Справа № 500/1072/16-ц
Провадження № 2/500/235/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що право власності на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований у встановленому законом порядку.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, яким просив визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, оскільки приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що право власності на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстрований у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги первісного позову підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити і не заперечують проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги первісного позову визнає та не заперечує проти їх задоволення, а також зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що згідно виписки з рішення Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів від 09.12.1981 року за № 637/9 та договору забудови від 04.06.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 2/2064 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.03.2016 року за № 363, спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 побудований у 1985 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва та архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року зареєстрований в Міністерстві юстиції Україні за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України об'єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської ради Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 30.03.2016 року за № 529/01-16, згідно якого після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 будь - які заяви від спадкоємців не надходити, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що також підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 43433562 від 30.03.2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є:

- дружина ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.03.1952 року;

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 20.02.1980 року;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 16.08.1969 року, виданого Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено судом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, разом із ним проживала його дружина ОСОБА_4, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

В свою чергу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 не проживали та до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину відповідно до вимог ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідально до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 23.06.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, з якого 1/2 частину вона фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3, а 1/2 частина якого належала їй на підставі виписки з рішення Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів від 09.12.1981 року за № 637/9 та договору забудови від 04.06.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 2/2064.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 41780916 від 13.10.2015 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є:

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 20.02.1980 року;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 16.08.1969 року, виданого Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 16.10.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено нотаріально посвідченою завою від 16.10.2015 року за № 4220, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 у передбачений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із завою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 13.10.2015 року за № 4181, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливо, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус