Номер провадження 2/754/1249/16
12 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Панченко О.М.
при секретарі Буцко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2015 року справу за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2016 року дану цивільну справу прийнято до провадження суду, справу призначено до розгляду.
На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач передав у заставу автомобіль «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1, який належить йому на праві власності.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того представником до суду було направлено заяуву про уточнення вимог позову, в якій він просить також вилучити у відповідача, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави та передати його ПАТ «Ідея Банк».
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Даний факт підтверджується копіями меморіальних ордерів (а.с.14-15).
На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач передав у заставу автомобіль «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1, який належить йому на праві власності (а.с. 16-17).
Відповідно до п. 2 договору, за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 151200.00 грн (а.с.16).
Предмет застави належить заставодавцю на праві вдасності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого ВРЕВ ДАІ №13 при УДАІ м. Києва 28.07.2012 року (п.1 договору застави, а.с.16).
Відповідно до умов договору застави автомобіля, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави для задоволення своїх вимог в повному обсязі у випадках невиконання заставодавцем забезпечених згідно цього договору зобов'язань.
Згідно договору звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися на підставі рішення суду .
На адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про наявну заборгованість та наслідки у разі її не повернення (а.с.29-30).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 727.37 грн та витрати на оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 526, 572, 627, 1054 ЦК України, ст.ст. 60, 74, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ЗУ «Про заставу», Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 727.37 грн та витрати на оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: