Справа № 146/1094/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" жовтня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 4 березня 2001 року в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається із ? житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул.Незалежності (Леніна), 174 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області.

Даний позов обґрунтуваний наступним.

4 березня 2001 року в смт Вапнярка померла ОСОБА_3, яка доводилася позивачу матірю.

Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок, що розташований по вул.Незалежності (Леніна), 174 в смт Вапнярка.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем майна матері за законом першої черги, їхні родинні відносини підтверджуються рішенням Томашпільського районного суду від 20 липня 2016 року.

Відповідно до діючого на момент смерті матері законодавства, позивач прийняв спадщину, однак при підготовці документів для оформлення спадщини виявилася, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме відсутнє свідоцтво про право власності на будинок, в звязку з чим нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин, викладених у ній, попросив позов задовольнити.

Представник Вапнярської селищної ради в судове засідання не зявився, однак селищний голова Вапнярської селищної ради ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 4 березня 2001 року в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно довідки Вапнярської селищної ради № 858 від 9 серпня 2016 року, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається із ? частини житлового будинку з погосподарськими спорудами по вул.. Незалежності (Леніна), 174 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем залишився ОСОБА_2, який фактично прийняв спадщину на протязі шести місяців (а.с.11).

Згідно довідки Вапнярської селищної ради № 591 від 29 вересня 2016 року, яка доповнює попередню довідку, інших спадкоємців немає (а.с. 21).

Факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем підтверджується рішенням Томашпільського районного суду від 20 липня 2016 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3, яка померла 4 березня 2001 року (ас.5-6).

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась 4 березня 2001 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 71 від 27 травня 2016 року, відповідно до проведеної інвентаризації 25 травня 2016 року, 1/4 частина житлового будинку за адресою смт Вапнярка по вулЛеніна, 174 має такі показники: загальна площа 22,7 кв.м., житлова площа 16,30 кв.м.; до складу спадкового майна входить ? житлового будинку «А», тамбур «а2». Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 Вартість ? житлового будинку складає 9924 гривень (а.с.7).

Як вбачається із копії договору купівлі-продажу, 5 червня 1992 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 склали цей договір про те, що ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 цілий житловий будинок з надвірними будівлями в селищі Вапнярка по вул.. Леніна, 174 (а.с.8-9).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на заяву позивачка. Останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 12).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду від 2 вересня 2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена (а.с.17).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що ОСОБА_2 прийняв спадщину, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в звязку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно-свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 єдиний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 Тобто позивач набув права та обовязки спадкодавця, тобто спадщина після смерті останньої належить позивачу, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, право власності на яке за ОСОБА_2 має бути визнано.

Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_2, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовна заява ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 4 березня 2001 року в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається із ? житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул.Незалежності (Леніна), 174 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області (загальна площа 22,7 кв.м., житлова площа 16,30 кв.м.; до складу спадкового майна входить ? житлового будинку «А», тамбур «а2»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 4 жовтня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_6