25.10.2016 Єдиний унікальний № 371/1093/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2 /371/ 544 /16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернувся представник позивачів та просив суд визнати за позивачами право власності по 1/4 частині житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовував тими обставинами, що позивачі успадкували майно померлого ОСОБА_4, але оскільки спадкодавець не мав правовстановлюючого документу на будинок державними нотаріусами їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок.

В судове засідання позивачі не з'явилися. Представник позивачів подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Козинської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова ОСОБА_5 просила слухати справу у відсутності представника сільської ради, вказала, що проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права.

Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права.

Позивачі звернулися за судовим захистом у зв'язку із невизнанням державними нотаріусами їх права на отримання в порядку спадкування права власності по 1/4 частині житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу.

Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим 18 червня 2001 року Козинською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 18.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_4 за законом згідно ст. 529 Цивільного кодексу УРСР, оскільки являється його дочкою. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданим 03 серпня 1959 року виконавчим комітетом Ємчиської сільської ради депутатів трудящих Старченківського району Київської області, актовий запис № 12 (а.с. 19).

За правилами частини 1 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до спадкової справи, заведеної державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_1 відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4, оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 58).

Позивач ОСОБА_2 успадкувала право на отримання в порядку спадкування 1/4 частини спірного будинку після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27), оскільки 21 жовтня 2005 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття його спадщини (а.с. 93).

Померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_5, виданим 17 вересня 1980 року Ємчиською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 28, є сином ОСОБА_4 (а.с. 18), який прийняв спадщину після його смерті (а.с. 58).

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги померлого ОСОБА_4, яка прийняла його спадщину за законом, а позивач ОСОБА_2 успадкувала право на отримання спадщини ОСОБА_4 внаслідок прийняття спадщини її чоловіка ОСОБА_6, який є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 першої черги, який за життя прийняв його спадщину за законом, але внаслідок своєї смерті не встиг належним чином оформити право власності на спадкове майно.

На час набрання чинності ЦК України 2004 року спадкові права на житловий будинок не оформлені.

У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до пункту 4.15 ч. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На звернення позивачів про видачу свідоцтва про право власності на спадщину на частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, державними нотаріусами Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області та Звенигородської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтв у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_4 права власності на спірну частину будинку (а.с. 16, 34).

Позивачі не можуть оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання щодо порушення права на спадщину підлягає захисту шляхом його визнання в судовому порядку. Судове рішення буде юридичним документом, що дає підставу для оформлення права власності на спадкове майно.

Судом встановлено, що будинок під АДРЕСА_1 був побудований на земельній ділянці, власником якої був ОСОБА_4 (а.с. 25).

Відповідно до довідки виконкому Козинської сільської ради Миронівського району Київської області від 05 вересня 2016 року № 477, згідно записів у погосподарських книгах Козинської сільської ради Миронівського району Київської області, власником 1/2 частини житлового будинку під АДРЕСА_1 з 1986 року до 2001 року був ОСОБА_4 (а.с. 24).

Житловий будинок був побудований у 1928 році. Вказана обставина підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 21 квітня 2016 року КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», у якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, має ознаки перепланування, перебудови чи реконструкції (а.с.28-33).

Не отримання за життя ОСОБА_4 правовстановлюючого документу на право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, не спростовує право власності останнього на частину цього будинку. Після його смерті в порядку спадкування за законом право на 1/2 частину житлового будинку набули позивачі.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі і житловий будинок та інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Запис в погосподарській книзі може бути доказом права власності на будинок, якщо він зроблений до 19 січня 1996 року. Оскільки саме в цей день втратила чинність Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР. Відповідно до цієї інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

При вирішенні цього спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення у спадкодавця права на житловий будинок, зокрема, положеннями Закону СРСР «Про власність в СРСР» від 1990 року, Законом України «Про власність» від 1991 року, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Згідно з ст. 3 Закону СРСР «Про власність в СРСР» у власності можуть бути земля, будівлі, споруди та інше майно.

Статтею 7 Закону СРСР «Про власність в СРСР» встановлено, що у власності громадян можуть бути жилі будинки.

Статтю 6 Закону СРСР «Про власність в СРСР» передбачено, що власність громадян створюється і примножується за рахунок інших трудових доходів. Для ведення селянського й особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилих будинків і задоволення інших потреб, передбачених законом, громадянам надається земля в довічне успадковуване володіння.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Отже, запис померлого ОСОБА_4 в книгах погосподарського обліку з 1986 року в якості власника 1/2 частини будинку підтверджує факт належності будинку під АДРЕСА_1 саме йому.

У матеріалах справи відсутні докази того, що спадкодавець ОСОБА_4 втратив право власності на вказану нерухомість.

Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 3, 6, 7 Закону СРСР «Про власність в СРСР», ст. 12 Закону України «Про власність», ст. ст. 524, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 1, 4, 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

3.Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

4.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук