АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Маринченко М.М.
№ 22-ц/796/5618/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», Київського національного університету технологій та дизайну про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати незаконним наказ Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року № 54-к «Про звільнення працівників» незаконним; поновити позивача на посаді старшого викладача кафедри публічного та приватного права юридичного факультету Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління»; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» або його правонаступника - Київського національного університету технологій та дизайну на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2015 року до дня поновлення її на роботі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що вказане звільнення позивача є незаконним, оскільки наказ про її звільнення підписаний виконуючою обов'язки ректора ОСОБА_3, яка на час підписання зазначеного наказу не мала на це повноважень, оскільки у п.4 наказу Міністерства освіти і науки України №661 від 19 червня 2015 року зазначено, що з моменту призначення комісії з реорганізації до неї переходять повноваження щодо управління справами Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», а повноваження ОСОБА_3 - виконуючої обов'язки ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» припиняються.

Крім того, позивач зазначає, що її не було персонально попереджено роботодавцем за два місяці про наступне звільнення відповідно до ст. 49-2 КЗпП України.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано порушення роботодавцем порядку дій при звільненні, а саме:передбачених ст.22 вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» щодо завчасного, не пізніше як за 3 місяці, надання інформації щодо майбутнього звільнення працівників первинним профспілковим організаціям; вимог трудового законодавства щодо складання і затвердження нового штатного розпису; щодо вручення письмового повідомлення працівника про звільнення, надання працівникові пропозицій щодо надання іншої роботи та проведення повного розрахунку при звільненні.

Позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з вищезазначених підстав.

Представник відповідача Київського національного університету технологій та дизайну проти задоволення скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Державному вищому навчальному закладі «Міжгалузева академія управління» з 02 лютого 2004 року по 01 вересня 2015 року.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 02 лютого 2004 року працювала на посаді старшого викладача кафедри цивільно-правових дисциплін Міжгалузевого інституту управління. 09 червня 2012 року проведено реорганізацію Міжгалузевого інституту управління шляхом перетворення в Міжгалузеву академію управління. 01 січня 2015 року позивача було переведено на посаду виконуючого обов'язки старшого викладача кафедри публічного і приватного права юридичного факультету Міжгалузевої академії управління.

Міністерством освіти і науки України 19 червня 2015 року було видано наказ №661 Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» відповідно до якого припинено юридичну особу - Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до Київського національного університету технологій і дизайну як структурного підрозділу.

Судом встановлено, що Київський національний університет технологій і дизайну є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків припиненого Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.

Судом встановлено, що доЄдиного державного реєстру запис про припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» не внесено.

Утворено комісію з припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до Київського національного університету технологій і дизайну.

Згідно з додатком до наказу №661 від 19 червня 2015 року, до складу комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» поряд з іншими особамиувійшла ОСОБА_3 як виконуюча обов'язки ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», викладеним в протоколі засідання комісії з реорганізації державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 19 червня 2015 року, ОСОБА_3 уповноважено на здійснення заходів щодо звільнення працівників Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», в тому числі з наданням їй права ознайомлення працівників з повідомленням про майбутнє звільнення, підпису наказів про звільнення, інших документів з даних питань.

Згідно з наказом Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» №16-ОС від 19 червня 2015 року «Про заплановане вивільнення працівників», підписаним ОСОБА_3, наказано попередити в установленому законодавством порядку працівників Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», відповідно до ст.49-2 КЗпП України про заплановане звільнення із займаної посади після закінчення двомісячного терміну попередження згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Відділу кадрового забезпечення та документообігу наказано ознайомити працівників Академії з їх наступним вивільненням під розпис у відомості-попередженні. Повідомити Солом'янський центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників в установленому законодавством порядку.

З додатку №1 до наказу №16-ОС від 19 червня 2015 року - відомості-попередження працівників Міжгалузевої академії управління про заплановане вивільнення із займаної посади після закінчення двомісячного терміну з дати попередження вбачається, що позивача ОСОБА_1 було попереджено в установленому законодавством порядку про заплановане звільнення її з посади виконуючого обов'язки старшого викладача після закінчення двомісячного терміну попередження, про що свідчить особистий підпис позивача у вказаній відомості-попередженні.

Наказом Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» №54-к від 01 вересня 2015 року «Про звільнення працівників», підписаним ОСОБА_3, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (зміна в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників) ОСОБА_1 звільнено з 01 вересня 2015 року з посади виконуючого обов'язки старшого викладача кафедри публічного і приватного права юридичного факультету.

Відділу фінансово-економічного забезпечення наказано здійснити виплату позивачу вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України.

Відповідно до ч.4 ст.105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно з п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею ст.49-2 КЗпП Українивизначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається з додатку №1 до наказу Міжгалузевої академії управління №16-ОС від 19 червня 2015 року «Про заплановане вивільнення працівників» позивач була попереджена про наступне звільнення за два місяці до звільнення, що також підтверджується її поясненнями наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що позивача ОСОБА_1 було належним чином попереджено про майбутнє звільнення, наказ про звільнення позивача підписаний ОСОБА_3, яку було уповноважено комісією з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління».

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено встановлений законом місячний строк для звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин з огляду на наступне.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтеюст.234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

При цьому норми КЗпП України не містять переліку причин, які можна враховувати поважними при пропуску строку звернення до суду, вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Судом встановлено, що позивача було звільнено 01 вересня 2015 року, про своє звільнення ОСОБА_1 дізналась в той же день коли і отримала трудову книжку в якій міститься запис про звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штату працівників, а з 04 вересня 2015 року позивача було прийнято на роботу до приватного вищого навчального закладу «Університет сучасних знань» на посаду старшого викладача кафедри приватноправових дисциплін на якій вона продовжує працювати.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 звернулася із вказаним позовом до суду 03 грудня 2015 року.

Окрім того, звернення до відповідних органів із вимогою усунути порушення її трудових прав не перешкоджало своєчасній подачі позову до суду із захистом цих прав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом за захистом своїх трудових прав.

Твердження апелянта про те, що наказ про її звільнення підписано особою, яка не мала відповідних повноважень колегія суддів не приймає до уваги, оскільки повноваження щодо підписання наказів про звільнення працівників Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» надані ОСОБА_3 рішенням комісії з реорганізації від 19 червня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було дано невірну оцінку доказам, зокрема протоколу засідання комісії з реорганізаціїДержавного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 19 червня 2015 року колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Доводи апелянта про неналежне повідомлення її про наступне звільнення колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи зокрема з додатку № 1 до наказу №16-ОС від 19 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 була персонально попереджена про майбутнє звільнення її із займаної посади після закінчення двохмісячного терміну з дати попередження.

Посилання апелянта на порушення Державним вищим навчальним закладом «Міжгалузева академія управління» положень ст.ст.44, 47, 116 КЗпП України зокрема щодо непроведення з нею розрахунку у день звільнення колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не стосується предмету даного позову.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував порушення Державним вищим навчальним закладом «Міжгалузева академія управління» порядку дій при звільненні про що свідчить зокрема, відсутність згоди профспілки або ради трудового колективу, нового штатного розпису, пропозиції щодо надання іншої роботи колегія суддів відхиляє, оскільки позивач згідно з ст.11 ЦПК України не обгрунтовувала свої позовні вимоги вказаними обставинами та суд першої інстанції відповідно не надавав їм правової оцінки.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: