АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3897/16 Справа № 199/9262/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Єлізаренко І.А., Калиновського А.Б.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що 30 січня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №18/32-в, відповідно до умов якого ОСОБА_2 розмістила грошові кошти у сумі 19000 доларів США терміном з 30 січня 2012 року по 01 лютого 2013 року, з виплатою 8% річних.

Також на рахунку, відкритому у відповідача згідно договору банківського вкладу №131/32 від 12 жовтня 2011 року, ОСОБА_2 мала грошові кошти у сумі 130000 грн.

Постановою Правління НБУ від 20 квітня 2012 року № 168 прийнято рішення про призначення тимчасової адміністрації відповідача строком на шість місяців, а саме із 23 квітня 2012 року по 23 жовтня 2012 року. 23 серпня 2012 р. НБУ прийняв постанову № 357 про відкликання банківської ліцензії Відповідача і почав процедуру його банкрутства.

У жовтні 2012 року через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримала частину належних їй коштів у сумі 200000,00 грн.

На цей час ліквідаційна процедура відповідача скасована, банк функціонує в звичайному режимі, проте, повернути позивачеві вклади та нараховані проценти відповідач відмовляється.

Враховуючи наведене ОСОБА_2 просила суд стягнути з ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» на її користь залишок по вкладу в сумі 11962,90 доларів США, проценти за користування коштами - 1051,42 доларів США, а також 3% річних - 394,28 доларів США та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (а.с. 1-6).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» в особі Дніпропетровського регіонального відділення ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу та проценти за договором банківського вкладу №18-32-в від 30 січня 2012 року в розмірі 13014,32 доларів США, 3% річних у розмірі 9265,58 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання судових витрат (а.с. 31-35).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2016 року заява ПАТ «АКБ «Базис» про перегляд вищезазначеного заочного рішення була залишена без задоволення (а.с. 66).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відхилення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 69-73).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен виконати зобов'язання щодо повернення коштів за депозитним вкладом в іноземній валюті, включаючи проценти за час користування даними коштами та 3% річних відповідно до правил ст. 625 ЦК України.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №18/32-в, відповідно до умов якого ОСОБА_2 розмістила грошові кошти у сумі 19000 доларів США терміном з 30 січня 2012 року по 01 лютого 2013 року, з виплатою 8% річних (а.с. 7-8).

Згідно квитанції №а9867 від 30 січня 2012 року позивачем було внесено на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 19000 доларів США (а.с. 9).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено інший договір банківського вкладу № 131/32 від 12 жовтня 2011 року на суму 130000 грн., на підтвердження якого відповідач надав виписки по рахунку (а.с. 47, 80-86, 104).

Постановою Правління НБУ від 20 квітня 2012 року № 168 прийнято рішення про призначення тимчасової адміністрації відповідача строком на шість місяців, а саме із 23 квітня 2012 року по 23 жовтня 2012 року. 23 серпня 2012 р. НБУ прийняв постанову № 357 про відкликання банківської ліцензії Відповідача і почав процедуру його банкрутства.

Також, з матеріалів справи вбачається, що з 28 серпня 2012 року по 21 жовтня 2014 року відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» здійснювалась процедура ліквідації відповідача.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

За правилами ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: у четверту чергу - вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; у сьому чергу - вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; у восьму чергу - інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 тис. грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи розрахунки, вбачається, що на рахунках позивача за вищезазначеними договорами банківських вкладів знаходились 138759,77 грн. та 19624,64 доларів США, або 156859,75 грн. за курсом НБУ 7,993 грн./дол. США (а.с. 10).

Зазначені суми коштів позивач також вказує в своїй вимозі від 07 вересня 2012 року, де вона просить визнати її кредиторські вимоги на суму 95619,52 грн., що не підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В даній заяві позивач зазначала суму своїх вимог до банку саме в національній валюті, отже не можна вважати, що залишок коштів, який не підлягає компенсації Фондом, залишився у доларах США (а.с. 10).

Вищевказана сума - 95619,52 грн. була акцептована ліквідатором відповідача, про що позивач була повідомлена банком 18 вересня 2012 року (а.с. 11).

24 жовтня 2012 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу виплачено суму відшкодування, яка складає 200 000,00 грн.

При цьому, на цю дату курс долара США також складав 7,993 грн./дол. США.

Отже, до виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу коштів в сумі 200000 грн. увійшли кошти за договором №18/32-в від 30 січня 2012 року в сумі 19624,64 доларів США, або 156859,75 грн. (за курсом НБУ на дату виплати) та частина вкладу за договором №131/32 від 12 жовтня 2011 року.

Відповідно до п.20.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затв. Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. №492 після прийняття рішення про відкликання в банку банківської ліцензії і призначення ліквідатора поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів закриваються ліквідатором банку. Повідомлення про закриття рахунків клієнтів ліквідатор банку надсилає до відповідних органів державної податкової служби у порядку, встановленому ДПС України.

Таким чином, після початку процедури ліквідації вкладні (депозитні) рахунки клієнтів включаючи рахунки позивача було закрито ліквідатором банку. В подальшому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було складено відповідний реєстр вкладників для проведення компенсації, передбаченої законом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року, яка набрала законної сили 21 жовтня 2014 року, було визнано протиправною та скасована Постанова НБУ від 23 серпня 2012 року № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис».

На підставі проведених позачергових зборів акціонерів, які відбулись 08 грудня 2014 року було змінено найменування товариства на Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» та затверджено статут товариства у новій редакції.

Крім того, відповідачем зазначається, що на даний час він не є банківською установою та не має ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій.

У своїй заяві про скасування заочного рішення відповідач посилався на зазначені обставини, але суд першої інстанції на них уваги не звернув.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерного комерційного банку «Базис» в особі Дніпропетровського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Акціонерного комерційного банку «Базис» на користь ОСОБА_2 суми банківського вкладу та проценти за договором банківського вкладу №18-32-в від 30 січня 2012 року в розмірі 13014,32 долларів США, суми 3% річних в розмірі 9265,58 грн. підлягає скасуванню, оскільки позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було повністю виплачено суму вкладу за договором №18/32-в від 30 січня 2012 року в сумі 19624,64 доларів США, або 156859,75 грн. за курсом НБУ на день виплати коштів, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором № 18/32 від 30.01.2012 року із застосуванням ст.635 ЦК - відсутні, та, вважає за можливе в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, а також скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави в розмірі 6890 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2016 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерного комерційного банку «Базис» в особі Дніпропетровського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Акціонерного комерційного банку «Базис» на користь ОСОБА_2 суми банківського вкладу та проценти за договором банківського вкладу №18-32-в від 30 січня 2012 року в розмірі 13014,32 долларів США, суми 3% річних в розмірі 9265,58 грн. та в частині стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 6890 грн. скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог в цій частині - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: