Справа № 592/6548/16-ц
Провадження № 4-с/592/61/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Боржник у виконавчому провадженні свої вимоги мотивує тим, що 21.01.2016 року державний виконавець Жван А.О. склав акт опису і арешту майна, який 30.03.2016 року був визнаний незаконним ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми. У подальшому акту був скасований начальником відділу. На 16.06.2016 року був призначений повторний опис майна, однак державний виконавець та зберігач майна ОСОБА_3 не зявилися. 07.07.2016 року на опис знов не зявився зберігач. Державний виконавець зафіксував відсутність майна про, що склав акт без понятих. Після того жодних дій державним виконавцем Патик А.Ф. по опису майна не вчинено. 16.06.2016 року звернулися до виконавця і просили пояснити причини не проведення виконавчих дій. Вважає таку бездіяльність незаконною, оскільки виконавець повинен був повідомити правоохоронні органи про переховування арештованого майна. 07.07.2016 року виконавець повинний був залучити понятих. Тому просить визнати незаконною бездіяльність державного виконавця, яка полягала у тому, що він не вніс подання до правоохоронних органів про приховування майна, не залучив понятих 07.07.2016 року, не здійснив вихід за місцем зберігання майна, не надав відповіді на звернення від 16.06.2016 року .

В судове засідання учасники розгляду не зявилися. ОСОБА_1 подала заяву про розгляд скарги за її відсутності. Державний виконавець Колос Р.В. також подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали скарги, вважає, що скарга не обґрунтована і не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У ході розгляду скарги на підставі наданих доказів судом встановлено, що у липні 2016 року у державного виконавця перебувало зведене виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1, зокрема на підставі рішень Ковпаківського районного суду м. Суми, справа №592/2440/2014, 592/10725/14.

21.09.2016 року на виконання рішень накладався арешт на майно ОСОБА_1. Втім акт опису і арешту майна від 21.09.2016 року складений з порушеннями, а саме без зазначення ознак предметів. Зазначене встановлено ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 30.03.2016 року, справа №592/1285/16, провадження №4-с/592/12/16. Проте зазначена ухвала не скасовувала акт опису і арешту майна. Тобто арешт залишився.

16.06.2016 року ОСОБА_1 подала дві заяви державному виконавцю. В заявах повідомила що 16.06.2016 року запланований повторний арешт майна не проведений. Також просила перевірити збереження майна та повідомити про час такої перевірки.

21.06.2016 року державний виконавець Патик А.Ф. запланував провести повторний опис рухомого майна ОСОБА_1 07.07.2016 о 09-00 за адресою м.Суми вул. Соборна,19, про що направив повідомлення сторонам провадження та ОСОБА_3. Однак В зазначений час ОСОБА_4 не зявилася. На місці був нібито її адвокат ОСОБА_5. Про вихід виконавець склав акт державного виконавця, який підписав сам та ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Відповідно ст.ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом.

Відповідно до ст.ст. 4, 11 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 і 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З зазначених положень закону вбачається, що суд захищає порушені права осіб у спосіб передбачений законом. Рішення суду у разі задоволення вимог повинно містити відповідні заходи захисту права. При цьому суд може захищати таке право у спосіб заявлений стороною.

Всупереч зазначених положень закону подана скарга викладена всупереч зазначеним положенням закону. Так всупереч положенням ст. 387 ЦПК України скарга не містить вимог про визнання дій неправомірними і не містить вимог про способу усунення порушення. Тобто скарга не направлена на реальний захист прав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд не замінює самостійно вимоги. Тому скарга не може бути задоволена саме у такий спосіб.

Окрім того відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення оскаржуваних дій та бездіяльності примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначене значне коло прав сторін виконавчого провадження, зокрема право стягувача на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, тощо.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обовязки і права державного виконавця. Зокрема державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

З викладених положень закону вбачається, що виконавець певною мірою є самостійною особою яка самостійно вчиняє процесуальні дії та вживає заходів примусового виконання рішення. Він самостійно визначає, необхідні дії для виконання рішення у спосіб визначений законом.

Всупереч положення ст. 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надала належних і переконливих доказів порушення прав державним виконавцем і, що такі порушення підлягають усуненню державним виконавцем.

Більше того відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» не вимагається повторного арешту майна.

Положенням 4.2.10. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України №512/5 від 02.04.2012 року, в редакції станом на липень 2016 року, виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, державний виконавець складає про це акт і звертається з поданням до органів прокуратури за місцем виконання рішення у порядку, визначеному розділом XIV цієї Інструкції, для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України.

Втім всупереч положенням ст. 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надала належних і переконливих доказів зазначених подій щодо приховування її мана та необхідності звернення до правоохоронних органів.

Відтак немає законних підстав для задоволення скарги з заявленими вимогами. Тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 30, 383-387 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум, в пятиденний строк з дня проголошення. Особою, яка була відсутня під час проголошення ухвали, може бути оскаржено ухвалу у пятиденний строк з часу отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Г. Костенко