Ухвала

03 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Леванчука А.О., СитнікО.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Економкомфорт» (далі - ТОВ «Економкомфорт»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 18 липня 2013 року вона звернулась до відповідача за наданням позики та як на необхідну умову для отримання коштів сплатила вступний внесок у розмірі 5 600 грн. Після сплати вступного внеску, 18 липня 2013 року, між нею та відповідачем було укладено договір № 01485, згідно з умовами якого відповідач за плату зобов'язався забезпечити дбайливе оформлення договору про її участь в програмі адміністрування придбання товарів з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої її участі у програмі. Того ж дня між нею та відповідачем також було укладено договір № 01485/13, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався від її імені та за плату за її рахунок вчинити певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору, а саме: надати їй як учаснику програми безвідсоткову позику у розмірі 80 тис. грн. Вказувала, що у подальшому нею було здійснено ряд поточних платежів за договором № 01485/13, проте позики вона не отримала.

Посилаючись на те, що зазначені договори і додатки до них не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є несправедливими, вводять споживача в оману нечесною підприємницькою практикою, а відповідач не має повноважень на здійснення господарської діяльності по наданню фінансових послуг, просила визнати зазначені договори від 18 липні 2013 року недійсними та стягнути з відповідача на її користь 8 512 грн 41 коп. сплачених нею коштів.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року скасовано в частині відмови у позові ОСОБА_4 до ТОВ «ЕкономКомфорт» про визнання недійсним договору від 18 липня 2013 року № 01485 та в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсними договір від 18 липня 2013 року № 01485 та договір від 18 липня 2013 року № 01485/13, а також додатки № 1 та № 2 до вказаного договору від 18 липня 2013 року № 01485/13, укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «ЕкономКомфорт».

Стягнуто з ТОВ «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_4 8 512 грн 41 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Останнім рішенням апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року скасовано та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2016 року вказану касаційну скаргу призначено судді-доповідачу Гвоздику П.О.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року № 139/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гвоздика П.О. у відповідності до Постанови Верховної Ради України № 4697-1 від 05 липня 2016 року «Про звільнення суддів», у результаті чого 18 липня 2016 року зазначену скаргу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року призначити до судового розгляду на 19 жовтня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік