Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування; за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у якому просили усунути від права на спадкування після смерті тітки ОСОБА_3 та свекрухи ОСОБА_4 - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, її племінників (двоюрідного брата та сестру ОСОБА_3) - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 В обґрунтування позову посилалися на те, що ОСОБА_7 останній період життя проживала АДРЕСА_1, страждала важкими хворобами та у силу похилого віку потребувала сторонньої допомоги. Відповідачі, хоча і є її родичами, не надавали їй допомоги, хоча мали можливість таку надавати.

ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, в якому просила усунути останнього від права на спадкування після смерті ОСОБА_7, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не надавав спадкодавцеві (тітці) допомоги, яка такої потребувала в силу похилого віку та тяжкої хвороби.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту, що вони є відповідно сином та дочкою ОСОБА_8, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що ОСОБА_7 є рідною сестрою ОСОБА_8 і рідною тіткою позивачів, визнати їх спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, є рідною сестрою ОСОБА_7, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а також рідною матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Встановлено факт, що ОСОБА_7 є рідною тіткою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Визнано ОСОБА_6, ОСОБА_5 спадкоємцями другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування з підстав, передбачених правилами ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування з підстав, передбачених правилами ч. 5 ст. 1224 ЦК України. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів та розглянути спір по суті.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив із того, що вимоги про встановлення факту ухилення спадкоємців від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця в порядку окремого провадження не заявлялися, як і у позовних заявах сторін, оскільки, невстановивши, що сторони ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу був у тяжкому стані, суд першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України повинен був відмовити в задоволенні позову саме з цих підстав, а не з підстав передбачених правилами абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, враховуючи те, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й сторін, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині встановлення факту, який має юридичне значення, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є рідними племінниками ОСОБА_7

Проте, з таким висновком апеляційного суду в частині позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо ОСОБА_5 погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду повністю не відповідає.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, яка за життя мешкала по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, її батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Відповідно до актового запису про народження від 24 жовтня 1921 року ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_13

У наданих суду свідоцтвах про народження ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зазначено, що їх батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_8

Згідно свідоцтва про шлюб від 07 січня 1946 року ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_14 та їй було присвоєне прізвище «ОСОБА_8».

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою. Батьком ОСОБА_8, як і ОСОБА_7 є одна і та ж особа - ОСОБА_10.

Таким чином, вказані особи є рідними сестрами. Відповідно, діти ОСОБА_8 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є рідними племінниками ОСОБА_7

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині встановлення факту родинних відносин в частині позовних вимог ОСОБА_5 та визнаючи її спадкоємцем другої черги, апеляційний суд не звернув уваги на правову природу та особливості справ про встановлення факту, який має юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із позовом про встановлення факту, який має юридичне значення, ОСОБА_5 посилалася на те, що за відсутності належного встановлення факту того, що вона є племінницею спадкодавця, вона не зможе отримати спадщину.

Отже, зміст вимог ОСОБА_5 направлений на встановлення та підтвердження юридичного факту, який є підставою для визнання права на спадкування.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи (том а. с. 175), рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2011 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні її позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини, яке набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_5 вчасно до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звернулася (том 5 а. с. 110-142), то в силу вимог ст. 1272 ЦК України спадщину не прийняла.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, встановлення юридичного факту, що ОСОБА_5 є племінницею спадкодавця не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки вона не звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини вчасно, в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, оскільки, крім іншого, в задоволенні позовних вимог про продовження цього строку їй відмовлено, то вона вважається такою, що не прийняла спадщину, що передбачено ст. 1272 ЦК України.

Таким чином, встановлення юридичного факту, про який просить ОСОБА_5, є безпідставним, оскільки не тягне за собою юридичних наслідків.

Разом з тим, у разі відсутності підстав для визнання за ОСОБА_5 права на спадкування, відсутні підстави і для встановлення вказаного вище факту, оскільки встановлення такого факту пов'язане з наступним вирішенням спору про право.

Отже, апеляційний суд на вказані положення закону уваги не звернув, доводів та заперечень сторін не перевірив, не встановив у повному обсязі фактичні обставини, що мають значення для справи, не надав юридичної оцінки поданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого у справі рішення в частині вирішення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, місцевий суд в незміненій частині та апеляційний суд у частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування; ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування; ОСОБА_6 до ОСОБА_3, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно вирішили спір в цій частині первісних та зустрічних позовних вимог.

Керуючись статтями 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська