Справа № 517/393/16-ц
Провадження № 2/517/254/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря Мельниченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Захарівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, померлої 14 квітня 2012 року в місті Одеса, право приватної власності на земельну ділянку площею 4,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Фрунзівського (тепер Захарівського) району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0263.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначена земельна ділянка раніше належала чоловіку спадкодавця і батьку позивача ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, на якому є відмітка нотаріуса про перехід до спадкодавця права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, на цьому державному акті відсутня відмітка про реєстрацію за спадкодавцем права власності на земельну ділянку територіальним органом Держземагентства у звязку з чим нотаріус своєю постановою від 25 грудня 2015 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну ділянку.

У судове засідання позивач та його представник не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити (а.с. 97, 103).

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати при вирішені справи право на спадщину доньки спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 100).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 302158, в м. Одеса 14 квітня 2012 року померла спадкодавець ОСОБА_3 (а.с. 35).

Згідно із копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090470, виданого на імя ОСОБА_4 25 березня 2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю за № 59, у його власності перебувала земельна ділянка площею 4,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Фрунзівського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0263 (а.с. 67).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 червня 2009 року у спадковій справі № 92/2009 за реєстровим номером 1085 Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, спадкодавець успадкувала цю ділянку після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 23 квітня 2008 року (а.с. 7).

У вище вказаному державному акті виданого на імя ОСОБА_4 є відмітка нотаріуса про перехід до ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку на підставі цього свідоцтва (зв. а.с. 67).

Постановою державного нотаріуса Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 25 грудня 2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину вище вказану земельну ділянку за законом у звязку відсутністю у державному акті відмітки територіального органу Держземагенства про перехід права власності на земельну ділянку (а.с. 68).

З заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 508/2012 до майна померлої ОСОБА_3, заведеної Фрунзівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, наданої ОСОБА_6, яка є рідною донькою померлої вбачається, що вказану спадщину вона не приймає, на неї не претендує і не буде звертатись до суду про продовження строку для прийняття спадщини, не заперечує, щоб все спадкове майно оформлялось на імя позивача (а.с. 34).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оцінюючи з правової точки зору встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спадкодавець у порядку спадкування набула право на зазначену вище земельну ділянку, яка за приписами частини 1 статті 1223 і частини 5 статті 1268 ЦК стала належати їй з часу відкриття спадщини, що підтверджено вказаними вище свідоцтвом про право на спадщину та відміткою нотаріуса на державному акті.

Оскільки позивач прийняв її спадщину, то він також набув на неї право з часу відкриття.

Спадкодавець не залишила заповіт щодо свого майна і тому її спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України, є діти, з яких дочка ОСОБА_7 відмовилась від прийняття вказаної спадщини і права на цю спадщину не набула.

Пунктом 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, також встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частинами 2 і 6 статті 126 ЗК України в редакції, що діяла на час видачі спадкодавцю свідоцтва про право на спадщину, передбачено, що на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа.

Відповідно до діючого на час видачі спадкодавцю свідоцтва Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року № 439, для реєстрації права на земельну ділянку спадкодавцю було необхідно подати вказаний державний акт та свідоцтво до територіального органу Держземагенства за місцем знаходження земельної ділянки, який проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї передбаченого цим Порядком змісту.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки, спадкодавець за життя не зробила зазначену вище відмітку і це є перешкодою отримання позивачем у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, то його право необхідно визнати за судовим рішенням.

Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:001:0263, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради, після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII офіційно перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район.

Керуючись статтями 328, 1216, 1217, 1218 ЦК України, статтею 125 ЗК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Захарівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, померлої 14 квітня 2012 року в місті Одеса, право приватної власності на земельну ділянку площею 4,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Захарівського (колишня назва - Фрунзівського) району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0263.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: