Провадження № 2-2833/16
у справі №760/3279/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -
19.02.2016 позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та право власності на 1/3 частину земельної ділянки від площі 0,1002 га, що знаходиться на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого рідного брата - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті останнього у складі спадкового майна залишилася 1/3 частина житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та 1/3 частина земельної ділянки від площі 0,1002 га, що знаходиться на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.
12.08.2015 він подав до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття всієї спадщини за законом після смерті спадкодавця, і пізніше, зібравши всі необхідні для оформлення спадщини документи, звернувся до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом.
Проте, 02.02.2016 нотаріус, вивчивши наявні в матеріалах спадкової справи документи, відмовила йому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку та 1/3 частину вищевказаної земельної ділянки, оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації його права власності на зазначені об'єкти нерухомості.
Посилаючись на зазначені вище обставини позивач просить задовольнити його позовні вимоги.
В судове засідання позивач не з'явився. Подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному.
Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Третя особа Дев'ята Київська державна нотаріальна контора згідно заяви просить розглядати справу у відсутності свого представника.
При таких даних, з урахування положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності сторін та третіх осіб, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що посвідчується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві.
Позивач ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_5. Зазначена обставина підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 та свідоцтвом про народження НОМЕР_4.
З 07.03.1963 і по день смерті спадкодавець ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що вбачається із довідки ЖЕД №901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 21.08.2015 №3775.
Як далі видно з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_6 - батька позивача ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_5, належний йому на праві власності житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 був успадкований його дружиною ОСОБА_7 та його дітьми - спадкодавцем ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_5, а саме: ? частина житлового будинку успадкована дружиною ОСОБА_7, інша ? частина житлового будинку успадкована в рівних частинах ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 по 1/6 частині кожний. У такому ж співвідношенні часток ОСОБА_7, спадкодавець ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 успадковано право власності на земельну ділянку площею 0,1002 га кадастровий номер НОМЕР_1, на якій знаходиться вищезазначений житловий будинок.
Право власності ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 на жилий будинок та земельну ділянку було зареєстроване в установлено законом порядку.
Так на час розгляду справи, як слідує із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.02.2016 №52419567, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване: за ОСОБА_7 - на 2/3 частини, за ОСОБА_5 - на 1/6 частину, за ОСОБА_3 - на 1/6 частину.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір спадкодавця ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_7
Спадщину після смерті ОСОБА_7 її спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_5 прийнято у встановленому законом порядку в рівних частинах: по 1/3 житлового будинку та 1/3 земельної ділянки, та отримано свідоцтва про право на спадщину за законом.
Разом з цим, після отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, право власності на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 земельної ділянки спадкодавцем ОСОБА_5 зареєстроване не було.
12.08.2015 позивач подав до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття всієї спадщини за законом після смерті свого брата ОСОБА_5
Як видно з матеріалів спадкової справи №598/2015 заведеної Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, позивач ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після його смерті.
За результатами розгляду заяви про видачу позивачу свідоцтва про право на спаджину за законом після смерті ОСОБА_5, а саме на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 земельної ділянки держаним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори 02.02.2016 винесено постанову про відмову у вчиненні вказаних нотаріальних дій та роз'яснено право на звернення до суду за захистом свої прав, яку мотивовано тим, що спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації його права власності на зазначені об'єкти нерухомості.
Правовідносини щодо спадкування позивачем спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, підпадають під регулювання глав 84, 86-87, 89 книги шостої Цивільного кодексу України (ЦК).
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно ст. 1262 ЦК, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.
Так, нормами ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Матеріалами справи достовірно підтверджується, що померлий ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7. До складу цієї спадщини входить право власності на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 земельної ділянки за адерсою: АДРЕСА_1, які за життя ОСОБА_5 не були на себе перереєстровані.
Разом з тим, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_5, позивач набув права на спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 земельної ділянки за адерсою: АДРЕСА_1, право власності на які на даний час зареєстровані за його померлою матір'ю ОСОБА_7 Окрім того, як вже зазначено судом, позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5
У відповідності до статті 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
За змістом ст. 392, ЦК право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 земельної ділянки за адерсою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його брата ОСОБА_5 - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді і підлягають задоволенню, оскільки останнім було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування за законом зазначеного майна та відповідні права спадкодавця.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 386, 392, 1218, 1258, 1262, 1268, 1296, 1297, 1299 Цивільно кодексу України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1002 га, що знаходиться на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня отримання його проголошення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя