Справа № 369/1558/16-ц
Провадження № 2/369/1345/16
РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2016 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Киїської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 завернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що за його батьком ОСОБА_3 було визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок № 20 з відповідними надвірними спорудами по вул. Леніна в с. Михайлівка-Рубежівка, Києво-Святошинського району, Київської області згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2007 року (цивільна справа № 2-3900/07).

В БТІ реєстрацію вказаного рішення ніхто не здійснив, так як не знали, що це необхідно відповідно до закону.

11 травня 2011 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 травня 2011 року серія 1-ОК № 211036.

Після смерті відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними спорудами розташованими по вул. Леніна 20 в с. Михайлівка-Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області.

07 липня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 жовтня 2011 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 168 за 2011 рік після померлого 11 травня 2011 року ОСОБА_3.

25 грудня 2015 року позивач звернувся з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської областю. Але постановою державного нотаріуса від 25 грудня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок оскільки він не предявив документ, що свідчить про належність спадкового майна на праві власності померлому.

Тому позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою с. Михайлівка Рубежівка, вул. Зелена Долина (леніна), 20.

Представник позивача направив до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада направила до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, рішення прийняти відповідно до вимог закону.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що 11 травня 2011 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 І-ОК № 211036.

До майна померлого ОСОБА_3 Першою Київської обласною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 168 за 2011 рік.

До складу спадкового майна померлого увійшов спадковий будинок з надвірними спорудами за адресою с. Мизайлівка-Рубежівка, вул. Зелена Долина (вул. Леніна), 20, Києво-Святошинського району Київської області.

Спадщину після померлої прийняв його син ОСОБА_1.

Згідно заповіту від 7 липня 2010 року ОСОБА_3 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів сину ОСОБА_1.

Постановою нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори від 23.12.2015 р. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу.

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2007 року, у справі № 2-3900/07, визнано за ОСОБА_3 право власності на будинок № 20 по вул. Леніна в с. Михайлівська Рубежівка, Києво-Святошинського району, Київської області після смерті 24 березня 1987 р. ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради від 15.03.2016 року № 556, зазначено що вулиця Леніна в селі Михайлівка-рубежівка Києво-Святошинського району Київської області перейменована рішенням першої позачергової сесії сьомого скликання № 1 від 16 лютого 2016 року на вулицю ОСОБА_5.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно аб.3п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який є спадкоємцем першої черги за заповітом, що належним чином прийняв спадщину, та має право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси, а отже вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Зелена Долина (Леніна) буд. 20, загальною площею 150,8 кв.м., житловою площею 72,4 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.