РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Справа № 542//1407/14-ц

2/542/416/16

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі : головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі - Зимівець Ю.А.,

з участю - представника відповідача - адвоката Дзюбенка О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, Полтавської області, цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач прохає стягнути з відповідача, заборгованість по кредитному договору б/н від 06.12.2005 року в розмірі 44 522 (сорок чотири тисячі п'ятсот двадцять дві) грн. 89 коп.,судові витрати у справі.

В судове засідання на розгляд справи представник позивача не з'явився, прохає розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечує, прохає застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у позові у зв'язку з цим.

Заслухавши пояснення представника відповідача,дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити,з наступних підстав.

Судом встановлено що відповідно до укладеного договору б/н від 06.12.2005 року, відповідач отримала кредит в розмірі 9 500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.12.2005 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, сальдо простроченої заборгованості за кредитом починає відлік з 31.12.2008 року, коли вперше заборгованість за кредитним договором склала 381,17 грн.( а.с.164).

Погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки НОМЕР_1.

25.07.2008 року відповідач отримала кредитну картку НОМЕР_2 «Універсальна»,взамін утраченої первинної картки,на підставі її відповідної письмової заяви.

Як зазначено в Умовах кредитування,нею повинні вноситися щомісячні платежі в розмірі 7 відсотків заборгованості але не менше ніж 50 гривень,до 25 числа місяця,який слідує за звітним.( а.с.92-96).

Відтак, прострочення виконання зобов'язання за Договором, а отже і строк позовної давності починає відлік з 01.01.2009 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом першим частини другої статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Також, відповідно вимог статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої, заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-1 І6цс1З викладена правова позиція де зазначено що, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 викладена правова позиція стосовно того що,відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З наведеного вбачається, що позивач, звернувшись із позовною заявою 17.07.2014 році, пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно частини першої статті 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин,відповідно до положень ст. ст. 251 - 255, 260 - 261 ЦК України,суд погоджується з позицією відповідача стосовно того що, початок перебігу строку позовної давності слід обраховувати з 31 грудня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 - 7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Як зазначено вище, перебіг позовної давності почався 01 січня 2009 року, тобто з дня,наступного за днем здійснення останнього платежу боржником - тобто після 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з моменту прострочення сплати кредиту - 31.12.2008 року до моменту звернення банку з позовом - 20.08.2014 року встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності сплинув.

При цьому слід зазначити що, строк позовної давності не переривався, і доказів щодо зворотнього, всупереч ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано.

Про застосування до спірних правовідносин позовної давності заявлено відповідачем у своїх письмових запереченнях щодо позову.

Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої, заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 256,261,267, ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові відмовити повністю, у зв»язку зі спливом позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області В.М. Івко