Справа № 175/1508/16-ц
Провадження № 2/175/605/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, який у вересні 2016 року уточнила та просила постановити рішення, яким стягувати щомісяця з ОСОБА_2 аліменти на її, ОСОБА_1 утримання, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу; стягувати щомісяця з ОСОБА_3 аліменти на її, ОСОБА_1 утримання, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

В обґрунтування позову вказала, що з 23 грудня 2014 року вона є пенсіонером за віком. Її єдиним доходом є пенсія за віком, яка складає 949,00 грн., інших джерел доходу немає. З 28 травня 2011 року вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є пенсіонером. Вона постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1, яка приватизована на трьох осіб: її, ОСОБА_1 та відповідачів, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і є їх спільною сумісною власністю. Квартира потребує капітального ремонту, оскільки у зв'язку з протіканням даху відбувається її залиття в дощову погоду. Вона з чоловіком по мірі можливості власними силами та коштами утримують квартиру, здійснюють ремонтні роботи, сплачують комунальні послуги. Відповідачі не приймають участь в утриманні своєї власності, не сплачують комунальні послуги. В 2007 році вона придбала невеликий занедбаний будинок по АДРЕСА_2, в якому проживати неможливо. На земельній ділянці, поряд з будинком вона з чоловіком вирощують городину для власних потреб, із власного підсобного господарства мають трьох гусей, а три свині утримують для власного споживання її дочка ОСОБА_4 (третя особа) разом зі своїм чоловіком. Їй на праві власності належить земельний пай в розмірі 3,450 га, який обробляють зять ОСОБА_6 з її дочкою ОСОБА_4, вирощуючи кукурудзу для годування своїх свиней. Земельна ділянка по АДРЕСА_3, площею 0,25 га, надана для будівництва житлового будинку була приватизована нею в 2010 році, однак до цього часу будівництво так і не було розпочато і не планується, земельна ділянка не придатна для вирощування городини тож не використовується нею взагалі. Зазначила, що пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, бо частину відразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг та сума, яка залишається є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування, придбання необхідного одягу. Вона є хворою людиною і їй необхідне лікування, що потребує чимало коштів. Її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не підтримують її матеріально та не спілкуються з нею. Донька ОСОБА_4 добровільно надає матеріальну допомогу і спору з цього приводу немає. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримуючи від синів ніякої підтримки та матеріальної допомоги, вона звернулася до суду з ним позовом.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її адвокат за договором про надання правової допомоги ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник за довіреністю ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги вважала обґрунтованими .

Вислухавши сторони та їх представників , повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 201 СК України, визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є матір'ю трьох повнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданим Відділом ЗАГС м. Какул 20 серпня 1991 року (а.с.17), сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим Відділом ЗАГС Какульського райміськвиконкому 03 січня 1984 року (а.с.59) та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданим Н-Лановською сільською радою Карловського району Полтавської області 05 листопада 1988 року (а.с.19).

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на малий розмір пенсії, хворобливий стан, складні життєві обставини, перебування на межі бідності, відсутність матеріальної допомоги з боку синів.

Згідно з пунктом 4 Порядку виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 896, чітко визначає категорії осіб і сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах.

За час розгляду справи ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження перелічених і визначених законом обставин, які підтверджують перебування ОСОБА_1 у скрутних життєвих обставинах. За результатами перевірки домогосподарства ОСОБА_1 АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, проведеної 12 вересня 2016 року працівниками Чумаківської сільської ради складено акт перевірки, яким встановлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 має підсобне господарство (а.с.76). Окрім цього судом встановлено, що підтверджується відповіддю Чумаківської сільської ради № 968 від 12 вересня 2016 року (а.с.94), що відповідно до запису у погосподарській книзі № 2 на 2016-2020 pp. по АДРЕСА_2, за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано будинок із господарськими будівлями та спорудами, а також присадибна земельна ділянка; відповідно до погосподарської книги № 4 на 2016-2020 pp. АДРЕСА_1, на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 належить квартира, співвласниками якої є відповідачі по справі; також ОСОБА_1 має у приватній власності земельні ділянки: присадибну земельну ділянку для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яку ОСОБА_1 оброблює самостійно. Таким чином, позивачка має достатньо майна для забезпечення себе матеріально, для ведення господарства.

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від

27 лютого 2007 року ОСОБА_1 придбала на праві приватної власності житловий будинок - саманний, з господарськими будівлями і спорудами, загальною вартістю 25 216 грн. На 2007 рік зазначена сума є значною (тим більше, для людини/сім'ї, які знаходяться «на межі бідності»). Відповідно до п. 6 зазначеного Договору купівлі-продажу, відчужуване майно оглянуте покупцем, недоліків, які перешкоджають його використанню за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлено; претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного майна покупець не має, і приймає його у стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Отже, ОСОБА_1 придбала будинок у нормальному стані, і в не занедбаному стані, як наголошується у позовній заяві. Оскільки до жодної з груп сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах ОСОБА_1 не відноситься, а тому судом спростовується факт наявності у позивачки складних життєвих обставин.

На даний час ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який також є пенсіонером та отримує пенсію близько 3000 грн. ОСОБА_1 проживає з чоловіком у своїй квартирі , а квартиру чоловіка вони здають в оренду. Відповідачі мають свої власні сім'ї, у ОСОБА_2 на утриманні знаходяться його дружина і двоє малолітніх дітей.

Посилання позивачки на хворобливий стан, що потребує значних затрат на ліки та догляд, не може бути прийнятий до уваги судом, оскільки згідно відповіді Комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» №245 від 25 серпня 2016 року, ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні даного закладу в період з 13 липня 2010 року по 27 липня 2010 року з діагнозом: К 26, який не потребує щоденного лікування; окрім цього зазначено, що ОСОБА_1 інвалідності не отримувала та диспансерному обліку в КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ»ДОР» не перебуває (а.с.96). Позивачкою були заявлені позовні вимоги в межах статей 202 та 205 СК України щодо стягнення аліментів на утримання, а вимоги щодо стягнення витрат, пов'язаних з тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю відповідно до ст. 203 СК України позивачем не заявлялися та суду не доводилися.

Так дійсно, ОСОБА_1 перебуває на пенсії, розмір якої складає 949,00 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою УПФУ в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №179 від 11 лютого 2016 року (а.с.9). Однак, в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, такі докази не надані позивачкою і в ході розгляду справи. Посилання ОСОБА_1 на те, що розмір отримуваної нею пенсії не дозволяє їй забезпечити собі гідне існування, без надання доказів такої потреби, не може бути підставою для задоволення позову та визначення аліментів у будь-якому розмірі. Рішення суду не може бути прийнято на припущеннях.

У судовому засіданні,з пояснень позивачки та третьої особи встановлено, що сама ОСОБА_1 допомагає своїй дочці ОСОБА_4,яка знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, що і приводить суд до критичного ставлення до пояснень щодо користування третьою особою земельним паєм позивачки площею 3,450 га та вирощування трьох свиней третьою особою ,а не самою позивачкою.

Факт непрацездатності (перебування в пенсійному віці та отримання пенсії) не є безумовною підставою для виникнення у відповідачів обов'язку надання матеріальної допомоги, оскільки позивачка повинна довести необхідність отримання такої допомоги. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, так як позивачка спроможна утримувати себе самостійно та сама надає матеріальну допомогу дочці та її сім'ї.

Разом із вищевикладеним, суд зазначає, що оскільки аліменти є періодичними платежами, то відмова у зазначеному позові не перешкоджає новому зверненню до суду з наданням відповідних доказів матеріальної потреби позивача.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.10, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.