Провадження №2/523/1926/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_3, третя особа публічне акціонерне товариство «Райфайзен банк ОСОБА_2», про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 ОСОБА_2» (далі - ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2») звернулося з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0058/74/73384 від 18.04.2007 року у розмірі 200424,43 дол.США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 1601992,47 грн..

Після залучення до участі в справі приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка») (а.с.58 т.1) позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» суму страхової виплати у розмірі 190800,27 дол.США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2010 року складає 1509420,93 грн. на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту №016214/0136/0000127 від 13.04.2010 року, а також солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишок заборгованості за кредитним договором №014/0058/74/73384 від 18.04.2007 року у сумі 92572,17 грн. (1601992,47 грн.-1509420,93 грн.) (а.с.71-76 т.1, а.с. 230-235 т.2).

В обгрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 18.04.2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 200990 дол.США на строк по 18.04.2027 року із сплатою 13,25% річних, а остання повинна була щомісячно повертати кредит зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів передбачених договором відповідно до графіку платежів. Кредитні зобовязання були забезпеченні порукою ОСОБА_4. Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязання за укладеними договорами належним чином не виконали, то станом на 13.05.2013 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 200424,43 дол.США, що еквівалентно за курсом НБУ 1601992,47 грн.. Посилаючись на дію договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту №016214/0136/0000127 від 13.04.2010 року укладеного між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3, та на настання страхового випадку 01.11.2010 року, а саме визнання відповідача інвалідом 2 групи, з урахуванням, на вказану дату, заборгованості у розмірі 190800,27 дол.США, еквівалент 1509420,93 грн., банк просив стягнути її як страхове відшкодування зі страхової компанії, а залишок заборгованості 92572,17 грн. (1601992,47 грн.-1509420,93 грн.) стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В свою чергу ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до суду з окремим позовом до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2», про визнання недійсним з моменту укладення договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту №016214/0136/0000127 від 13.04.2010 року укладеного між страховою компанією та ОСОБА_3. В обгрунтування позову ПрАТ «СК «Уніка» вказувало на те, що ОСОБА_3 навмисно приховала від страхової компанії не лише перенесенні захворювання з ускладненнями в листопаді 2009 року, а ще й призначення 3 групи інвалідності до укладення договору та наявності в неї хронічного захворювання- гаймориту, який в подальшому викликав інше захворювання хронічний церебральний конвекситальний арахноїд та призначення 2 групи інвалідності. Будучи обізнаною про реальний стан здоровя відповідача, страхова компанія ні за яких обставин не уклала б з нею договір на свідомо невигідних умовах (настільки високим ступенем страхового ризику), незважаючи на те, що обовязок відповідача як страхувальника при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі їй обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, прямо визначений п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про страхування». Посилаючись на ч.1 ст.230 ЦК України страхова компанія вважає, що її було введено в оману, тому це є підставою для визнання договору недійсним.

Ухвалою суду від 13.05.2014 року справи за вказаними позовами обєднано в одне провадження (а.с.54 т.2).

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутності, вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог як банку та і вимог страхової компанії посилаючись на те, що стягнення заборгованості має відбуватися за рахунок страхового відшкодування у звязку з настанням страхового випадку. Відповідач, звертаючись до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою в 2010 році, повідомила про стан здоровя, групу інвалідності та надала усі медичні документи, тому саме з того часу страхова компанія, якщо вважала, що порушено її права могла вже звернутися з позовом, однак на теперішній час строк звернення до суду пропущений, тому просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволені позову страхової компанії (а.с.154 т.2).

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував проти позову зазначив, що раніше відповідачка зверталася з позовом про визнання поруки припиненою, хоча рішенням суду було відмовлено в задоволенні вимог, однак вона все одно вважає її припиненою.

Представники ПрАТ СК «Уніка» ОСОБА_6 та ОСОБА_7М заперечуючи проти позову ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_6» підтримали позов страхової компанії, та зазначили, що підстав для стягнення страхового відшкодування не має, оскільки не настав страховий випадок. Також звернули увагу суду на те, що банк, заявляючи вимоги до компанії, розмір відшкодування визначає в доларах, тоді як за умовами договору страхування сума страхового відшкодування визначається в гривнях, та 80% від суми кредитної заборгованості, а не від страхової суми . Щодо строку звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним вважають, що він не був порушений оскільки порушення їх права настало з моменту предявлення банком позову до страхової компанії.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного.

Судом встановлено, що 18.04.2007 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_6», яке в наступному змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 ОСОБА_6», та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/0058/74/73384, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 200990 дол.США на строк по 18.04.2027 року із сплатою 13,25% річних, а остання повинна була щомісячно повертати кредит зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів передбачених договором відповідно до графіку платежів (а.с.7-10 т.1).

З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань 18.04.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений договір поруки (а.с.12,13 т.1)

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобовязання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит у сумі 200990 дол.США під заставу нерухомості та на сплату комісій банку за договором. У свою чергу відповідачка прийняла позику, використавши її за призначенням, але свої зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.10.1 кредитного договору).

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань станом на 13.05.2013 р. утворилася заборгованість у сумі 200424,43 дол.США, що еквівалентно за курсом НБУ 1601992,47 грн., з яких заборгованість за кредитом 183760,89 дол.США, в гривневому еквіваленті 1468800,79 грн., заборгованість за відсотками -11563,04 дол.США, що еквівалентно 92423,38 грн. та пені за прострочення кредиту та відсотків -5100,50 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 40768,30 грн..

Пункт 6.5 кредитного договору, що відповідає вимогам ст.1050 ЦК України, передбачає право позивача вимагати від відповідачки ОСОБА_3 дострокового повернення позики, сплати процентів та інших платежів за даним договором у разі порушення позичальником зобовязань щодо погашення кредиту.

Відповідно до договору поруки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного зобовязання між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4, остання взяла на себе зобовязання солідарно відповідати перед позивачем за зобовязаннями ОСОБА_3 за кредитним договором у повному обсязі (п.3.1 договору).

У відповідності до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Отже, вимога позивача про стягнення повної суми заборгованості раніше строку закінчення дії кредитного договору відповідають вимогам закону.

Відповідно до умов договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту №016214/0136/0000127 від 13.04.2010 року, укладеного між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 предметом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи. Страховими випадками є стійка втрата страхувальником (застрахованою особою) працездатності внаслідок нещасного випадку та хвороби (загострення хвороби) : інвалідність 1-ї групи, інвалідність 2 групи; смерть страхувальника внаслідок нещасного випадку та хвороби (загострення хвороби). Строк дії договору з 30.04.2010 р. по 29.04.2011 року.

Згідно з умовами п.1 договору страхування страховими випадками визнаються передбачені договором наслідки нещасного випадку та хвороб, що сталися в строк та у місці дії договору, які підтверджені документами виданими компетентними органами (медичними установами, правоохоронними органами, тощо) у встановленому законом порядку. Стійка втрата працездатності внаслідок хвороб визнається страховим випадком, якщо вони наступили упродовж 6 (шести) місяців з дати виникнення хвороби зазначеної у договорі та між хворобою і стійкою втратою працездатності, встановлений і документально підтверджений прямий причинний зв'язок. Страховими випадками не є і страхові суми не виплачуються, якщо втрата працездатності наступила внаслідок нещасного випадку чи хвороби, що сталися поза місцем і строком дії договору (а.с.61-63 т.2). Дані умови повністю узгоджуються і з Правилами добровільного страхування здоровя на випадок хвороби (а.с.224-245)

Відповідно до змісту заяви про укладення договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту, складеної 13.04.2010 року, ОСОБА_3 повідомила про відсутність групи інвалідності та добрий фізичний та психічний стан, відсутність спадкових та генетичних захворювань, вона також гарантує правдивість і повноту наданої інформації та попереджена і згодна, що страховик має право відмовити у страховій виплаті або вимагати визнання договору страхування недійсним, якщо вона повідомила свідомо неправдиві відомості при укладенні договору. Визначена страхова сума складає -1523872,95 грн..

Як видно з медичної документації та підтверджується висновком судово-медичної експертної комісії №222 (а.с.88-102 т.2) ОСОБА_3 неодноразово проходила курси стаціонарного і амбулаторного лікування починаючи з 2004 року з приводу нейроциркуляторної дистонії за гіпертонічним типом з кризовими станами симпато-адреналового характеру з тяжким протіканням. В січні 2005 року до вказаного діагнозу приєднався діагноз «Виражений невротичний синдром», а в липні 2005 року приєднався діагноз «Хронічний гайморит, кіста гайморової пазухи». Рішенням МСЕК №34 від 28.11.2005 року встановлено 3 групу інвалідності строком на 1 рік. В подальшому ОСОБА_3 проходила курси лікування в листопаді-грудні 2009 року, в лютому, травні-червні, серпні 2010 року. Рішенням МСЕК від 01.11.2010 року акт №746 їй встановлено 2 групу інвалідності строком на 1 рік за діагнозом «Хронічний церебральний конвекситальний арахноїд (внаслідок гаймориту і сфеноідіта) з мікрознаками ураження ЦНС. Стійкий цефалічний синдром, виражений вертигінозний синдром, гіпертензійно лікворний синдром. Часті тяжкі ліквородинамічні кризи». Загострення хронічного запалювального процесу верхніх дихальних шляхів (гайморит, сфеноідіт) відмічалися в серпні 2005 року та листопаді 2009 року. Періодичне погіршення стану здоровя ОСОБА_3, в тому числі і в період часу листопад 2009 року, квітень 2010 року, являлися загостренням хронічного запального процесу верхніх дихальних шляхів і оболонок головного мозку, виявлених ще в 2005 році. Дані про наявність у ОСОБА_3 хронічної інфекції верхніх дихальних шляхів, а також пазух лицьового черепу є в медичних документах ще за 2005 рік, що дозволяє вважати, що захворювання виникло не пізніше 2005 року і протікало з періодами тимчасової ремісії (затишшя), які змінилися періодами частих загострень. Постійна наявність збудника інфекції в пазухах лицьового черепа, яка зявлялася у вигляді гаймориту, етноідіту, фронтіту, сфеноідіту), безумовно могло бути причиною виникнення церебрально-конвекситального арахноїду (інфекційне ураження мякої мозкової оболонки).

12.11.2010 р. ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ "СК "Уніка" з повідомленням про стан здоров'я для виплати cтрахового відшкодування. В свою чергу, 25.11.2010 р. ПрАТ СК "Унвка" в своєму листі повідомила про відмову у виплаті відшкодування у звязку з тим, що не нестав страховий випадок (а.с.54, т.1).

Враховуючи умови договору страхування та наявні хвороби у відповідачки ОСОБА_3, час їх настання та загострення, суд приходить до висновку, що страховий випадок не настав, тому вимоги ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_6» про стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» суми страхової виплати у розмірі 190800,27 дол.США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2010 року, тобто на час дії договору страхування, складає 1509420,93 грн. на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту №016214/0136/0000127 від 13.04.2010 року є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Разом з тим, виходячи із умов кредитного договору та договору поруки, а також враховуючи не виконання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитом, суд приходить до висновку, що порушене право позивача ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_6» підлягає захисту, тому саме з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно стягнути всю суму заборгованості за кредитом, яка утворилася станом на 13.05.2013 року та складає 200424,43 дол.США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 1601992,47 грн., з яких заборгованість за кредитом- 183760,89 дол.США, заборгованість по відсоткам - 11563,04 дол. США, та пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 5100,50 дол.США.

Згідно з нормами п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний при укладанні договору страхування надати інформацію

страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Нормами ч.1 ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з нормами ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи встановлені судом факти щодо стану здоров'я відповідачки ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що доводи ПрАТ «СК «Уніка» є цілком обгрунтованими, оскільки відповідачка ввела страхову компанію в оману про стан свого здоровя, приховавши інформацію про наявні в неї захворювання, тим самим позбавила можливості страховика здійснити оцінку можливих ризиків, тому дані обставини є підставою для визнання договору страхування від 13.04.2010 року недійсним.

Разом з тим, у звязку з пропуском строку позовної давності в задоволені позову ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_3 необхідно відмовити виходячи з наступного.

Як визначено нормами ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Нормами ст.ст.256,257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як видно з заяви ОСОБА_3, складеної 11.11.2010 року, вона повідомила страхову компанію про те що вона хворіла в листопаді 2009 року, ускладнення та про призначення через 18 місяців 2 групі інвалідності, до заяви додано медичну документацію (а.с.65 т.2). Дана заява отримана 12.11.2010 року, про що стоїть відмітка ПрАТ «СК «Уніка».

Отже, перебіг позовної давності розпочався саме з дня отримання заяви ОСОБА_3, тобто з 12.11.2010 року та закінчився 12.11.2013 року.

Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до суду з позовом 05.03.2014 року, тому строк позовної давності було пропущено.

Доводи представника ПрАТ «СК «Уніка» про те, що початок строку позовної давності вони повязують з предявленням до страхової компанії позову, тобто з 19.09.2013 року, коли в судовому засіданні прийнято уточнену позовну заяву, суд не приймає до уваги, оскільки це не відповідає умовам договору страхування.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи розмір задоволених вимог з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно стягнути в рівних частинах на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_6» судовий збір у розмірі 3441 грн., тобто по 1720,5 грн. з кожної.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_6» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (інн НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (інн НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_6» () заборгованість за кредитним договором №014/0058/74/73384 від 18.04.2007 року в сумі 200424,43 дол.США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.05.2013 року складає 1601992,47 грн., з яких заборгованість за кредитом- 183760,89 дол.США, заборгованість по відсоткам - 11563,04 дол. США, та пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 5100,50 дол.США.

Стягнути рівних частинах з ОСОБА_3 (інн НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (інн НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_6» () судовий збір у розмірі 3441 грн..

Відмовити приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» в задоволенні позову до ОСОБА_3, третя особа публічне акціонерне товариство «Райфайзен банк ОСОБА_6», про визнання договору недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а для позивача з дня отримання копії.

Суддя: