Справа № 648/1896/16-ц
Провадження № 2/648/456/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного

акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 01 жовтня 2008 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у звязку з чим, станом на 11 березня 2016 року виникла заборгованість в сумі 15183,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1253,26 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10069,25 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 2900,00 грн., а також заборгованість по штрафам 250,00 грн. (фіксована складова), та 711,13 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договору кредиту в сумі 15183,64 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір 1378,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позов фактично не визнав, пояснив, що дійсно отримав кредит у позивача. ОСОБА_2 договору, щодо повернення кредиту та інших платежів, виконував належним чином. Декілька років тому, звернувся до касиру банку з приводу наявності заборгованості за кредитом, остання повідомила, що йому залишилось зробити один платіж, що він і зробив. Кредит більше не погашав, довідки в банку щодо закриття кредиту не брав.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази подані представником позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надання банківських послуг в ПриватБанку (далі ОСОБА_2 та ОСОБА_3). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.5. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 11 березня 2016 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 13 червня 2013 року і має прострочену заборгованість за кредитом 1253,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 10069,25 грн.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами, не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою.

Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісії та пенею задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 5.5.1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань банк стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів. З наданих позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що розмір комісії за кредитне обслуговування не встановлений. Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивач, в супереч вимог ч.2 ст. 60 ЦПК України, не надав суду доказів, які б підтверджували тарифи кредитного обслуговування відповідача, із визначеними розмірами винагороди банку за надані послуги, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення комісії (пені) не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим, в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Із заяви позичальника вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф 250 грн. + 5 % від суми позову.

Враховуючи, що ОСОБА_1 порушив встановлені строки платежів, з нього, відповідно до вказаних умов договору, має бути стягнений штраф: 250 грн. (фіксована частина) та з врахуванням відмови в задоволені вимоги про стягнення комісії (пені), - 566 грн. 13 коп. (процентна складова): ((1253,26 грн. + 10069,25 грн.) х 5% /100 % = 566,13 грн.)

Доводи відповідача про те, що кредит ним було сплачено є голослівними, доказів на підтвердження вказаних доводів останнім не надано, розрахунок заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, ОСОБА_1 не спростовано.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь банку мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп. (1378 грн. х 80 % / 100% )

Керуючись ст.ст. 7,10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.526, 1049, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 12138 (дванадцять тисяч сто тридцять вісім) грн. 64 (шістдесят чотири) коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1253 грн. 26 коп., заборгованості по процентам 10069 грн. 25 коп. штрафів: 250,00 грн. (фіксована складова), та 566 грн. 13 коп. (процентна складова).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги через Білозерський районний суд Херсонської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко