Провадження № 2/641/1140/2016 Справа № 641/1535/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання усного договору, стягнення коштів, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати в судовому порядку усний договір, укладений на невизначений строк між нею та ФОП ОСОБА_2; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в розмірі 4866,00 грн., як такі, що не витрачені ним на виконання замовлення; зобовязати відповідача повернути 25 малюнків макетів художнього оформлення до книги "Мамо, де починається дорога?", які виконані художницею ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що у червні 2008 року вона звернулась до ФОП ОСОБА_2 із проханням виконати послуги по роздруківці та виготовленню ряду книжок, про що було укладено усний договір поза межами офісного приміщення. За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_2 зобовязався надати послуги з роздруківки та виготовлення двох книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца» в кількості 200 екземплярів кожної. Протягом 2008, 2009, 2010 років ОСОБА_1 внесла передплату вартості замовлення в розмірі 750 доларів США, що в еквіваленті складало 6100,00 грн., яка була передана ОСОБА_2 безпосередньо в квартирі ОСОБА_1, оскільки вона є інвалідом і з дому не виходить. В порушення умов усного договору та положень Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач ОСОБА_2 не надав ОСОБА_1 ані письмового, ані електронного документа, що підтверджує факт укладення договору, ані бухгалтерських документів на підтвердження отримання грошових коштів від нею. В подальшому відповідач склав кошторис фактичних витрат на виготовлення книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца» в кількості 1000 екземплярів кожної на суму 7750,00 та 5350,00 грн. відповідно, тим самим самовільно збільшив розмір замовлення, та почав наполегливо вимагати оплату, чим створив для позивача тяжкі фінансові умови. Через деякий час ОСОБА_2 виготовив по 100 екземплярів кожної із замовлених книжок, передав їх позивачці без будь-яких супровідних документів та повідомив, що витратив передплату, передану нею, а тому виготовити ще по 100 екземплярів кожної з книжок він не має можливості. ОСОБА_1 запропонувала ФОП ОСОБА_2 розірвати усний договір, однак останній відмовився, не пояснюючи причини. Позивач власноруч розрахувала кошторис витрат на виготовлення книжок, яким визначила розмір витрат в сумі 1234 грн. за 200 екземплярів кожної книжки, відповідно відповідач має повернути їй передплату в сумі 4866,00 грн., крім того ОСОБА_2 утримує в себе передані йому кольорові макети художнього оформлення до книги "Мамо, де починається дорога?", які виконані художницею ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи позовної заяви, просила її задовольнити. Додатково пояснювала, що договір між нею та ФОП ОСОБА_2 був укладений на невизначений строк поза офісним приміщенням, в порушення ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» їй не було надано документу, що засвідчує факт здійснення правочину. При складанні кошторису відповідач збільшив без згоди споживача обєм послуг, що відповідно до положень ч.ч. 11,12 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» не створює для споживача зобовязань по їх сплаті. До кошторису відповідач безпідставно включив послуги з художнього оформлення книжок, не зважаючи на те, що це оформлення було виконано на замовлення позивачки іншим художником. Також відповідач порушив права ОСОБА_1 як споживача на отримання повної інформації про продукцію та про знаки для товару, ціну одиниці товару, супровідну документацію. Всі ці факти, на думку позивача, свідчать про нечесну підприємницьку діяльність.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки у грудні 2010 року ФОП ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 100 примірників книжок згідно усних домовленостей, перші вимоги щодо недоліків були заявлені у квітні 2013 року після сплину двох років з моменту прийняття наданих послуг, що свідчить про припинення зобовязань ФОП ОСОБА_2 та відсутність правових підстав для задоволення будь-яких претензій.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонами у справі не оспорюється факт того, що у червні 2008 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було досягнуто усну домовленість щодо виготовлення останнім макетів та роздруківки дитячих книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца». Письмовий договір про надання послуг між сторонами не укладався. За результатами усних переговорів у травні 2009 року були складені кошториси фактичних витрат по виготовленню книжок та видано рахунок-фактуру.

В грудні 2010 року ФОП ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 по 100 примірників дитячих книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца».

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із претензією щодо неналежного виконання зобовязань з надання послуг по виготовленню замовлених дитячих книжок та повернення в добровільному порядку грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.

В серпні 2013 року ОСОБА_1 повторно звернулась до ФОП ОСОБА_2 із претензією щодо неналежного виконання зобовязань з надання послуг по виготовленню замовлених дитячих книжок.

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області.

ОСОБА_5 № 00368 Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області від 08.05.2014 порушень вимог законодавства в сфері захисту прав споживачів під час позапланової перевірки діяльності ФОП ОСОБА_2 не виявлено.

В липні 2014 року ОСОБА_1 повторно зверталась до ФОП ОСОБА_2 із вимогою про належне виконання усних домовленостей.

ФОП ОСОБА_2 на претензії та вимоги ОСОБА_1 надавав відповіді, з яких вбачається, що у звязку із виконанням ним в грудні 2010 року усіх зобовязань та не надходженням протягом двох років претензій щодо якості наданих послуг, він вважає, що задоволення вимог ОСОБА_1 унеможливлюється.

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із вимогою про розірвання усного договору та повернення грошових коштів в розмірі 5400,00 грн.

При цьому ОСОБА_1 стверджує, що передала ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 6100,00 грн., що є еквівалентом 750 доларів США, на оплату послуг з виготовлення книжок, однак у судовому засіданні підтвердила, що жодних письмових доказів цього в неї не має, лише аудіо запис розмови із ОСОБА_2, в якому останній не спростовує цей факт.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 не належним чином виконує умови їх усної домовленості, збільшив обсяг замовлення без погодження із нею, позивач ОСОБА_1 відповідно до положень ст.. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить розірвати договір та вимагає повернення грошових коштів.

Суд із даною позицією позивача погодитися не може з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст.. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Частиною 4 ст. 10 даного Закону визначено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення (ч. 7 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»)

Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення цих обставин (ч. 12 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Сторони у справі не оспорюють факт того, що у грудні 2010 року ОСОБА_1 отримала від ФОП ОСОБА_2 по 100 примірників книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца». При цьому ОСОБА_1 вважає, що вона внесла в якості передплати грошові кошти, розмір яких покриває виготовлення більшої кількості примірників, наголошує, що вона бажала отримати ще по 100 примірників вказаних дитячих книжок.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 стверджує, що його довіритель в повному обсязі виконав усні домовленості із ОСОБА_1 щодо виготовлення примірників книжок, передав їх особисто ОСОБА_1, використавши усі передані йому грошові кошти на виготовлення книжок, і лише через тривалий час дізнався про те, що ОСОБА_1 невдоволена його послугами та вимагає повернення коштів.

В ході судового розгляду обєктивно встановити, чи дійсно ФОП ОСОБА_2 були порушені умови договору, укладеного із ОСОБА_1, не представляється можливим, оскільки умови цієї домовленості не були зафіксовані на письмових чи електронних носіях інформації, достовірно визначити ці умови суд не може.

Суд також не може погодитися із тим, що ФОП ОСОБА_2 вів відносно позивача нечесну підприємницьку практику.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності.

Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним, а правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

ОСОБА_1 вимоги щодо визнання усного договору про надання послуг недійсним не заявлядись, а правових підстав розірвання вказаного договору ОСОБА_1 не наводить та судом не встановлено.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, усі судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін, апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6