Справа№592/5820/16-ц
Провадження №2/592/1847/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Грох Т.А.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

в с т а н о в и в:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є її сином. Вона є непрацездатною за віком, проживає одна, має незадовільний стан здоров'я: у 2014 році перенесла неврологічне захворювання - інсульт, страждає на цукровий діабет та інші захворювання. У зв'язку зі станом здоров'я та похилим віком потребує матеріальної допомоги, отримує пенсію у мінімальному розмірі 1286 грн. Син ухиляється від надання матеріальної допомоги, не надає фізичної допомоги. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має. За своїм віком та станом здоровся може надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що у зв'язку з станом здоров'я і перенесеним інсультом з метою отримання соціальних послуг звернулася до фірми «Надія» та будинку пристарілих. Їй повідомили, що оскільки в неї є син послуги будуть платні: у фірмі «Надія» 400 грн. у будинку пристарілих до 4000 грн. щомісячно. Вона отримає мінімальну пенсію і таких коштів на сплату послуг не має. Вони щомісяця витрачає значні кошти на лікування, кожні півроку проходить стаціонарне лікування після перенесеного інсульту. Родина сина проживає з нею у одному будинку, в іншій квартирі, проте жодної допомоги їй не надає. Інших дітей та близьких родичів, які б могли надавати їй допомогу не має. Просила позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував. Суду зазначив, що він не працює, джерела доходів не має, перебуває на утриманні дружини, яка має ряд хронічних захворювань. У 1974 році позивач побила його, внаслідок чого він отримав психологічну травму. В період з 1976 по 1988 роки він проживав з батьками, у будинку були постійні сварки, у його вихованні мати участь практично не брала, до 8 років проживав у баби до школи пішов на рік пізніше однолітків. У 1985-1986 роках перебував на обліку в дитячій кімнаті міліції. Мати періодично вижинала з дому, не забезпечувала належного харчування, принижувала і ображала. Позивач не забезпечила йому доступу до освіти. Зазначає, що вказані обставини свідчать про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач звертаючись з позовом намагається зруйнувати його сім'ю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України наданих у п. 21 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

Судами встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю відповідача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 43).

Позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою, з 16.11.2004 р. є пенсіонером за віком, розмір її пенсії станом на 01.07.2016 р. становить 1287 грн. 56 коп. (а.с. 26). Позивач зареєстрована і проживає у квартирі 3 «а» по вул. 1-ша Залізнична 6 - одна. Позивач, інших дітей, окрім відповідача, чоловіка та інших близьких родичів не має (а.с. 28).

Позивач має хронічні захворювання, перебуває на «Д» обліку КУ «СМКЛ» № 1 ІІ поліклінічне відділення з діагнозом: ішемічна хвороба серця і дифузний кардіосклероз. Церебральний атеросклероз (наслідки перенесеного інфаркту головного мозку 11.08.2014 р.) з помірними вираженими порушеннями статики та ходи; вторинна артеріальна гіпертензія; цукровий діабет. У період з 11.08.2014 р. по 22.08.2014 р. та з 13.02.2015 р. по 01.03.2015 р. ОСОБА_1 внаслідок перенесеного інфаркту головного мозку проходила стаціонарне лікування у медичних закладах, потребує прийняття медичних препаратів (а.с. 27, 49 - 52).

Відповідач є працездатною особою, не працює, інформація про його доходи за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. у центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України відсутня. У 4 кварталі 2015 року мав дохід у розмірі 3400 грн. від ТОВ «Топаз» (а.с. 33, 35).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для осіб, які втратили працездатність в період з 01.05.2016 р. по 01.12.2016 р. становить 1130 грн.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію у розмірі 1287 грн. 56 коп., що лише на 157 грн. перевищує прожитковий мінімум.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що ОСОБА_1 окрім пенсії має інші доходи - працює в ТОВ «Моноліт-С», отримує субсидію від держави.

Позивач категорично заперечує факт роботи, а відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отримання від держави ОСОБА_1 щомісячної пенсії в розмірі 1287 грн. 56 коп., яка лише на 157 грн. перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, само по собі не свідчить, що позивач є матеріально забезпеченою особою та не потребує від відповідача матеріальної допомоги.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, що його мати отримує від держави субсидію, і це є її додатковим доходом. Зазначений факт свідчить про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а держава в особі відповідного органу соціального захисту населення надає соціальну допомогу у виді субсидії.

Таким чином суду не надано належних та допустимих доказів, які в вказували, що позивач має інший дохід окрім пенсії.

Вирішуючи спір суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 має захворювання у виді остеохондрозу поперекового відділу хребта, не працює, його дружина ОСОБА_3 перебуває у центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, має захворювання, внаслідок яких проходила лікування. Проте зазначені обставини не звільняють відповідача від обов'язку утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги.

Перевіривши доводи відповідача про ухилення матері від виконання своїх обов'язків щодо нього (ст. 204 СК) суд дійшов висновку, що вони не знайшли свого підтвердження.

Так, допитані за клопотанням ОСОБА_2 свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували на наявність з підліткового віку поганих відносин між сином та матір'ю, проте зазначені обставини не свідчать про неналежне виконання позивачем своїх батьківських обов'язків.

Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, обставин що стосуються предмету доказування по справі суду не підтвердили. Свідок ОСОБА_8 пояснила, що після перенесеного оперативного втручання надавала допомогу позивачу, три дні сиділа поруч з нею у лікарні, оскільки більше нікому було.

Ненадання допомоги ОСОБА_2 своїй матері - ОСОБА_1 відповідач також не заперечував.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у позивача можливості одержання утримання від інших осіб, матеріальне та сімейне становище відповідача.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - з відповідача слід стягувати аліменти на утримання його непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно.

Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено присудження аліментів на користь батьків з дня подачі позову, тому аліменти підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 413 грн. 40 коп. (551,20 грн. х300 грн./400 грн.).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 і 214 ЦПК України, ст.ст. 202 - 205 Сімейного кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Суми, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Суми, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап