АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/8805/2016 Головуючий у І інстанції Литвинова І.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої владою, чиновниками, судовою владою,

в с т а н о в и л а

У жовтні 2014 року ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої владою, чиновниками, судовою владою, Державою Україна.

В обґрунтування позовних вимог, зазначав, що суд на користь потерпілих присудив певні майнові, грошові права згідно вимог Конституції України, але потерпілі не можуть отримати присуджені на їх користь грошові суми, що свідчить про бездіяльність та незаконність рішень, дій чиновників, державних виконавчих органів, судової влади.

Посилаючись на те, що потерпілі протягом 20 років вели активний захист на отримання гарантованої ст. 46 Конституції " соціальної допомоги " та отримали правосудні постанови, рішення, які державною виконавчою владою , судом ігноруються та у відповідності до ст. 124 Конституції України не виконані на час звернення до суду за захистом своїх прав, у зв'язку із чим позивачі отримали значну моральну шкоду та фізичні страждання від такого відношення державних органів виконавчої влади, зокрема, погіршився їх стан здоров'я та внаслідок цього є інвалідами 1,2 групи, що призвело до певних змін у їх житті, оскільки їм надавалась не належна соціальна допомога, що гарантована Законом України " Про соціальний захист потерпілих від аварії на ЧАЕС" і мали б на протязі 20 років можливість своєчасно лікуватися, мати належне харчування, а тому за принципом виваженості, розумності та справедливості, позивачі просили відшкодувати на їх користь компенсацію на відшкодуванням моральної шкоди по 51 000,00 грн. кожному та матеріальної компенсації у розмірі 52 791, 00 грн. на користь ОСОБА_2

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої владою, чиновниками, судовою владою відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Позивачі та їх представник і представник відповідача належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду , проте в судове засідання не з'явилися , а тому колегія суддів вважала можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету в Казначействі відкривається відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Казначейство веде бухгалтерський облік та складає звітність про здійснення в установленому порядку безспірного списання коштів державного бюджету.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 11 Закону " Про державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі позивач визначив державу Україна.

Вирішуючи спір про відповідальність держави за невиконання судового рішення, підлягає з'ясуванню питання щодо причини невиконання рішення та визначити державний орган, з вини якого порушено одну із основних засад судочинства, передбачену п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України - обов'язковість рішень суду.

Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Як наголосив Європейський суд з прав людини у рішенні, ухваленому 7 травня 2002 р. у справі "Бурдов проти Росії", для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування.

Судом встановлено, що постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України по Світловодському району, Управління праці та соціального захисту населення Світловодської райдержадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Світловодської міської ради про визнання бездіяльності суб'єктів владних повноважень, стягнення компенсації соціальних грошових коштів та моральної шкоди залишено без задоволення. ( а.с. 47).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2012 року постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2011 року скасовано.

Позовні вимоги за період з 01 січня 1992 року по 27 жовтня 2010 року залишено без розгляду.

Позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно до статей 51, 67 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров'ю, згідно до статей 49, 51 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у розмірі встановленого частиною 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " та провести відповідні виплати з 28 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року , керуючись визначеним законом розміром мінімальної пенсії за віком , встановленим на час виплати з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період.

Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Світловодської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2010 рік згідно статті 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Світловодської районної держаної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2010 рік згідно статті 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено ( а.с. 48).

На підставі вказаного рішення, 26 вересня 2013 року, 25 грудня 2013 року, 06 вересня 2013 року ОСОБА_1 було видано виконавчі листи.

Як встановлено, у відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління у Кіровоградській обл. на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-а-1458/2011, виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 26.09.2013.

16 жовтня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із зазначенням строку його виконання до 22 жовтня 2013 року.

В процесі виконання виконавчого провадження до ВДВС боржником 04.11.2013 було надано лист від 25.10.2013 вих. 3 7617/08-33 про часткове виконання рішення суду в частині нарахування пенсії за період з 28.10.2010 по 01.04 2011 в сумі 573, 86 грн. та повідомлено, що здійснити їх виплату неможливо у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування.

Таким чином, рішення суду виконано в частині здійснення нарахування коштів згідно рішення, а в частині їх виплати не було виконано, при цьому, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість здійснення виплати нарахованих коштів , у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування, оскільки відповідно до норм чинного законодавства, державна установа ( організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов'язаннями коштами, що є в її розпорядженні та згідно з вимогами статей 21, 23, 25, 30 Бюджетного кодексу України, бюджетна установа має відповідати за своїми зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на цілі для погашення певної заборгованості . ( а.с. 130-134).

Крім того, у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області на виконанні також перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-1458/11, 6а/401/35/13 від 25.12.2013 Світловодського міськрайоного суду Кіровоградської області про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Світловодської РДА здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічні одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2010 рік згідно ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат (№ ВП 41407089).

Постановою державного виконавця від 10.01.2014 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа, на підставі вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та боржнику встановлено строк для самостійного виконання рішення. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлені сторонам для відома та виконання.

В ході виконавчого провадження боржником листом від 20.01.2014 за вих. № 03- 02/95-03, повідомлено про виконання рішення суду в частині нарахування коштів згідно виконавчого документа в сумі 4 245 грн., але боржником також повідомлено про відсутність фінансування, що унеможливлює виплату нарахованих коштів.

08.11.2013 державний виконавець звернувся до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з боржника на користь стягувача нарахованих, але невиплачених коштів в сумі 573,86 грн., з метою подальшого виконання даного рішення органами Казначейства відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 263 КАС України та у зв'язку з цим зупинено виконавче провадження.

27.01.2014 державним виконавцем направлено до суду подання про зміну способу і порядку виконання даного рішення, шляхом стягнення з боржника на користь стягувача нарахованих та невиплачених коштів в сумі 4 245 грн. для подальшого виконання рішення суду органами Казначейства. У зв'язку з подачею до суду подання виконавче провадження було зупинено до розгляду питання по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління праці та соціального захисту населення Світловодської районної державної адміністрації повідомило державного виконавця , що рішення суду виконано в частині нарахування коштів згідно виконавчого документа в сумі 4 245 грн. та повідомлено про відсутність фінансування, що унеможливлює виплату нарахованих коштів.

За правилами ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу.

Ухвалами Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2014 року, 24 лютого 2014 року у задоволені подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенка Л.П. про зміну способу і порядку виконання рішень в справі №2-а-1458/11 відмовлено (а.с. 50-54).

Проте відсутні дані про оскарження державним виконавцем зазначених ухвал.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області Борисенка Л.П. від 26 червня 2014 року ВП № 41407089, виконавчий лист №2-а-1458/11, 6а/401/35/13, виданий 25.12.2013 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Світловодської РДА здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічні одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2010 рік згідно ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України " Про виконавче провадження". Одночасно стягувачу роз'яснено порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання в строк до 26.06.2015. Копії даної постанови направлено боржнику та стягувачу разом з оригіналом виконавчого документа. ( а.с. 61, 62).

Зокрема, в подальшому, виконавчий лист Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-а-1458/11 від 26.09.2013 повторно був пред'явлений до примусового виконання і за заявою ОСОБА_1 від 14.10.2014 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області від 16 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-а-1458/11, який виданий Світловодським міськрайонним судом 26.09.2013 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно до ст.ст. 49,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру встановлено ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 28 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року, керуючись визначеним законом розміром мінімальної пенсії за віком, встановленим на час виплати різниці, яка виплачена у цей період. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2010 рік згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи" з урахуванням проведених виплат.( а.с. 111).

Однак, 27.10.2014 боржником подано лист від 23.10.2014 за вих. № 6620/08-33 про часткове виконання рішення суду в частині нарахування пенсії за період з 28.10.2010 по 01.04.2011 в сумі 573,86 гри. та повідомлено, що здійснити виплату нарахованих коштів не є можливим, оскільки відсутнє відповідне фінансування.

За таких обставин, рішення суду як і встановлено раніше виконано лише в частині здійснення нарахування коштів згідно рішення суду, а в частині їх виплати - не може бути виконано боржником за відсутності фінансування.

Як вбачається з поданих в.о. начальника управління ПФУ в м. Світловодськ та Світловодському районі Кіровоградського області доповнень до заперечень , що на підставі постанови про відкриття провадження від 16.10.2013 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. про зобов'язання УПФУ в Світловодському районі здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, згідно ст.ст. 49, 51 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, з розміру встановленого ст. 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 28 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року , керуючись визначеним законом розміром мінімальної пенсії за віком, встановленим на час виплати різниці, яка виплачена у цей період управлінням, проведено відповідний перерахунок в частині нарахування коштів в сумі 573, 86 грн., а виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки згідно з ч. 2 ст. 72 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України ( а.с. 69).

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2011 року у задоволені адміністративної позовної заяви ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Світловодської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в м. Світловодськ про визнання протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень та стягнення в солідарному порядку з відповідачів невиплаченої йому за минулий час неотриманої соціальної допомоги в сумі 206530, 00 грн. і компенсації моральної шкоди в сумі 17000 грн. відмовлено ( а.с. 78).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року постанову Світловодського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.09.2011р. у справі № 2а-876/11 скасовано.

Позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідачів та зобов'язано здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат з урахуванням фактично виплачених сум у цей період, та зобов'язано здійснити нарахування та виплатити позивачу щомісячну додаткову пенсію згідно зі ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2010 рік з урахуванням фактично виплачених сум у цей період.

Позов щодо періоду до 2010 року залишено без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено ( а.с. 79-80).

На виконання вказаної постанови, 15 жовтня 2014 року видано два виконавчі листи № 2-а-876/11 ( а.с. 81,115).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2013 року визнано бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області з питання застосування ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист і громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_6, як ліквідатору І категорії, інваліду 2-ої групи протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодськ Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_6 недоплачену пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року, по дату винесення рішення суду, тобто до 24.06.2010 року, з урахуванням положень ч. 3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної пенсії за віком встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період, як інваліду, щодо якого встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою по ІІ групі інвалідності за статтями 50, 54 того ж Закону . В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено та вирішено питання судових витрат ( а.с. 94-96).

На підставі вказаного рішення, 18 серпня 2014 року ОСОБА_6 видано виконавчий лист № 2-2282/10 ( а.с.114).

Листом Головного управління юстиції у Кіровоградській області УДВС Міністерства юстиції України від 23.01.2015 № Кол-993-03.2 з приводу виконання рішень суду на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 за наслідками розгляду повідомлено представнику позивачів ОСОБА_5, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні також перебував виконавчий лист Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-а-80 від 08.02.2010 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області зробити перерахунок призначеної ОСОБА_6 пенсії з 01.01.2009 року, виходячи з розрахунку 8 мінімальних розмірів державної пенсії за віком та щомісячної додаткової за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% від мінімального розміру державної пенсії за віком, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", установлений у Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, з нарахуванням інших, передбачених діючим законодавством коефіцієнтів, пільг та доплат, на які позивач має право.

А також про зобов'язання відповідача в подальшому, після вступу рішення в законну силу, проводити нарахування ОСОБА_6 державної і додаткової пенсії відповідно до вимог спеціального Закону, застосовуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили

працездатність, та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування", встановлений у Законі "Про державний бюджет України" на відповідний

рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Однак, у зв'язку із фактичним виконанням даного виконавчого документа, державним виконавцем на підставі п. 8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження "

14.04.2010 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, тому не можливо було надати інформацію щодо проведених виконавчих дій, оскільки

відповідно до пп. 9.9 - 9.13 Порядку роботи з документами в органах державної

виконавчої служби матеріали виконавчого провадження знищено згідно акту про

вилучення виконавчих проваджень для знищення від 25.02.2014, у зв'язку із закінченням

терміну їх зберігання.

Одночасно ОСОБА_5 повідомлено , що згідно інформації відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, в результаті перевірки книг обліку виконавчих документів переданих держаним виконавцям даного відділу за 2011-2014 роки та журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за вказаний період, а також згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавчих документів про нарахування та виплату підвищення пенсії на користь ОСОБА_2 на виконання до зазначеного відділу не надходило. При цьому, відповідно до ст. ст. 12, 82 Закону України «Про виконавче провадження» надано інфоромацію, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, встановленому законом ( а.с.130-134).

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Головним розпорядником коштів є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Відповідно до норм чинного законодавства, державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов'язаннями коштами, що є в її розпорядженні та згідно з вимогами статей 21, 23, 25, ЗО Бюджетного кодексу України, бюджетна установа має відповідати за своїми зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, згідно з положеннями абз. 2 пп. 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час винесення постанови ВДВС про відкриття виконавчого провадження) безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників( далі - Порядок).

За змістом абз. 3 п. 2 Порядку (тут і далі - у редакції від 30 січня 2013 року № 45) у тексті цього документа термін «боржник» вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення( п.2 ст. 7 названого Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту резолютивної частини рішень суду, які викладені у виконавчих листах вбачається , що вона носить зобов'язальний характер і не передбачає можливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У той же час, державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернуто виконавчий лист стягувачу у зв'язку з відсутністю коштів у боржника.

Однак, в матеріалах справи відсутні дані про те , що зазначені дії державного виконавця в установленому законом порядку були оскаржені та постановлено судове рішення щодо правомірності чи неправомірності таких дій державного виконавця та відповідно не перевірено чи є відсутність коштів на рахунку боржника поважної причиною та підставою до невиконання рішення суду , яке набрало законної сили і є обов'язковим до виконання.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.28 постанови №6 від 07 лютого 2014 року " Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону "Про виконавче провадження", а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Разом з тим, відповідні органи державної виконавчої служби, що мають статусу юридичної особи не є відповідачами в справі .

За таких обставин , суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав до задоволення позову, оскільки позивачі не надали належних та допустимих доказів щодо протиправних ( неправомірних) рішень , дій чи бездіяльності державного виконавця.

З огляду на зазначене , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_5 відхилити , а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: