Справа №592/2591/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Корольова Г. Ю.
Номер провадження 22-ц/788/843/16 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
05 травня 2016 року м.Суми
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:
головуючого-судді - Семеній Л. І.,
суддів - Кононенко О. Ю. , Сибільової Л. О.
за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 квітня 2016 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання шлюбу не розірваним,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 визнано неподаним та повернуто заявниці.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду для розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що разом з позовною заявою подавала клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке суд не розглянув. Крім того, на виконання вимог ухвали судді про залишення позову без руху 29 березня 2016 року подала клопотання про усунення недоліків позовної заяви, яке суд не розглянув.
Позивачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте, у судове засідання не з'явилася.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її заявниці, місцевий суд виходив з того, що вимог ухвали судді від 01 квітня 2016 року про залишення позову без руху ОСОБА_3 не виконала, недоліків поданої позовної заяви не усунула і судовий збір не сплатила.
Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним.
З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою ОСОБА_3 подала до суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору, яке суддею не розглянуте і відповідне рішення не прийнято, тому суддя прийшла до передчасного висновку про недотримання заявницею вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України.
Крім того, питання про звільнення від сплати судового збору вона ставила і у клопотанні від 29 березня 2016 року, яке було подане на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, яке судом також не було вирішене.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без руху, суддя роз'яснив заявниці її право протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: зазначити обставини та надати докази для застосування судом підсудності за вибором позивача, що передбачено ч. 2 ст. 110 ЦПК України, а також надати суду номери засобів зв'язку, поштового індексу заявниці та відповідача.
Також ОСОБА_3 вказано на відсутність доказів, якими підтверджується кожна обставина, наявність підстав для звільнення від доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
Відповідно, у статтях 119 і 120 ЦПК України містяться вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, а також зобов'язання позивача подати копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Інших вимог до позовної заяви, зокрема і вимоги подати відповідні докази, процесуальний закон не містить, крім обов'язку зазначити про відповідний доказ, який підтверджує ту чи іншу обставину, тобто про його існування.
За змістом ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати докази до або під час попереднього судового засідання.
Відсутність вказівки на докази та неподання таких доказів є діями різними за характером, змістом та наслідками, оскільки не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови в позові.
Таким чином, вказуючи на відсутність доказів та зобов'язуючи їх надати на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд не лише залишив позовну заяву без руху з підстав, які не передбачено ЦПК України, але і порушив вимоги процесуального закону, безпідставно вважаючи, що неподання доказів на цій стадії є наслідком, що передбачений ч. 2 ст. 121 ЦПК України.
Викладений в п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України обов'язок позивача зазначити про наявність підстав для звільнення від доказування обумовлює існування спірних правовідносин, у яких сторона відповідно до ст. 60 ЦПК України зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто передбачених процесуальним законом підстав звільнення від доказування, перелік яких є вичерпним.
З огляду на зміст позовних вимог та їх обґрунтування посилання судді на недотримання заявницею вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в частині не зазначення підстав для звільнення від доказування є помилковим.
Не передбачена процесуальним законом і така підстава для залишення позовної заяви без руху як відсутність вказівки на обставини та ненадання доказів для застосування судом підсудності за вибором позивача.
Таким чином, не вирішивши порушене у клопотанні питання про звільнення від сплати судового збору, суддею прийняте передчасне рішення про залишення позовної заяви без руху, у тому числі і з підстав, які не передбачені процесуальним законом та, як наслідок, безпідставно визнано позов неподаним.
Суддя зазначених обставин та положення ст.ст. 119 і 120 ЦПК України не врахувала, а тому прийшла до помилкового висновку про необхідність визнання позовної заяви неподаною.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судді першої інстанції скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, з підстав порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 квітня 2016 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції в тому ж складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -