АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/8383/15-ц
Провадження № 22-ц/792/16/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_4 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 ОСОБА_1» (далі ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» зазначило, що 24 липня 2008 року між ним і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/8711/74/15633, за умовами якого позивач надав останній кредит у розмірі 25000 доларів США під 13,5% річних на строк до 24 липня 2025 року. За договором поруки № 011/8711/74/15634 від 24 липня 2008 року ОСОБА_4 поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 обовязків з повернення кредитних коштів, сплати процентів і неустойки. Відповідачі не виконують взятих на себе зобовязань, внаслідок чого банк вправі достроково стягнути з них заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19 березня 2015 року складається з 21153 доларів 11 центів США неповернутого кредиту, 1743 доларів 78 центів США процентів, 2155 доларів 18 центів США пені.

За таких обставин ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» просило суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 25052 долара 07 центів США заборгованості за кредитним договором, яка еквівалентна 586069 грн. 10 коп.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2015 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого банк вправі стягнути з неї та поручителя ОСОБА_4 неповернутий кредит, проценти та пеню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представниця ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідач ОСОБА_4, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст.ст. 192, 526, 533 ЦК України), який підлягав застосуванню.

У звязку з порушенням судом норм матеріального права рішення суду в частині розміру пені підлягає зміні.

Встановлено, що 24 липня 2008 року відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_3 ОСОБА_1», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1», і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 014/8711/74/15633, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 25000 доларів США на строк до 24 липня 2025 року під 13,5% річних.

ОСОБА_2 зобовязалася щомісячно до 24 числа здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 313 доларів 22 цента США.

ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» і ОСОБА_2 визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору банк вправі достроково стягнути з неї заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку. За порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів ОСОБА_2 мала сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Виконання ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_4 За умовами договору поруки № 011/8711/74/15634 від 24 липня 2008 року останній поручився перед ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» за виконання ОСОБА_2 обовязку з повернення кредиту, сплати процентів і неустойки. У випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель мали відповідати перед банком як солідарні боржники.

ОСОБА_2 не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором.

10 лютого 2015 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» висунуло ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів і пені, яку ОСОБА_2 мала виконати до 17 квітня 2015 року.

Станом на 19 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором склала 22896 доларів 89 центів США, з них 21153 долари 11 центів США неповернутий кредит, 1743 долари 78 центів США проценти. Також банк нарахував 50418 грн. 36 коп. пені.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_2 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» вправі вимагати від неї та поручителя ОСОБА_4 дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати нарахованих процентів і пені.

Доводи ОСОБА_2, ОСОБА_4 щодо неправильності обчислення заборгованості за договором не ґрунтуються на фактичних матеріалах справи.

Умови кредитно договору (а.с. 22-34), надані ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» розрахунок заборгованості (а.с. 7-10) та виписки по рахункам (а.с. 120-150) є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідачі не виконують належним чином узяті на себе зобовязання, тому виникла вищевказана заборгованість за договором.

ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не спростували письмові докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

За клопотанням ОСОБА_2 апеляційний суд ухвалою від 7 жовтня 2016 року призначив судово-економічну експертизу.

Згідно висновку цієї експертизи № 3263/15-26 від 19 травня 2016 року (а.с. 167-183) починаючи з 15 листопада 2014 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» не дотримано умови кредитного договору № 014/8711/74/15633 від 24 липня 2008 року (пункт 7.7) щодо черговості зарахування коштів, які надходили від ОСОБА_2 на виконання зобовязання за цим договором, а саме банком була спочатку погашена прострочена заборгованість по кредиту, а потім прострочені проценти за користування кредитом, хоча згідно черговості зарахування коштів потрібно спочатку сплатити прострочені проценти за користування кредитом, а потім прострочену до сплати суму заборгованості за кредитом. Розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/8711/74/15633 від 24 липня 2008 року з урахуванням його умов і часткового виконання позичальником зобовязань за кредитним договором є неправильним. За результатами дослідження матеріалів справи станом на 19 березня 2015 року сума кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором становить 22899 доларів 32 цента США та 48849 грн. 09 коп., у тому числі: 21465 доларів 70 центів США заборгованість по тілу кредиту, з них 484 долари 71 цент прострочена заборгованість; 1433 долари 62 цента США заборгованість по процентам, з них 1243 долари 07 центів прострочена заборгованість; 48849 грн. 09 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам.

Цей висновок експерта суперечить умовам укладеного сторонами кредитного договору та іншим матеріалам справи.

Так, експерт не врахував положення абз. 2 п. 7.7 кредитного договору, згідно якого у випадку порушення позичальником будь-якої з умов цього договору кредитор має право самостійно визначити інший порядок (черговість) погашення заборгованості позичальника перед кредитором. У звязку з цим, експерт неправильно обчислив розмір заборгованості за кредитним договором. До того ж, даючи відповідь на дане питання, експерт не врахував при обчисленні пені умови про договірну трирічну позовну давність (п. 16.7 кредитного договору), неправильно вирахував кількість днів користування кредитом і строки зарахування коштів при частковому достроковому погашенні кредиту позичальником (п. 8.4 кредитного договору).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що названий висновок експерта є необґрунтованим і не може бути взятий судом до уваги.

Разом із тим, після розяснення апеляційним судом сторонам права на вчинення процесуальної дії (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) відповідачі не зверталися до суду з клопотанням про проведення повторної судово-економічної експертизи, яка б підтвердила розмір невиконаного ними грошового зобовязання.

Оцінивши докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що наданий ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-10) відповідає іншим матеріалам справи та є правильним.

Також є безпідставними посилання ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були належним чином оповіщені про час і місце судового розгляду, який відбувся 28 травня 2015 року. Виклик відповідачів у суд здійснений з дотриманням вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 53).

28 травня 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не зявилися в судове засідання. У той же день ОСОБА_2 подала до суду заяву про відкладення судового розгляду та надання їй можливості ознайомитися з матеріалами справи.

ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не повідомили суду поважних причин неявки в судове засідання, тому суд в силу ст.ст. 169, 224 ЦПК України правомірно розглянув справу без їх участі та ухвалив заочне рішення.

Допущені судом першої інстанції описки у рішенні не вплинули на правильність висновків суду та можуть бути виправлені в порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України.

В цій частині рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд припустився помилки.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 і 3 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» правомірно заявило вимогу про повернення кредиту та процентів у іноземній валюті. Разом із тим, банк не зважив, що положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитним договором, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки. До того ж, умовами кредитного договору (п. 7.10) визначено, що пеня за договором сплачується позичальником в національній валюті України.

Не врахувавши вказаних обставин, суд першої інстанції неправомірно визначив розмір пені в іноземній валюті.

Отже, фактичний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 19 березня 2015 року склав 22896 доларів 89 центів США та 50418 грн. 36 коп., з яких: 21153 долари 11 центів США неповернутий кредит, 1743 долари 78 центів США проценти, 50418 грн. 36 коп. пеня.

В цій частині рішення суду підлягає зміні.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки в даному випадку мало місце неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у дохід держави слід присудити по 913 грн. 50 коп. (1218х3:2:2) судового збору за подання апеляційної скарги, сплата якого була відстрочена апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2015 року в частині розміру пені змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1» 22896 доларів 89 центів США неповернутого кредиту та процентів і 50418 грн. 36 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі по 913 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27