УхвалА

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення суми, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 25 квітня 1995 року по 31 березня 2010 року він працював у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») на різних посадах.

Вказував про те, що у 2012 році він дізнався, що відповідач порушував законодавство України у частині виплати заробітної плати за час щорічних відпусток. 10 травня 2012 року відповідачем було виплачено йому заробітну плату за час щорічних відпусток за період з 1995 року по 2010 рік у розмірі 667 грн 76 коп. Вважав, що при звільненні з підприємства відповідач не провів з ним остаточного розрахунку.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з ПАТ «Євраз Суха Балка» на його користь: компенсацію втрати частини заробітної плати за час відпусток у зв'язку із порушенням строку її виплати у розмірі 624 грн 94 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 142 248 грн 96 коп.; моральну шкоду завдану винними діями відповідача у зв'язку із порушенням законодавства про оплату праці у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивач звільнився у березні 2010 року, ПАТ «Євраз Суха Балка» добровільно 10 травня 2012 року виплачено йому заборгованість із заробітної плати за період з 1995 року по 2010 рік, а саме відкоригувало заробітну плату за час відпусток, тому підстав для стягнення компенсації втрати частини доходів згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» немає, оскільки така компенсація передбачена у разі невиплати перерахованої заробітної плати (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»).

Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись до суду про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки позивачу відповідач добровільно виплатив суму 10 травня 2012 року, а позивач звернувся до суду у квітні 2014 року, то зазначений строк пропущено без поважних причин і про застосування цього строку заявив відповідач.

У зв'язку з наведеним безпідставними є посилання касаційної скарги на неврахування судом рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 та постанов Верховного Суду України, оскільки вони не спростовують законність судових рішень.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.П.Штелик