Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/8244/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2281/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс-Універсал» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені та за зустрічними позовами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договору про надання споживчого кредитку та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ «УкорСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ТОВ «Будпроектсервіс-Універсал» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, посилаючись на те, що 15.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті у розмірі 35 352,00 доларів США, а останній зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 листопада 2028 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,4% річних.

Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати платежів в розмірі 395,00 доларів США, 15-го числа кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором, були укладені договори поруки: між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №0/П від 15 листопада 2007 року; між банком та ТОВ «Будпроектсервіс-Універсал» було укладено договір поруки №0/П-1 від 15 листопада 2007 року.

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення кредиту з січня 2015 року, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

18 серпня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 26.10.2015 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Станом на 26.10.2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 33 557,65 доларів США, з яких 30 481,49 доларів США кредитна заборгованість в тому числі заборгованість з січня 2015 року 927,19 доларів США, 3 076,16 доларів США заборгованість по процентам, заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 26.10.2015 року складає 15 713,11 грн., з яких 4 078 грн. 33 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, 11 634 грн. 76 коп. пеня за прострочення сплати процентів.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 33 557,65 доларів США та судові витрати по справі.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання договору про надання споживчого кредиту, в якому зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору він починаючи з дати його укладення з грудня 2007 року по січень 2015 року щомісячно сплачував аутентичні платежі у розмірі 395,00 доларів США на відповідний рахунок банку.

Укладаючи зазнаний договір він мав постійний заробіток тому й виконував усі вимоги договору.

Однак у 2014 року стан його здоровя значно погіршився у звязку із чим вимушений був витрачати грошові кошти на своє лікування, з січня 2015 року припинив сплату платежів за договором.

Крім того, йому була присвоєна 3-тя група інвалідності 23.06.2015 року, заборонена праця із фізичними навантаженнями, тривалою ходьбою, статипо-динамічнам навантаженням, рекомендовано стаціонарне лікування.

Зазначає. що в момент укладення договору сторони цього договору не могли передбачити, що він стане інвалідом та не зможе виконувати взяті на себе зобовязання. На той момент він мав роботу, що давало підстави сторонам вважати, що саме така зміна обставин, коли одна із сторін втратить дієздатність, не настане.

Вважає що є підстави для розірвання вказаного кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, що відповідає позиції Верховного Суду України в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають із кредитних правовідносин (2009-2010) від 07.10.2010 р.

Визнання його інвалідом призвело до істотної зміни обставин, оскільки при цьому обставини змінились настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони ніколи б не уклали даного договору.

Враховуючи той факт, що банк звернувся із позовом, v якому вимагає дострокового повернення кредиту за договором із відсотками за користування кредитом він вважає, що такий договір має бути розірваний.

Використавши своє право на дострокове повернення всього кредиту банк відмовився від укладеного з ним договору, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 651 ЦК України такий договір є розірваним.

Посилаючись на те, що він є інвалідом третьої групи та потребує постійного лікування, що в свою чергу впливає на його матеріальний стан, вважає, що розмір неустойки має бути зменшений.

До того ж, беручи до уваги те, що ним протягом семи років сплачено 262 400,34 у грн., що в свою чергу еквівалентно 32 676,10 доларам США, у зв'язку із чим вважає що фактично виконав усі свої зобов'язання за кредитним договором та договір має бути розірваний, а з нього стягнуто залишок за кредитом у розмірі 2675,92 грн.

Крім того, банком надано довідки розрахунки заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом тощо. При цьому, такі довідки не відповідають додатку №2 Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту до договору та здійсненим ним платежам.

Також відповідач зазначає, що він відповідно п.23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" є споживачем за кредитним договором, тому що отримав споживчий кредит, що надається кредитором-банком, для задоволення особистих потреб.

Так, 15.11.2007 р. між ним і банком було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Оскільки, надання коштів за вказаним вище договором, відповідає всім ознакам споживчого кредиту, та зазначається у самому договорі, тому правовідносини, породження яких є метою договору, регулюються Законом «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на зазначені обставини просив суд розірвати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанком» та ним, з дати винесення рішення по справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 20016 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 та обєднано з первісним позовом.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3С про визнання поруки припиненою, в якому зазначає, що з первісним позовом в частині вимог відносно себе вона не згодна, та вважає їх такими що не підлягають задоволенню із таких підстав.

У листопаді 2007 року її чоловік ОСОБА_3 повідомив її про свій намір отримати кредит на придбання квартири, у зв'язку із чим просив виступити її поручителем, повністю завіривши у тому, що він буде спроможним виконувати усі зобовязання за таким договором. Оскільки вона була упевнена у тому, що він зможе виконувати свої зобовязання за кредитним договором, то й 15 листопада 2007 року вона підписала договір поруки №0/11.

Згідно довідки - розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_3 за кредитним договором від 15.11.2007, останній платіж ним було здійснено 17.11.2014 р. Отже, враховуючи, цей факт право вимагати дострокового повернення кредиту з неї та ОСОБА_3 у позивача виникло 18.12.2014 року.

У той час як фактично банк звернувся із вимогою про дострокове повернення кредиту до неї 18.08.2015 року (зобовязання за договором поруки припинилися 18.06.2015 р.), тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати припиненою її поруку за договором поруки № 0/ІІ від 15.11.2007 року, укладеним між банком та нею; в задоволенні позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з неї заборгованості відмовити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_5, обєднано одне провадження з первісним позовом та зустрічним позовом ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від23 березня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс-Універсал» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2007 року в розмірі 33 557, 65 доларів США (що на день ухвалення рішення за курсом НБУ складає 875 921 грн.78 коп.) та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсотками в розмірі 15 713, 11 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс-Універсал» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2007 року в розмірі 33 557, 65 дол. США (що на день ухвалення рішення за курсом НБУ складає 875 921 грн.78 коп.) та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсотками в розмірі 15 713, 11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс-Універсал» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 11 598, 99 грн. в рівних частках з кожного по 3 866, 33 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання договору про надання споживчого кредиту відмовити.

Позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою - залишити без розгляду.

У апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду, постановити нове рішення, яким у задоволені позову банку відмовити, задовольнити зустрічні позови.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 15.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті у розмірі 35 352,00 доларів США, а останній зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 листопада 2028 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,4% річних.

Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати платежів в розмірі 395,00 доларів США, 15-го числа кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором, були укладені договори поруки: між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №0/П від 15 листопада 2007 року; між банком та ТОВ «Будпроектсервіс-Універсал» було укладено договір поруки №0/П-1 від 15 листопада 2007 року.

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення кредиту з січня 2015 року, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

18 серпня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 26.10.2015 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Станом на 26.10.2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 33 557,65 доларів США, з яких 30 481,49 доларів США кредитна заборгованість в тому числі заборгованість з січня 2015 року 927,19 доларів США, 3 076,16 доларів США заборгованість по процентам, заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 26.10.2015 року складає 15 713,11 грн., з яких 4 078 грн. 33 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, 11 634 грн. 76 коп. пеня за прострочення сплати процентів.

Виходячи з умов кредитного договору, договору поруки та дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог банку.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправильного розрахунку заборгованості є необґрунтованими, оскільки ніяких доказів, які б спростовували висновки суду до апеляційної скарги не надано.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, оскільки зазначені вимоги позивачем не доведені, а встановлення позичальнику інвалідності не є істотною обставиною у розумінні ст. 652 ЦК України для розірвання договору.

Зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без розгляду у звязку з неявкою її у судову засідання без поважних причин і рішення суду в цій частині нею не оскаржено.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: