20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ГвоздикаП.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Євсович І.В. щодо закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_6,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скрагою на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Євсович І.В. щодо закінчення виконавчого провадження.
На обґрунтування скарги зазначав, що у провадженні державного виконавця Євсович І.В. знаходився виконавчий лист № 2-5 від 09 квітня
2013 року, виданий на виконання рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 07 серпня 2012 року у цивільній справі № 2-5/11 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судових витрат в розмірі 2 808 грн 50 коп., який був поданий останнім до державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження від 20 вересня 2013 року через канцелярію. По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження ВП № 40022265 від 04 жовтня 2013 року.
27 листопада 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 40022265 від
04 жовтня 2013 року. ОСОБА_4 вважав дану постанову незаконною, оскільки стягнення з боржника не відбулось, відповідно до норм чинного законодавства державним виконавцем не здійснено жодних дій на виконання виконавчого листа, а тому просив в скаргу задовольнити.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Ухвалою Ленінського районного суд м. Кіровограда від 07 жовтня
2015 року залучено до участі у розгляді справи Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2015 року в задоволенні скарги відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня
2015 року ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від
11 листопада 2015 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи в задоволення скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звʼязку із його фактичним виконанням.
Судами встановлено, що 04 жовтня 2013 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Євсович І.В., на підставі виконавчого листа № 2-5 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судових витрат в розмірі 2 808 грн 50 коп. відкрито виконавче провадження ВП № 40022265, відповідно до п. 2 якого боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення суду, а саме виконати рішення суду в добровільному порядку до 11 жовтня 2013 року та роз'яснено наслідки невиконання рішення суду в добровільному порядку.
27 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Євсович І.В., на підставі положень п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звʼязку із повним та фактичним виконанням рішення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України).
Згідно з положенням п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 60 ЦПК України визначено кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підтвердження виконання в повному обсязі рішення суду державним виконавцем надано копії чеків з банківського терміналу ПАТ КБ «ПриватБанк», які підтверджують перерахування коштів стягувану
ОСОБА_4 в сумі 2 808 грн 50 коп., а саме: 07 березня 2014 року -
199 грн, 07 квітня 2014 року - 199 грн, 07 травня 2014 року - 201 грн,
06 червня 2014 року - 199 грн 99 коп., 07 липня 2014 року - 199 грн 99 коп.,
а також через поштове відділення: 29 грудня 2014 року - 1 грн 02 коп.,
22 листопада 2014 року - 1 808 грн 50 коп. (а. с.144-150).
За таких обставин, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України, встановили, що виконавче провадження по виконанню судового рішення про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 2 808 грн 50 коп., фактично виконане, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки в державного виконавця були всі підстави для закриття виконавчого провадження на підставі встановленій п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Євсович І.В. щодо закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко П.О. Гвоздик О.М. Ситнік