Справа № 500/996/16-ц
Провадження № 2/500/1564/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 міської ради Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської ради Одеської області, ОСОБА_5 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 11.07.2015 року, право власності на: квартиру №5, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 51 Перекопської дивізії, будинок № 2;садовий будинок №205, який розташований в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, Садове товариство «Меліоратор», мотивуючи тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру на імя ОСОБА_6. Також, є невідповідність інформації у документах про тип обєкта садового будинку та відсутня підстава зміни адреси місцезнаходження нерухомого майна. У свідоцтві про право власності №201 обєкт нерухомого майна товариство «Меліоратор» за адресою в м. Ізмаїл Одеської області, а у довідці про право власності садове товариство «Меліоратор» за адресою в с. Ларжанка Ізмаїльського району.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Одеської області у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності №201 від 21.09.1993р., зареєстрованого ОСОБА_2 МБТІ в книзі реєстру за №2-184, садовий будинок №205, який знаходиться в м. Ізмаїлі в товаристві «Меліоратор», належить на праві особистої власності ОСОБА_6 (а.с. 16).

ОСОБА_7 довідки №111 від 02.02.2016р. спадковий садовий будинок №205 знаходиться за адресою: Ізмаїльський район, с. Ларжанка, садове товариство «Меліоратор» (а.с. 17).

ОСОБА_7 реєстраційного посвідчення на домоволодіння, які належать державним, кооперативним, міським органам, підприємствам та організаціям №52 від 03.06.1998р., виданого ОСОБА_2 МБТІ, квартира АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі рішення Виконкому ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів № 830 від 31.12.1976р. та записано в реєстрову книгу № 63е стр. 12 (а.с. 20), що, також, підтверджено довідкою № 112 від 02.02.2016р. КП «ОСОБА_2 МБТІ» (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 507899 від 11.07.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6 померла 11.07.2015 року.

Після смерті ОСОБА_6, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: квартира №5, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 51 Перекопської дивізії, будинок № 2; садовий будинок №205, який розташований в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, Садове товариство «Меліоратор».

Відповідно до заповіту, посвідченого 03.08.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_6 заповіла усе своє майно ОСОБА_4 (а.с. 11).

ОСОБА_7 із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43041220 від 23.02.2016р. заповіт ОСОБА_6 є чинним (а.с. 10).

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_6, відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає; інших спадкоємців також не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса, що підтверджено відповідною заявою.

На звернення ОСОБА_4 до державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Одеської області з приводу видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру на імя ОСОБА_6, так як відповідно до п.2.2 підп. «д» Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб (наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 року за №56, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року №31/1056), при реєстрації обєктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення. На імя фізичної особи ОСОБА_6 не могло бути видане ОСОБА_2 міжміським бюро технічної інвентаризації 03.06.1998 року за № 52 реєстраційне посвідчення. Також, є невідповідність інформації у документах про тип обєкта садового будинку та відсутня підстава зміни адреси місцезнаходження нерухомого майна. У свідоцтві про право власності №201 обєкт нерухомого майна товариство «Меліоратор» за адресою в м. Ізмаїл Одеської області, а у довідці про право власності садове товариство «Меліоратор» за адресою в с. Ларжанка Ізмаїльського району.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_7 із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

ОСОБА_7 ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

ОСОБА_7 із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_7 п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.2.2. Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 р. №56 (який був чинний на момент видачі на імя ОСОБА_6 реєстраційного посвідчення №52 від 03.06.1998р.) реєстрація проводиться в такому порядку: а) заявник подає до бюро технічної інвентаризації два примірники правовстановлюючого документу (оригінал та копію); б) відповідальний працівник бюро технічної інвентаризації вивчає законність та повноту документів і на підставі їх робить відповідний запис в реєстрову книгу; в) адреса об'єкта, що реєструється, записується в повуличний алфавітний журнал (додаток N 2); г) прізвище, ім'я та по батькові власників об'єктів нерухомого майна, що належить фізичним особам, вносяться в алфавітний журнал або картотеку (додатки N 3, 4); д) при реєстрації об'єктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення (додаток N 7); е) на оригіналі правовстановлюючого документа робиться реєстраційний напис (додаток N 5). Якщо на правовстановлюючому документі немає місця для реєстраційного напису, то видається реєстраційне посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа (додаток N 6); ж) на копії правовстановлюючого документа робиться відмітка про реєстрацію з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; з) до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлюючого документа, довідка про належність об'єкта нерухомого майна, в якій записується: прізвище або найменування власника, назва і зміст правовстановлюючого документа, число і місяць реєстрації з підписом особи, яка відповідає за реєстрацію.

Тобто з п.п. «е» п.2.2 Правил вбачається, що видача спадкодавцю зазначеного реєстраційного посвідчення №52 від 03.06.1998р. відповідало приписам чинного на момент його видачі законодавства та є належним доказом державної реєстрації вказаної частині спадкового майна.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_7 інформаційної довідки КП «ОСОБА_2 МБТІ» №429 від 28.03.2016р. відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «ОСОБА_2 МБТІ» на обєкт нерухомості по вул. 51-ої Перекопської дивізії, 2 в м. Ізмаїлі Одеської області станом на 31.12.2012р. власником квартири №5 зареєстрована ОСОБА_9 (рос. Мовою) (1/1 частка) на підставі реєстраційного посвідчення №52 від 03.06.1998р., видане ОСОБА_2 МБТІ, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі №63е/12 від 03.06.1998р. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «ОСОБА_2 МБТІ» на Садове товариство «Меліоратор» в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області станом на 31.12.2012р. власником садового будинку №205 зареєстрована ОСОБА_9 (рос. Мовою) (1/1 частка) на підставі свідоцтва про право власності №201 від 21.09.1993р., видане ОСОБА_2 МБТІ, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №2/184 від 21.09.1993р.

Судом встановлено, що на імя позивача спадкодавцем складено заповіт; позивач прийняв спадщину після померлої шляхом подання відповідної заяви; осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_6, немає. З огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ОСОБА_7 вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської ради Одеської області, ОСОБА_5 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 11.07.2015 року, на:

- квартиру №5, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 51 Перекопської дивізії, будинок № 2;

- садовий будинок №205, який розташований в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, Садове товариство «Меліоратор».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2016р.

Суддя: ОСОБА_10