Справа № 453/775/15 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/2290/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області, про визнання права користування житловим будинком та приналежними до нього нежилими та підсобними приміщеннями, зобовязання укладення безстрокового договору найму та усунення перешкод у користуванні газопостачанням та водопостачанням з колодязя,-

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.4), уточненим під час розгляду справи (а.с.63) з остаточними вимогами про: визнання за нею та її дітьми права користування житловою кімнатою №1-4 площею 18,9 кв.м., житловою кімнатою №1-3 площею 17,8 кв.м., половиною коридору у будинку №25 по вул.Котляревського в с.Межиброди Сколівського району Львівської області та приналежними до нього нежилими та підсобними приміщеннями; зобовязання відповідача ОСОБА_3, як власника будинку, укласти з нею безстроковий договір найму вказаної вище частини будинку із визначенням порядку користування цією частиною будинку з приналежними до нього жилими та підсобними приміщеннями та оплатою житлово-комунальних послуг; зобовязання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні газопостачанням та водопостачанням із колодязя.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є донькою власника будинку ОСОБА_3 і з дня свого народження проживала та була зареєстрована в будинку, як член сімї власника, однак, у звязку з її одруженням у 2005 році, вона з відповідачем ОСОБА_3 почали проживати різними сімями, і відповідач виділила її сімї половину будинку для проживання, а саме: житлову кімнату №1-4 площею 18,9 кв.м., житлову кімнату №1-3 площею 17,8 кв.м., та половину веранди, залишивши в своєму користуванні кімнату №1-1 площею 18,5 кв.м., кімнату №1-2 площею 18,7 кв.м. та другу половину веранди, з якої був окремий вхід у кожну частину будинку.

Зазначає, що у березні 2015 року вона зробила капітальний ремонт у своїй частині будинку, ізолювавши її від частини будинку, якою користується відповідач, демонтувала опалювальну піч і кухню і встановила кухонну плиту, яка була підєднана до газопостачання, однак, відповідач ОСОБА_3 без її згоди через газову контору відключила її половину будинку від газопостачання, змусивши її в такий спосіб користуватись газовим балоном. Крім того, вказує, що відповідачі почали застосовувати до неї фізичну силу та виганяти її з дітьми з будинку, у звязку з чим вона звернулась в міліцію.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.01.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 та її дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на користування житловим будинком розташованим в с. Межиброди по вул. Котляревського, 25 Сколівського району Львівської області та приналежними до нього нежилими та підсобними приміщеннями.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 газопостачанням та водовідведенням із колодязя до будинку в с. Межиброди по вул. Котляревського, 25 Сколоівського району Львівської області.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених вимог позивача оскаржила відповідач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права іухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що позивач є дочкою власника будинку і зареєстрована у ньому, як член його сімї, а тому в силу закону має право на користування цим житлом і не потребує визнання за нею цього права в судовому порядку. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки в уточнених позовних вимогах позивач просила визнати за нею право користування двома житловими кімнатами та половиною коридору будинку, натомість суд визнав право користування ОСОБА_2 усім житловим будинком. Апелянт вважає недоведеними вимоги позивача та необґрунтованими висновки суду про те, що позивачеві чиняться перешкоди в користуванні житлом, газопостачанням та/чи водовідведенням.

В судове засіданні відповідачі та третя особа не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Межиброди (смт. Верхнє Синьовидне) по вул.Котляревського, 25 Сколівського району Львівської області, власником якого є відповідач ОСОБА_3 (а.с.20-21, 49-50).

Позивач ОСОБА_2 є донькою власника цього будинку і зареєстрована у ньому з народження, як член сімї власника будинку (а.с.5, 8, 70).

Разом з позивачем у спірному будинку проживають і зареєстровані її троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, інвалід дитинства (а.с.7, 9, 113-117, 120-123).

Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, діти власника. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивач зареєстрована та проживає в спірному будинку, як член сімї власника ОСОБА_3, то припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє її та неповнолітніх дітей, які були вселені до неї в порядку статті 156 ЖК України, права на користування цим будинком на тих же умовах, на яких вона користувалась ним при вселенні: право на користування всім житловим будинком нарівні з власником будинку, або за угодою з власником визначеними власником окремими приміщеннями будинку.

На підтвердження порушення своїх прав на користування жилим будинком позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, а тому підстав для висновку про необхідність захисту її прав на підставі ст.ст.15, 16 ЦК України немає.

Належними, згідно з вимогами ст.58 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Однак, звернення позивача в місцеві органи Міністерства внутрішніх справ України про протиправну поведінку відповідачів щодо неї: висловлювання нецензурними словами, застосування фізичної сили тощо, які вона надала суду, як докази в підтвердження обґрунтованості своїх вимог (а.с.10-12, 26), не містять інформації про факт порушення відповідачами права позивача та/або її дітей на користування спірним жилим будинком, а інших доказів, які б підтверджували факт порушення (невизнання) її права на користування цим будинком, в тому числі й комунікаціями, які є в будинку, позивач суду не надала, а отже, правових підстав для необхідності підтвердження її права на користування будинком, яке їй належить в силу закону, у суду першої інстанції не було.

Крім того, як правильно зазначив апелянт, позивач у своєму позові (а.с.63-64) не просила визнавати за нею право на користування всім будинком, а просила встановити порядок користування будинком, визнавши за нею право на користування лише тією частиною будинку, якою вона користувалась відокремлено від власника і в якій зробила ремонт. Однак, позивач не довела суду факту укладення між нею та власником будинку угоди про порядок користування будинком, яка б підтверджувала передачу в користування позивача саме тих приміщень будинку, якими вона користується із своєю сімєю, а тому підстав для задоволення її позовних вимог теж немає.

Враховуючи викладені вище обставини справи та наведені мотиви, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність вимог позивача, а тому оскаржуване рішення суду в частині задоволених її вимог підлягає скасуванню на підставі п.п.2-4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову позивача в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому підстав для його перегляду в апеляційному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційу скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею та її дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 права на користування житловим будинком в с.Межиброди по вул.Котляревського, 25 Сколівського району Львівської області та приналежними до нього будівлями, та про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні газопостачанням та водовідведенням, - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9