№ 336/3584/16-ц
пр.№.2/336/2088/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

В позові зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12..2009 року, ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дочка навчається у Запорізькому національному університеті денної форми навчання.

Відповідач від добровільного надання допомоги на утримання дочки відмовляється.

Просила стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3,яка продовжує навчання, у розмірі 900 грн. щомісяця до закінчення навчання.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, наполягає на його задоволенні. При цьому пояснила, що не має доказів на підтвердження того, що відповідач на теперішній час отримує будь-який дохід.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що він не має можливості надавати допомогу на повнолітню дочку, оскільки не працює, будь-яких джерел доходу не має.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши і зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва по народження серії 1-ЖС №103976, актовий запис № 345 (а.с. 14).

Згідно довідки № 15230 від 14.03.2016 року, ОСОБА_3 навчається у державному навчальному закладі «Запорізький національний університет» денної форми навчання (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя

та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази з своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність, і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 182, 199 Сімейного кодексу України,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.П. Суркова