Дата документу 14.04.2016 Справа № 554/769/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/769/15-ц

Іменем України Провадження № 2-0/554/48/2016

14 квітня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі:

головуючого судді - Шевської О.І.,

при секретарі - Мальованій В.О.

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила суд встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зазначений як спадкодавець у свідоцтві про право на спадщину, виданому 15 травня 1986 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2635 на ім'я ОСОБА_4, є однією і тією ж особою ОСОБА_3 .

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка зазначена як спадкоємиця у свідоцтві про право на спадщину, виданому 15 травня 1986 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2635 на ім'я ОСОБА_4, є однією і тією ж особою ОСОБА_5.

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка зазначена як спадкодавець у Заповіті, виданому 15 травня 1986 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2637 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є однією і тією ж особою ОСОБА_5.

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, заякою Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 15.05.1986 року Першою державною нотаріальною конторою, 22.05.1990 року здійснено реєстровий запис за № 10990 у книзі № 81 на документі про право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Полтаві по вул. Ломоносова, 6, є однією і тією ж особою ОСОБА_5.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в м. Полтаві, зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіту від ОСОБА_4, посвідченого 15 травня 1986 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2637.

В судове засідання заявниця та представник заявниці не з»явилися, направивши до суду заяву в якій вимоги заяви підтримують в повному обсязі та просять справу слухати без її участі.

Заінтересовані особи, представник Першої Полтавської державної нотаріалної контори , представник приватного підприємства бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», представник реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з»явилися по невідомих суду причинах, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що, 15 лютого 1989 року померла бабуся ОСОБА_1 ( до шлюбу ОСОБА_5) -ОСОБА_5, факт смерті останньої підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 171260, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 28 липня 2010 року, актовий запис № 385 від 15 лютого 1989 року.( а. с. 18 )

За життя ОСОБА_5 на праві власності належав будинок по вул. Ломоносова, 6-а в м. Полтава, що був зареєстрований на підставі свідоцтва про право спадкування за заповітом від 15.05.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, за реєстровим № 3-2635 та відповідно зареєстрований у книзі №81 за реєстровим № 10990 від 22.05.1990 р. в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 15.05.1986 року за реєстровим № 3-2637 від імені ОСОБА_4 - спадкоємцями всього належного їй майна, яке належатиме їй на день смерті призначено в рівних частках ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ( після шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_10.

В липні 2010 року, за для реалізації свого права на спадок ОСОБА_1 звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадку, однак їй було відмовлено у звязку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, при цьому нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виносилась.

14 березня 2014 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадку, відповідно до вище вказаного заповіту, але вдруге їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_1 не прийняла спадщину та не вчинила дії необхідні для прийняття спадщини згідно законодавства, яке діяло на день відкриття спадщини ( а. с. 14 ).

Окрім того у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 14.03.2014 року зазначено, що згідно перевірки архівних даних Алфавітних книг спадкових справ Першої полтавської державної нотаріальної контори за період з 1989 року по 2014 рік включно, виявлено, що спадкова справа після померлої 15.02.1989 року ОСОБА_5 не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Крім того, згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 15.05.1986 року за реєстровим № 3-2637 від імені ОСОБА_4 - спадкоємцями всього належного їй майна, яке належатиме їй на день смерті призначено в рівних частках ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ( після шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_10 ( а. с. 15). Інших спадкоємців за цим заповітом немає. Встановити, чи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили дії необхідні для прийняття спадщини, а саме, чи вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, та чи прийняли належні їх частки спадкового майна неможливо.

Крім того, в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено П.І.Б. ОСОБА_5, а в заповіті та свідоцтві про право на спадщину від 15.05.1986 року ОСОБА_4, та через такі розбіжності неможливо ідентифікувати особу спадкодавця та належність йому спадкового майна ( а. с. 16, 18)

Після відкриття зазначеної спадщини заявниця з обєктивних причин не могла самостійно реалізувати свої цивільні права та оформити спадщину відповідно до вимог діючого законодавства України так як на момент смерті бабусі їй було лише 16 років та відповідно не могла встановити розбіжності, виявлені нотаріусом у спадкових документах, що зазначені вище.

На момент звернення до першої нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 не звернула уваги на правильність написання прізвища та по батькові бабусі і лише після отримання Постанови державного нотаріуса Першої полтавської нотаріальної контори в березні 2014 року їй стало відомо про наявність помилки у свідоцтві про право на спадщину та заповіті, які перешкоджають їй в отриманні свідоцтва про право на спадщину та мають для ОСОБА_1 юридичне значення.

Внаслідок різниці у написанні прізвища та імя по батькові спадкодавця за заповітом та у свідоцтві про право на спадщину у одну та відповідно дві літери, у позасудовому порядку встановити такий факт заявниця не може, так як бабуся та дідусь ОСОБА_1 померли, і зміни до заповіту та свідоцтва про право на спадщину внести неможливо. Для отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, необхідно встановити, що вказана у зазначеному свідоцтві про право на спадщину та у заповіті ОСОБА_4 насправді є ОСОБА_5, та у свідоцтві про право на спадщину ОСОБА_2 є насправді ОСОБА_3.

На підставі наведеного, різниця у написані прізвища та імені по батькові спадкодавця у Заповіті та у свідоцтві про право на спадщину спадкоємиці у одну та відповідно у дві літери, є наслідком довільного перекладу прізвища та імя по батькові з російської мови, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які за часів існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою, а в даному випадку спадкові документи.

Так, правильність перекладу прізвища та імя по батькові ОСОБА_3, ОСОБА_5 вбачається з офіційно виданих документів, а саме: в свідоцтві про народження серії ХУ УА № 122584, виданого Ново-Санжарським Рай-Бюро ЗАГС,11 червня 1947 року ОСОБА_12, що народився 25.04.1944 року зазначено, що батьком останнього є ОСОБА_3, мамою ОСОБА_5 ( а. с. 27 ); в (повторному) свідоцтві про смерть, серії 1-КЕ № 293131, виданому 05.03.2015 року центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 720, від 22.03.1985 року зазначено ОСОБА_3 ( а. с. 19); в (повторному) свідоцтві про смерть, серії 1-КЕ № 171260, виданому 28.07.2010 року центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 385, від 15.02.1989 року зазначено ОСОБА_5 ( а. с. 18).

Правильність перекладу прізвища спадкодавців за заповітом та свідоцтвом про право на спадщину, та відповідно родинні стосунки вбачається також з : свідоцтва про смерть - ОСОБА_13, який помер 08 листопада 2008 року, про що в книзі реєстрації смертей 10.11.2008 року зроблено запис за № 3587 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції ( а. с. 20 ). Померлий ОСОБА_6 - був батьком ОСОБА_1

З врахуванням викладеного, запис внесений в свідоцтво про право на спадщину від 15 травня 1986 року, зареєстрований в реєстрі під № 3-2635 в частині зазначення прізвища спадкодавця ОСОБА_2 є неправильним та має певні розбіжності та допущену помилку при переводі прізвища з російської мови на українську мову та відмінювання самого прізвища.

Так в документах, які стосуються написання його прізвища, а саме в свідоцтві про народження ОСОБА_12 (батьком якого є ОСОБА_3), в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 його прізвище виконано українською як ОСОБА_3, що є правильним варіантом, тобто розбіжності стосуються написання лише літери "і" в українському виконанні його прізвища та "и" - в російському та відмінювання його прізвища.

Також у зазначеному свідоцтві про право на спадщину від 15 травня 1986 року, зареєстрований в реєстрі під № 3-2635 в частині зазначення прізвища та по батькові спадкоємця ОСОБА_4 є неправильним та має певні розбіжності, допущену помилку при переводі прізвища та по батькові з російської мови на українську мову та відмінювання самого прізвища.

В документах, які стосуються написання прізвища спадкоємця, а саме в свідоцтві про народження ОСОБА_12 (матірю якого є ОСОБА_5), в свідоцтві про смерть ОСОБА_5 їїпрізвище та по батькові виконано українською як ОСОБА_5, що є правильним варіантом, тобто розбіжності стосуються написання лише літери "і" в українському виконанні її прізвища та "и" - в російському та відмінювання її прізвища, а також у перекладі імені по батькові з російської КУЗЬМИНИЧНА та українську КУЗЬМИЧНА.

Крім того, запис внесений в Заповіт від 15 травня 1986 року, зареєстрований в реєстрі під № 3-2637 в частині зазначення прізвища та імя по батькові спадкодавця ОСОБА_4 є неправильним та має певні розбіжності та допущену помилку при перекладі прізвища з російської мови на українську мову та відмінювання самого прізвища, а також перекладі її імя по батькові з російської мови на українську.

Правильність написання прізвища та імя по батькові спадкодавці ОСОБА_5 вказані у вище зазначених документах.

В послідуючому, допущена помилка у спадкових документах (Заповіт) при виконанні запису прізвища та імені по батькові спадкоємиці ОСОБА_5 потягло за собою здійснення неправильного реєстрового запису № 10990, в книзі № 81 від 22.05.1990 року в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на документі про право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходився в м. Полтаві по вул. Ломоносова, номер шість.

Згідно частини 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, видаваних цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згіднозі ст. 14 ЦПК ( 1501-06 ) рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене суд вважає що вимоги заявці є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 234, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3, який зазначений як спадкодавець у свідоцтві про право на спадщину, виданому 15 травня 1986 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2635 на ім'я ОСОБА_4, є однією і тією ж особою ОСОБА_3 .

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка зазначена як спадкоємиця у свідоцтві про право на спадщину, виданому 15 травня 1986 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2635 на ім'я ОСОБА_4, є однією і тією ж особою ОСОБА_5.

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка зазначена як спадкодавець у Заповіті, виданому 15 травня 1986 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2637 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є однією і тією ж особою ОСОБА_5.

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за якою Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 15.05.1986 року Першою державною нотаріальною конторою, 22.05.1990 року здійснено реєстровий запис за № 10990 у книзі № 81 на документі про право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Полтаві по вул.. Ломоносова, 6, є однією і тією ж особою - ОСОБА_5.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в м. Полтаві, зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіту від ОСОБА_4, посвідченого 15 травня 1986 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2637.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення, або протягом 10 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська