У х в а л а

7 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л. І., Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року у справі за позовом Автогосподарства при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 21 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, позовні вимоги Автогосподарства при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - Автогосподарство) задовольнив; ухвалив стягнути з ОСОБА_4 на користь Автогосподарства 80 тис. 323 грн 11 коп. майнової шкоди, 500 грн витрат за проведення експертизи, 808 грн 23 коп. судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 81 тис. 751 грн 34 коп.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 9 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року й ухвалу Апеляційного суду від 14 грудня 2015 року залишила без змін.

8 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначену норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 9 березня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що майнова шкода, розмір якої визначений згідно зі звітом оцінювача експертної компанії, завдана особою, яка на відповідній правовій основі керувала транспортним засобом та в установленому законом порядку визнана винною у скоєнні ДТП, підлягає відшкодуванню цією особою.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року, наданій для порівняння, касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судами норм процесуального права, які унеможливили встановлення усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Автогосподарства при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема