Справа №173/1472/16-ц
Провадження №2/173/781/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 серпня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_3. За життя, 2 вересня 1992 року, ОСОБА_3, уклав договір довічного утримання з ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_4 до ОСОБА_3 перейшло право власності на житловий будинок по вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. 18 жовтня 2001 року була знята заборона відчуження на вказане майно у звязку зі смертю ОСОБА_4, яка померла 3 жовтня 2001 року. за життя ОСОБА_3 не зареєстрував своє право власності на будинок. Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно за померлим. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на садибний житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою: вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що їй не відомо, чому чоловік не зареєстрував право власності на будинок. Окрім нею спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є їхня донька ОСОБА_2, яка не претендує на спадщину.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову.

Третя особа, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні суду пояснила, що згідно з матеріалами архівної справи право власності на житловий будинок за адресою: вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області зареєстровано за ОСОБА_4 ОСОБА_3 з метою реєстрації права власності на підставі договору довічного утримання до БТІ не звертався. Працівниками БТІ було проведено технічну інвентаризацію будинку, ніяких самовільних будівель не було виявлено.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, суду пояснила. Що вона є донькою померлого ОСОБА_3 вони разом з матірю звернулися до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте нотаріус відмовила у звязку з тим, що право власності батька на будинок не було оформлено. Вона не заперечує проти визнання права власності на будинок по вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ за позивачем.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

2 вересня 1992 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, згідно з яким ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, а ОСОБА_3 взяв на себе обовязок довічного утримання ОСОБА_4, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою (а.с.5).

3 жовтня 2001 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтво про смерть (а.с.39). У звязку з її смертю нотаріусом було знято заборону відчуження житлового будинку за адресою: вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, про що було зроблено відповідну відмітку в договорі довічного утримання.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на житловий будинок за адресою: вул..Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. У звязку з чим на паперових носіях власником вказаного домоволодіння значиться ОСОБА_4, що підтверджується поясненнями представника КП «Верхньодніпровське БТІ», відомостями інвентарної справи, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні та повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ» від 12 липня 2016 року (а.с.38).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 3144 від 12 вересня 2016 року земельна ділянка за адресою: вул.. Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області не приватизована (а.с.28).

Згідно зі ст. 425 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час виникнення правовідносин) за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 N 121 було передбачено, що житлові будинки підлягали державній реєстрації. Державна реєстрація проводилась на підставі правовстановлюючих документів, в тому числі на підставі договору довічного утримання, посвідченого нотаріусом.

Разом з тим чинне на час виникнення правовідносин законодавство виникнення права власності не було повязано з державною реєстрацією нерухомого майна. У звязку з чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 набув право власності на домоволодіння за адресою: вул.. Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом на підставі договору довічного утримання, проте не зареєстрував право власності у визначеному законом порядку.

15 серпня 2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).

Після його смерті з метою оформлення спадкових прав до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина ОСОБА_1 (а.с.32). те, що ОСОБА_1 є дружиною померлого підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.17). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не було зареєстровано за померлим ОСОБА_3, про що винесено відповідну постанову від 28 липня 2016 року (а.с.8).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 набув право власності на домоволодіння по вул.Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивач як спадкоємець першої черги у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, суд вважає, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами будівлями по вул. Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Наявність спадкового майна те його технічні характеристики визначено технічним паспортом на садибний житловий будинок, який складено 22 червня 2016 року (а.с.9-11).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 1084 від 8 серпня 2016 року на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 один (а.с.12). Згідно з витягом зі спадкового реєстру від 30 грудня 2015 року заповітів, спадкових договорів від імені ОСОБА_3 та спадкових справ після його смерті не зареєстровано (а.с.33). Матеріалами справи також підтверджується, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2, проте вона із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, на момент смерті з померлим не проживала, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину. В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що вона не претендує на спадкове майно.

Таким чином, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом або заповітом після смерті ОСОБА_3, окрім позивача, не встановлено, так само як малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних, недієздатних, а також визнаних судом обмежено дієздатних осіб.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що до ОСОБА_1С перейшло право власності на домоволодіння по вул.. Пальохи, 91 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, проте її право не визнається, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ін..н., ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на житловий будинок загальною площею 61,4 кв.м. (житлова площа 40,8 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул.Пальохи, 91, м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 15 серпня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко