АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/8210/15-ц Головуючий суддя І інстанції Аркатова К. В.
Провадження № 22-ц/790/2642/16 Суддя доповідач Трішкова І.Ю.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про виплату заробітної плати
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 31307 грн. за період часу з 01.06.2011 року по 08.12.2011 року, середній заробіток за час затримки розрахунку на за період часу з 09.12.2011 року по 14.05.2015 року в сумі 238369,97 грн., грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7500 грн., моральну шкоду - 10000 грн., посилаючись на те, що 11.05.2010 року він прийнятий на роботу до Харківського монтажного управління ВАТ «Теплоенергомонтаж», яке в подальшому перетворено та перейменоване на ПАТ «Теплоенергомонтаж». 08.12.2011 року звільнений з підприємства за власним бажанням. Розмір заробітної плати за час роботи на підприємстві складав 5000 грн. з десятигодинним робочим днем з понеділка по п'ятницю, а також восьмигодинним робочим днем у суботу. На день звільнення відповідач нарахував, однак не виплатив йому заробітну плату за період часу з 01.06.2011 року по 08.12.2011 року. Також при звільненні не виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку за півтора року роботи підприємстві. Його письмове звернення від 12.08.2013 року про необхідність виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку залишено без уваги та відповіді, компенсація втрати частини грошового доходу у зв'язку з порушенням термінів виплати йому підприємством не нараховувалася та не виплачувалася. Крім того, протиправними діями відповідача, на його думку, завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, тобто психічних та психологічних переживаннях, що обумовлені неможливістю матеріально забезпечити родину, придбати необхідні побутові речі, їжу, ліки, сплатити комунальні послуги, втраті нормальних життєвих зв'язків, тобто внаслідок відсутності грошових коштів, необхідних для відпочинку, забезпечення дозвілля. Порушення його прав відповідачем вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя, він мав позичати гроші у друзів та рідних, пристосовуватися до постійного браку коштів, заощаджувати на купівлі товарів першої необхідності, відмовитися від відвідування будь - яких міць відпочинку.

Відповідач у судове засідання не з'явився.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Теплоенергомонтаж» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 3430,29 грн., витрати на відрядження 3000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Теплоенергомонтаж» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі поставлено питання про зміну рішення суду щодо суми стягнення, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 11.05.2010 року прийнятий на роботу до Харківського монтажного управління «Теплоенергомонтаж», яке в подальшому перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Теплоенергомонтаж» на посаду директора по виробництву - головного інженера (наказ № 29 від 11.05.2010 року), звільнений 08.12.2011 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ № 116 від 08.12.2011 року).

Згідно довідки ПАТ «Теплоенергомонтаж» № 25 від 15.12.2015 року сума заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 складає 6430,29 грн., з них 3430,29 грн. - заробітна плата; 3000 грн. - витрати на відрядження.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник відповідача пояснив, що у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінальної справи у ХМУ ПАТ«Теплоенергомонтаж» були вилучені бухгалтерські документи щодо виплати заробітної плати. У відповідача є дані про наявність заборгованості за заробітною платою саме у тому розмірі, який зазначений у довідці, яка надана суду. Інших даних про наявність заборгованості відповідач не має, оскільки ОСОБА_1 був працівником в Харківському монтажному управлінні.

За клопотанням позивача був наданий запит до Дергачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, але була отримана відповідь про те, що були вилучені тільки документи за 2013 рік, за 2011 рік документи не вилучались.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що доведена заборгованість по заробітній платі тільки у сумі 6430,29 грн..

Оскільки відсутні дані про розмір заробітної плати позивача, час отримання, неможливо з'ясувати, з чого складається заборгованість та за який проміжок часу, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В суді апеляційної інстанції зазначені питання також неможливо було встановити, тому судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: