Провадження № 2/317/1309/2016
Справа № 317/3523/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Сакоян Д.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Зазначений позов підлягає залишенню без руху в порядку ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Загальні вимоги до позовної заяви встановлені статтею 119 ЦПК України. Недотримання позивачем цих вимог є підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Частиною 3 ст. 121 ЦПК України визначені випадки повернення позову позивачу. Так п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

Отже, при вирішенні питання щодо відкриття провадження суду, крім іншого, належить встановити чи підсудна справа Запорізькому районному суду Запорізької області.

Глава 1 розділу 3 ЦПК України регулює питання підсудності.

Згідно диспозиції ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України законодавчо врегульовано підсудність справ за вибором позивача, а статтею 114 ЦПК України правило виключно підсудності.

Предметом даного позову є визнання права власності на майно автомобілі Фіат Дукато та Форд Скорпіо та ? частину гаража № 102 у ГСК «Спутник-2». При цьому, позивачем обрано правило виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна ? частини гаража № 102 у ГСК «Спутник-2», однак не зазначено адресу розташування даного обєкта нерухомості. Додана до позову копія довідки про середньоринкову вартість гаража також не містить точної адреси розташування гаража, натомість визначає його розташування як і м. Запоріжжя і Запорізький район, тобто дві різні адміністративно-територіальні одиниці.

Отже, для вирішення питання щодо додержання позивачем правила підсудності на стадії відкриття провадження у справі, позивачу слід надати суду документально підтверджені відомості щодо адреси розташування гаража № 102 у ГСК «Спутник-2».

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору з позовних заяв майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності ціна позову визначається вартістю майна на час подання позову.

Таким чином, позивачу слід було сплатити судовий збір у сумі 2519 грн. 76 коп., що складає 1 відсоток від вартості майна, на яке просить визнати позивач право васності.

Наразі суду не надано доказів сплату судового збору у визначеному розмірі, тож позивачу слід сплатити на надати в оригіналі докази сплати судового збору у сумі 2519 грн. 76 коп.

Крім того, в п. 2 прохальної частини позову міститься вимога позивача про накладення арешту на автомобілі марки Фіат Дукато, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, Форд Скорпіо, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та гараж № 102, що розташований у ГСК «Супутник».

В порушення вимог ст. 151 ЦПК України, позивачем зазначене клопотання (заява) не оформлена належним чином, тобто окремим документом, а зазначено як позовну вимогу, яка може бути вирішена лише при ухваленні рішення по справі.

Також, в порушення приписів ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем за вимоги щодо забезпечення позову не сплачено судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 275 грн. 60 коп.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги та викласти прохальну частину позовної заяви з урахуванням того, що заява про забезпечення позову оформлюється окремим документом з урахуванням вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, з дорученням доказу щодо сплати судового збору.

Крім того, позов містить й інший недолік. Так, позов має назву «розподіл майна подружжя та визнання права власності на долю майна нажитого у шлюбі», в описовій та мотивувальній частинах викладені обставини та наведене обґрунтування, яке стосується поділу майна подружжя, натомість прохальна частина не містить вимог щодо поділу майна, а містить вимоги лише про визнання права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України подання до суду позовної заяви, яка не відповідає вимогам, встановленим законом, є підставою для залишення цієї позовної заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків. Цей строк не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з вищевикладеного, зазначений позов підлягає залишенню без руху в порядку ч. 1 ст. 121 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 107-115, 119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності залишити без руху.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом трьох днів з моменту отримання даної ухвали та розяснити, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакоян