У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного договору від 19 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 16 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зобов'язання належним чином відповідач не виконувала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 30 вересня 2015 року становить 24 488,59 грн та складається з наступного: 15 286,33 грн - заборгованість за кредитом; 7 559,95 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; штрафи: 500 грн - фіксована частина та 1 142,31 грн - процентна складова.

За наведених обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 488,59 грн та судові витрати.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.09.2011 року в сумі 24 488, 59 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» понесені судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 218 грн.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року змінено.

Зменшено розмір стягнення заборгованості за кредитним договором з 24 488 грн 59 коп. до 23 346 грн 28 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, просить поновити строк касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій з посиланням на поважність причин пропуску цього строку та відстрочити сплату судового збору у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем.

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущений особою, яка подала касаційну скаргу, з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Відповідно до правил ч. ч. 1 і 3 ст. 82 ЦПК України і ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Оскільки з наведених особою, яка подала касаційну скаргу, доводів вбачаються підстав для звільнення її від сплати судового збору, ОСОБА_2 слід звільнити від сплати судового збору за звернення з даною касаційною скаргою.

Разом з тим, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитом проведено позивачем згідно з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами, з врахуванням сплачених щомісячних платежів. Правильність проведення розрахунку стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростована, будь-яких клопотань з цього приводу, зокрема і про проведення відповідної експертизи стороною відповідача не заявлено.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання, зокрема за несвоєчасну сплату платежів за будь-якими з грошових зобов'язань.

Отже, вбачається, що вказані штрафи є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Відтак, підстав для стягнення штрафу у розмірі 1 142,31 грн, як процентної складової не має.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій не дають підстав для висновку, що судами були допущені порушення норм процесуального та матеріального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк касаційного оскарження рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за звернення з даною касаційною скаргою.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г.Іваненко