошти були витрачені на придбання в особисту власність спірної частини будинку відповідачем не надано, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що спірна частина житлового будинку є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та підлягає поділу у рівних частинах між сторонами спору.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ шляхом визнання права власності на його частку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ