Справа № 569/3663/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» про усунення перешкод в користуванні житлом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою № 61 в будинку № 11 по вул..Данила Галицького в м.Рівне шляхом виселення відповідачів із квартири з наданням іншого жилого приміщення, зобовязати ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» надати відповідачам жиле приміщення у гуртожитку за адресою м.Рівне, вул.Д.Галицького, 11.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні 3 червня 2016 року позивач позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Пояснив, що спільно з матірю та братом мають на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1. Під час реконструкції гуртожитку у житловий будинок відповідачі відмовилися брати участь у реконструкції, відмовилися від житла, яке їм пропонувала адміністрація училища, та залишилися проживати в кімнаті, яка після реконструкції є єдиною жилою кімнатою квартири. Власники квартири змушені проживати у кухні. Він має намір одружитися та проживати з сімєю у квартирі, але позбавлений такої можливості. Ніяких договорів оренди частини квартири чи користування з відповідачами не укладалося, житлову площу для проживання власники квартири відповідачам не надавали. Відповідачі не несуть витрат за утримання житла. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні 26 вересня 2016 року просить позов задовольнити, оскільки проживання в належній позивачу квартирі відповідачів перешкоджає власникам квартири користуватися своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 3 червня 2016 року позов не визнала та пояснила, що в кімнату в гуртожитку була вселена з сімєю на підставі ордера № 178 від 15 березня 1995 року. Сімя ОСОБА_5 була поседена у сусідню кімнату через рік. Під час реконструкції гуртожитку їй пропонували переселитися в інші кімнати, але ці варіанти її не влаштували. Участі у реконструкції не приймала, тому що їй ніхто цього не пропонував. Деякі комунальні послуги вона оплачує особисто. На спірну квартиру не має ні права власності, ні права користування, угоди з ОСОБА_5 щодо користування квартирою не укладала. В судовому засіданні 26 вересня 2016 року позов визнала, оскільки її влаштовує варіант переселення, запропонований директором училища. Розпочала ремонтні роботи по облаштуванню нової кімнати, в яку має намір переселитися з сімєю по закінченню ремонту.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні 3 червня 2016 року позов не визнав та пояснив, що їх сімю викреслили з усіх документів під час реконструкції, тому вони не змогли взяти участь у її проведенні. За документами квартира належить сімї ОСОБА_5, але в них немає іншого житла, куди вони могли б переселитися.

Представник відповідача ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» ОСОБА_4 в судовому засіданні 3 червня 2016 року позов в частині позовних вимог до училища не визнав. Пояснив, що ОСОБА_2 отримала ордер на поселення в гуртожиток від радіозавода, який не мав права його надавати, бо не був власником житла. В 1996 році в гуртожиток в сусідню кімнату була заселена сімя ОСОБА_5, який працював в училищі. Пізніше навчальний заклад отримав дозвіл на реконструкцію гуртожитку в житловий будинок. На той момент в гуртожитку, що складався із 48 секцій, проживало 50 сімей. Відселенню підлягали дві сімї - ОСОБА_2 та Олійник. Сімя Олійник була переселена на перший поверх гуртожитку, який не реконструювався. ОСОБА_2 відмовилася від участі у реконструкції гуртожитку, оскільки в неї була велика заборгованість по сплаті за проживання у гуртожитку, яку необхідно було сплатити. Відповідачам пропонували варіанти переселення по місту, але жоден з цих варіантів їм не підійшов. В 2009 році житловий будинок було здано в експлуатацію і ті, хто приймав участь у реконструкції, отримали квартири у власність шляхом приватизації. Сімя ОСОБА_2 залишилася проживати у кімнаті в квартирі, яка належить позивачу. В судовому засіданні 26 вересня 2016 року пояснив, що навчальним закладом було надано відповідача для переселення кімнату на першому поверсі гуртожитку по вул..Д.Галицького, 11 з можливістю перепланування частини іншої кімнати під санвузол. Після закінчення ремонту, який відповідачі вже почали проводити, на вказане приміщення ОСОБА_2 буде видано ордер на поселення.

Свідок ОСОБА_8 показала, що проживає в гуртожитку з 1996 року. Після реконструкції в 2009 році приватизувала свою секцію як окрему квартиру. Відповідач ОСОБА_2 відмовлялася від участі у реконструкції, мотивуючи відсутність коштів. На даний час в квартирі № 61 проживають сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Відповідачам пропонували переселитися і не раз, але вони відмовлялися.

Свідок ОСОБА_9 показала, що під час реконструкції гуртожитку в житловий будинок 48 сімей погодилися фінансувати витрати, а сімя ОСОБА_2 відмовилася. Необхідні будівельні роботи виконували за власні кошти. Нині у квартирі № 61 проживає дві сімї. Умов для нормального проживання у сімї ОСОБА_5 немає.

Свідок ОСОБА_10 показала, що її чоловік отримав кімнату в гуртожитку училища в 19925 році, який працював в СПТУ № 9. Після реконструкції гуртожитку в житловий будинок, яка проводилася за кошти мешканців, приватизували в червні 2010 року квартиру, яка складається з кухні, де вони зараз проживають, та кімнати, де мешкає сімя ОСОБА_2. Син раніше орендував квартиру, а зараз такої можливості немає, тому змушені всі проживати в кухні. Коштів за комунальні послуги відповідачі не платять.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 15 березня 1995 року відповідачу С на поселення в кімнату ОСОБА_2 та членам її сімї ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було видано ордер № 178 на поселення в кімнату двокімнатної секції № 525 гуртожитку за адресою м.Рівне, вул..Д.Галицького, 11, що перебував на балансі СПТУ-9 ( нині ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» ). У цій кімнаті відповідачі проживають з моменту поселення і донині. Іншу кімнату в секції № 525 вказаного гуртожитку з 1996 року займає сімя ОСОБА_10

В 2007 році другий блок гуртожитку по вул..Д.Галицького, 11 в м.Рівне ( в тому числі секція № 525 ) в результаті реконструкції з переобладнанням гуртожитку під житлові квартири набув статуту житлового будинку, що підтверджується актом Державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 24 липня 2007 року та розпорядженням міського голови м.Рівне № 2066-р від 20 листопада 2007 року.

Угода на реконструкцію була укладена з ОСОБА_10 Секція № 525 перепланована в квартиру № 61 будинку по вул..Д.Галицького, 11 в м.Рівне ( поштова адреса вул..Демянчука, 1 ).

Квартира АДРЕСА_1 8 червня 2010 року була приватизована та належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. На позов власника, що володіє майном, про усунення перешкод з боку третіх осіб у здійснення права власності не поширюються вимоги щодо позовної давності, він може бути поданий до суду у будь-який час, доки триває порушення з боку третіх осіб, що впливають на нормальне користування чи розпорядження майном його власником.

Судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що між власниками квартири № 61 та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6 відсутні договірні відносини щодо користування жилим приміщенням у квартирі; квартира перебуває у володінні позивача та інших співвласників; проживання відповідачів у кімнаті, що є частиною квартири, перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час ( не менш як пять років ) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду та призначених для проживання працівників ( членів їх сімей ), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розвязання їх житлової проблеми.

Згідно із ст.19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм ( їх сімям ) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.7 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27 квітня 2015 року, особи, які проживають у гуртожитку, за рішенням власника гуртожитку та їхньою згодою можуть бути переселені до іншої кімнати або гуртожитку без погіршення умов проживання.

З пояснень представника відповідача - директора ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» встановлено, що статусу житлового будинку набув другий блок гуртожитку, а саме квартири з другого по девятий поверх. Приміщення на першому поверсі має статус гуртожитку та перебуває на балансі навчального закладу. За згодою відповідача ОСОБА_2 та членів її сімї ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» надав останнім кімнату в гуртожитку по вул..Д.Галицького, 11 в м.Рівне для переселення з можливістю перепланування. У вказаній кімнаті відповідачі проводять ремонтні роботи, після закінчення яких та визначення житлової площі навчальним закладом буде видано ордер на поселення. Зазначені обставини визнала в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2

Враховуючи, що проживання відповідачів у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» має правові зобовязання щодо відповідачів, володіє гуртожитками та наділений правом заселення в них, відповідачам за їхньою згодою фактично виділено для переселення іншу кімнату, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом та зобовязання надати жиле приміщення в гуртожитку.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, ст.317, 321, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» про усунення перешкод в користуванні житлом - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою № 61 в будинку № 11 по вулиці Данила Галицького в місті Рівне шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з наданням іншого жилого приміщення.

Зобовязати Державний навчальний заклад «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» надати ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 жиле приміщення у гуртожитку за адресою м.Рівне, вул..Данила Галицького, 11.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :