Справа № 521/2868/14-ц
Провадження № 2/521/637/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 квітня 2016 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» про солідарне стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» грошових коштів за договором позики та судові витрати на розгляд справи, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

14 травня 2012 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2800000,0 грн. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняла на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 14 грудня 2013 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 2800000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 14 травня 2012 року та розпискою від 14 травня 2012 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 14 грудня 2013 року ОСОБА_2 не повернула суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідала йому відмовою.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення суми позики, позивач укладає в день укладення договору позики з ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, за яким поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до Договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року. Відповідно до положень п. 1.2 вказаного договору поруки, забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором виступає все належне поручителю рухоме та нерухоме майно. Крім того, п. 1.3 договору поруки визначено, що поручитель зобов'язується не відчужувати в період дії даного договору у будь-який спосіб майно, а саме: комплекс, база відпочинку «Юбилейная», що належить поручителю на підставі свідоцтва про право власності б/н, зареєстрованого на підставі рішення Виконавчого комітету Рибаківської сільської ради 01 березня 2004 року, за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. №13 (реєстраційний номер майна: 4937591).

Також, 14 травня 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» укладено договір поруки, відповідно до умов п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року. У звязку з відмовою відповідачів повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору поруки від 14 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» недійсним, а також стягнути у солідарному порядку з відповідачів судові витрати, посилаючись на таке. Директор ТОВ «Деметра-Сервіс», підписуючи договір поруки від 14 травня 2012 року діяла за відсутності будь-якого письмового рішення загальних зборів товариства та не в його, товариства, інтересах, без відома колишнього засновника підприємства - ОСОБА_4, за домовленістю з другою стороною вказаного договору. Сама ОСОБА_5 ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_2 не знала, що підтверджено її поясненнями у кримінальному провадженні 17 листопада 2014 року.

ОСОБА_1 надав до суду заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій просив відмовити ТОВ «Деметра-Сервіс» в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання договору поруки недійсним в повному обсязі, зазначивши, що ТОВ «Деметра-Сервіс» суперечить сам собі, оскільки вказує, що відповідно до ст. 62 Закону України Про господарські товариства директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень.

Також, на виконання цієї норми законодавства, в п. 10.16. Статуту ТОВ Деметра-Сервіс визначено, що директор, який є виконавчим органом ОСОБА_3, самостійно вирішує усі питання діяльності ОСОБА_3, за винятком тих, що належать до виключної компетенції Зборів Учасників ОСОБА_3. Збори Учасників не мають права втручатись в оперативну діяльність Директора ОСОБА_3. Збори Учасників ОСОБА_3 можуть прийняти рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції Директора.

Пункт 10.17. Статуту визначає, що Директор діє від імені ОСОБА_3 в межах, встановлених чинним законодавством та установчими документами ОСОБА_3. Водночас, до виключної компетенції Зборів Учасників, відповідно до п. 10.5. Статуту, належить: 1) визначення основних напрямків діяльності ОСОБА_3 і затвердження планів та звітів про їх виконання; 2) прийняття (затвердження) Статуту ОСОБА_3 і внесення до нього змін і доповнень, зміна розміру Статутного капіталу ОСОБА_3; 3) призначення та відкликання виконавчого органу ОСОБА_3 - Директора ОСОБА_3; 4) затвердження річних результатів діяльності ОСОБА_3, включаючи його дочірні підприємства, затвердження порядку розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків; 5) визначення фондів ОСОБА_3, порядку їх утворення, напрямків їх використання; 6) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, інших юридичних осіб, затвердження їх статутів та положень; 7) встановлення розміру, форми і порядку внесення Учасниками додаткових внесків; 8) вирішення питання про придбання ОСОБА_3 частки Учасника; 9) прийом і виключення зі складу Учасників ОСОБА_3; 10) прийняття рішень про вступ ОСОБА_3 до об'єднань підприємств; 11) прийняття рішення про ліквідацію, реорганізацію ОСОБА_3, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Таким чином, з вказаного переліку вбачається, що питання підписання договорів, зокрема договору поруки, не відноситься до виключної компетенції Зборів Учасників ОСОБА_3, а повноваження, надані Директору, дають йому право підпису такого роду документів. Тобто, ОСОБА_5 жодним чином не вийшла за межі своїх повноважень, як директор ТОВ «Деметра-Сервіс», під час підписання договору поруки від 14 травня 2012 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На момент укладення вказаного договору, 14 травня 2012 року, до складу учасників ТОВ «Деметра-Сервіс» входили: ОСОБА_5 90%; ОСОБА_6 - 10%. Тобто, цей факт, спростовує доводи ТОВ «Деметра-Сервіс» щодо того, що ОСОБА_5 діяла за відсутності будь-якого письмового рішення загальних зборів товариства та не в його, товариства, інтересах, оскільки сама вона на той час була Учасником ОСОБА_3 з часткою 90%.

Щодо доводів представника ТОВ Деметра-Сервіс стосовно того, що ОСОБА_5 діяла за домовленістю з другою стороною, з метою укладення правочину, вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Договір поруки від 14 травня 2012 року було укладено між трьома сторонами: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра-Сервіс». Всі сторони Договору були обізнані з його умовами та наслідками невиконання.

Щодо пояснення ОСОБА_5, тобто її коментар щодо суттєвої участі ОСОБА_4 в управлінні ТОВ «Деметра-Сервіс», цілком пояснює те, що вона не була особисто знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в момент підписання договору поруки від 14 травня 2012 року. З огляду на відсутність належних доказів протиправності правочинів та наявності злочинної змови між сторонами, зазначені доводи є необґрунтованими.Тому, правочин, укладений 14 травня 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра-Сервіс», відповідає всім вимогам чинного цивільного законодавства, зокрема ст. 203 ЦК України, а тому не підлягає визнанню недійсним.

Співвідповідач за первісним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» в судове засідання викликалося за місцем реєстрації, не зявилося, за даними сповіщень курєрської пошти за адресою реєстрації товариство не перебуває.

Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, матеріали кримінального провадження, допитавши свідків, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ТОВ «Деметра-Сервіс» задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів.

14 травня 2012 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2800000,0 грн.

Сторони при цьому домовились, що позичальник ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 14 грудня 2013 року.

Факт передачі грошових коштів у сумі 2800000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 14 травня 2012 року та розпискою від 14 травня 2012 року.

Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 14 грудня 2013 року ОСОБА_2 не повернула суми позики.

Повернення боргу мало здійснюватися в м. Одесі за місцем проживання позичальника. У випадку зміни адреси проживання позикодавця він зобов'язаний негайно повідомити Позичальника, відповідно до вимог п. 6 договору позики.

На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідала йому відмовою.

14 травня 2012 року між позикодавець ОСОБА_1, позичальник ОСОБА_2 та поручитель ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» укладено договір поруки, відповідно до умов п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року.

Також в забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення суми позики, позивач укладає в день укладення договору позики з ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, за яким поручитель зобов'язується перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012 року в сумі 2800000,0 грн., укладеного між позикодавцем та позичальником, кінцевим терміном повернення - 14 грудня 2013 року.

Відповідно до положень п. 1.2 вказаного договору поруки, забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором виступає все належне поручителю рухоме та нерухоме майно.

Крім того, п. 1.3 договору поруки визначено, що поручитель зобов'язується не відчужувати в період дії даного договору у будь-який спосіб майно: а саме: комплекс, база відпочинку «Юбилейная», що належить поручителю на підставі свідоцтва про право власності б/н, зареєстрованого на підставі рішення Виконавчого комітету Рибаківської сільської ради 01 березня 2004 року, за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. №13 (реєстраційний номер майна: 4937591). Вартість цього майна згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно складає 501498,0 грн.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

На виконання ухвали Суду від 07 жовтня 2015 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області були надані до суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005960 від 09 липня 2014 року. Згідно наявного у його матеріалах протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 28 листопада 2014 року (а. с. 94-97), будучи допитана в якості свідка. Вона повідомила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ОСОБА_8 Н.Г. невідомі; ОСОБА_5 спілкувалась лише з ОСОБА_4 і він спілкувався з ОСОБА_7 та ОСОБА_2. Практично підприємством займався її цивільний чоловік ОСОБА_4

За поясненнями ОСОБА_5 від 17 листопада 2014 року (а. с. 100) справами на підприємстві «Деметра-Сервіс» займався ОСОБА_4 Ці пояснення та твердження ОСОБА_5 узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000838 від 30 січня 2015 року.

За вказаним кримінальним провадженням в протоколі допиту в якості свідка ОСОБА_2 від 18 лютого 2015 року, що вона зверталась до ОСОБА_4 аби той допоміг їй позичити 2800000,0 гривень у ОСОБА_9, з яким її познайомив ОСОБА_4 Для того, щоб ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 вказану суму, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5, як директора підприємства ТОВ «Деметра-Сервіс» виступити поручителем.

Допитана у судовому засіданні 02 березня 2016 року в якості свідка ОСОБА_2 підтвердила, що зверталась до ОСОБА_4, з яким вони були добрими друзями, аби той допоміг їй отримати гроші в борг. ОСОБА_4 сказав, що грошей в нього немає, але він знайшов людину, яка погодилась надати необхідні кошти в борг. ОСОБА_2 підтвердила, що умови отримання коштів в борг вона обговорювала та погодила саме з ОСОБА_4, підписання документів про отримання коштів (договір позики від 14.05.2012 року, розписка від цієї дати, договори поруки з ТОВ «Деметра-Сервіс» та ТОВ «Торгово-транспортна компанія») - відбулось вдома у ОСОБА_4 ОСОБА_2 зазначила, що раніше, до підписання вказаних документів, вона з директором ТОВ «Деметра-Сервіс» ОСОБА_5 не була знайома, підписати договір поруки від імені ТОВ «Деметра-Сервіс» ОСОБА_5 попросив ОСОБА_4

Допитаний у судовому засіданні 27 січня 2016 року в якості свідка ОСОБА_9 підтвердив, що документи, пов'язані з переданням ним коштів в борг ОСОБА_10, готував ОСОБА_4 та надав їх ОСОБА_9 З ОСОБА_4 ОСОБА_9 були бізнес-партнерами, він (ОСОБА_4В.) познайомив його з ОСОБА_11 для того, аби ОСОБА_9 позичив їй кошти у борг, а ОСОБА_12 вирішив юридично убезпечити повернення боргу ОСОБА_9 з боку ОСОБА_11 та гарантував повернення цього боргу за рахунок бази відпочинку, що належить на праві приватної власності ТОВ «Деметра-Сервіс». При цьому, за поясненнями ОСОБА_9, ОСОБА_4 казав, що є власником цієї бази відпочинку, через нього ОСОБА_9 підтримував зв'язок з ОСОБА_5

За договором поруки від 14 травня 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра-Сервіс» зазначено, що власником бази відпочинку, якою ОСОБА_4 гарантував ОСОБА_1 повернення коштів з боку ОСОБА_2, є саме ТОВ «Деметра-Сервіс».

Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про господарські товариства», дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

Згідно статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За свідченнями ОСОБА_5, як директора ТОВ «Деметра-Сервіс», на час укладання договору поруки від 14 травня 2012 року між ОСОБА_1 0.0., ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра-Сервіс» ОСОБА_5 (та один з його засновників (учасників) на той момент) рішення про укладання вказаного договору поруки не приймала, ані як директор, ані як учасник (засновник) підприємства.

Навпаки, управлінням підприємством ОСОБА_5 не займалась, усіма справами на підприємстві займався ОСОБА_4 Саме на його прохання ОСОБА_5 підписала від імені ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, діючи при цьому в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_13 «Інтерес» ОСОБА_9 полягав в отриманні забезпечення повернення йому позичених коштів ОСОБА_2 «Інтерес» ОСОБА_2 полягав в отриманні коштів від ОСОБА_9 під поруку ТОВ «Деметра-Сервіс».

Таким чином, домовленість щодо укладання договору позики була досягнута між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) за сприяння ОСОБА_4, який знаходився у товариських (дружніх) взаємовідносинах з ОСОБА_2 та мав спільні бізнес-інтереси з ОСОБА_1

ОСОБА_5 як директора та учасник ТОВ «Деметра-Сервіс», виконуючи рішення ОСОБА_4, як особи, з якою перебувала у фактичних шлюбних відносинах, обтяжила ТОВ «Деметра-Сервіс» зобов'язаннями на користь ОСОБА_1 не в інтересах підприємства.

У порушення вимог статті 92 ЦК України ОСОБА_5 діяла не в інтересах юридичної особи.

За показаннями ОСОБА_5 іншого майна, коштів на рахунках ТОВ «Деметра-Сервіс», якими можна було забезпечити поруку, крім бази відпочинку «Юбилейная», не було.

Той факт, що ОСОБА_4 на момент укладання договору поруки від 14 травня 2012 року не був учасником чи посадовою особою ТОВ «Деметра-Сервіс» не заперечує й сам ОСОБА_1, підтверджуючи цей факт у пункті 2 заперечень проти зустрічного позову. Додатково, цей факт підтверджений Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17 червня 2014 року по справі № 915/1791/13, в якій зазначено, що на підставі протоколу № 33 загальних зборів ТОВ «Деметра-Сервіс» від 08 вересня 2011 року, ОСОБА_4 вийшов зі складу учасників цього підприємства.

Судом також встановлено, що за змістом п. 1.3 договору позики фактично поручитель зобовязався до виконання договору позики не проводити відчуження бази відпочинку.

Частини 1 і 2 статті 577 ГК України передбачають обов'язкову нотаріальну форму договору поруки нерухомості (з державною реєстрацією), частина 1 статті 218 ГК України вказує на нікчемність угоди без дотримання обов'язкового нотаріального посвідчення. Норма про заборону відчуження об'єкту нерухомості є нормою договору іпотеки, а не договору поруки, незалежно від того, що включена в текст останнього.

Враховуючи викладене, суд має стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, паспорт серія МО № 893493, виданий Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 18.12.2000 р., ІПН НОМЕР_1, що проживає за адресою: Херсонська область. АДРЕСА_1, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» (65078 м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 32 ) на користь ОСОБА_1, паспорт серія КК №149890, виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 22.12.1998 р., ідентифікаційний № НОМЕР_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, грошові кошти за договором позики від 14 травня 2012р. у розмірі 2800000,0 (два мільйона вісімсот тисяч) грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,0 гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» - відмовити.

Визнати недійсним Договір поруки від 14 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_1, як позикодавцем, ОСОБА_2, як позичальником, та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», як поручителем.

Під час розгляду даної справи ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року накладено арешт на нерухоме майно: комплекс база відпочинку Юбилейная, розташоване за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. № 13, що належить ТОВ Деметра-Сервіс.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 16, 92, 203, 215, 525, 526, 530, 543, 553, 554, 610, 611, 1054 ЦК України, 62 Закону України «Про господарські товариства», ст. ст. 10, 11, 61, 88, 154, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, паспорт серія МО № 893493, виданий Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 18.12.2000 р., ІПН НОМЕР_1, що проживає за адресою: Херсонська область. АДРЕСА_1, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» (65078 м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 32 ) на користь ОСОБА_1, паспорт серія КК №149890, виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 22.12.1998 р., ідентифікаційний № НОМЕР_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, грошові кошти за договором позики від 14 травня 2012р. у розмірі 2800000,0 (два мільйона вісімсот тисяч) грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,0 гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» - відмовити.

Визнати недійсним Договір поруки від 14 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_1, як позикодавцем, ОСОБА_2, як позичальником, та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», як поручителем.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» судовий збір в сумі 243,60 грн.

Скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2014 року, якою накладено арешт на нерухоме майно: комплекс база відпочинку Юбилейная, розташоване за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, квартал Шостий, буд. № 13, що належить ТОВ Деметра-Сервіс, знявши з нього арешт після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.