АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/576/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року неповнолітня ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (до зміни прізвища та імені - ОСОБА_2), треті особи - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_3, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не бере жодної участі у її вихованні, не отримує подарунків на день народження, аліменти на підставі рішення суду вчасно не платить, у зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 6698,43 грн., а також 17032,00 грн. пеня за прострочення сплати аліментів. Також відповідач змінив прізвище та ім'я, що завдало позивачу, як дочці, моральну шкоду, адже вона носить прізвище та по батькові людини, якої не існує. Оскільки, позивачку утримує лише мама, яка забезпечує їй гідні умови проживання та оточення, тому просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, хоча при дачі вказаного висновку були належним чином з'ясовані дані про особу відповідача, вислухано думку, що свідчить про повноту та обгрунтованість даного висновку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом при розгляді даної справи не здобуто належних та допустимих доказів наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народиласьІНФОРМАЦІЯ_2 і є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане повторно 13.06.2007р. відділом РАЦС Тернопільського МУЮ, актовий запис №1083.

06 вересня 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінив прізвище та ім'я на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 виданим 06.09.2012р. відділом РАЦС Тернопільського МУЮ, актовий запис №139.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, яке видане повторно 13.06.2007р. відділом РАЦС Тернопільського МУЮ, то шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 03.10.2001 р.

Рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №42 від 23.11.2001р. встановлено ОСОБА_2 побачення з донькою ОСОБА_1 кожен 1 вівторок з 10.00 до 12.00 год. Зобов'язано ОСОБА_2 виконувати свої батьківські обов'язки, приділяти увагу і турботу, виховувати її і матеріально утримувати. Зобов'язано ОСОБА_3 поважати батьківські права ОСОБА_2, оскільки за ним зберігається право на особисте виховання дитини відповідно до ст. 59 КпШС України.

Згідно витягу з протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №20 від 26.12.2003р., встановлено дні побачень батька з дитиною: 1 і 3 неділя місяця з 10.00 до 12.00 год.

Відповідно до постанови суду м. Тернополя від 21.09.2003р. по справі №2-2392/2003р., стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 13.03.2003р. до повноліття.

Окрім того, 17.01.2014р. Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист по справі №607/11940/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 17032,32 грн. пені, як відповідальність за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_1, а також 293,76 грн. витрат, пов'язаних із проведенням експертного дослідження.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2009р. по справі №2-6052/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у вихованні дитини, зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити йому графік побачень із дитиною у такі дні: І-ІІІ субота з 11.00 до 18.00 год., ІІ-ІV неділя з 11.00 до 14.00 год., в присутності матері ОСОБА_3, а у святкові дні - за попереднім узгодженням з матір'ю дитини.

Як вбачається з розрахунку старшого державного виконавця Першого відділу ДВС ТМУЮ від 01.10.2015р. та листа від 12.08.2015р., за ОСОБА_2 (ОСОБА_2) числиться переплата у розмірі 33,97 грн., тобто заборгованості із сплати аліментів немає. Дана обставина також визнається усіма сторонами. Окрім того, визнається сторонами, що відповідачем сплачено заборгованість по пені в сумі 17032,32 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення в інтересах дитини.

Пунктом 6 ч. 1 ст.З Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд підставно прийшов до переконання, що відповідач виконує свій обов'язок по матеріальному утриманню дитини в розмірі визначеному судом, а саме немає заборгованості із сплати аліментів. Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2009р. зобов'язано маму дитини не чинити відповідачу - батькові дитини перешкод у вихованні малолітньої дочки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов'язків.

Таким чином, відмовляючи у позбавленні батьківських прав ОСОБА_2, судом першої інстанції вірно враховано всі обставини справи, покази свідків та встановлено, що батьком дійсно неналежним чином виконувались його батьківські обов'язки, однак дані обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки це є крайнім засобом впливу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Кузьма Р.М.

Судді : Жолудько Л.Д.

Сташківа Б.І.