Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Василівський районний відділ УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що на підставі договору купівлі-продажу майна від 18.10.2005 року їй належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі, крім позивачки, зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Приблизно у 2010 році відповідач поїхав до Російської Федерації і з цього часу не проживає у вище вказаній квартирі, що підтверджується актами про не проживання, копії яких додаються до позовної заяви.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, але той ігнорує її прохання, чим порушує її право власності.

Позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не зявилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

В судове засідання представник позивачки в особі ОСОБА_3 не зявилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, , але надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник Василівського районного відділу УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу.

Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі;

позивачка має у власності квартиру № 29 у будинку № 1, розташованому по вул. Зелена в м. Дніпрорудне Запорізької області, що підтверджується Договором купівлі-продажу, копія якого є у справі;

позивачка, як власник вказаного житла, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним;

згідно ст.ст.321, 383, 386 ЦК України, позивачка не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежена у його здійсненні; вона має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

ОСОБА_2 у зазначеній квартирі зареєстрований, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради від 22.03.2016 року, яка є у справі, але з 2010 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджується, крім пояснень позивачки, викладених у позові, Актом обстеження від 12.04.2016 року, який є у справі.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, який є сином позивачки, будучи зареєстрованим у квартирі, яка належить позивачці на праві власності, але не проживаючи у ній, чинить позивачці перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою, а тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевказане, керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституцією України, ст.ст.181, 316-319, 321, 325, 379, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_4