_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/169/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі - Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд, -

в с т а н о в и в :

03.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 37 166,47 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу у сторін народився син, аліменти на утримання якого з батька стягуються за рішенням суду. У зв'язку із неналежною сплатою відповідачем аліментів, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали та просять його задовольнити. При цьому пояснили, що пеня по аліментам за період з 01.05.2014 року по 01.11.2015 року становить 37 166,47 грн.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали надані письмові заперечення та просять відмовити у задоволенні позову. При цьому відповідач вказав, що на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак не ухиляється від зобов'язань щодо утримання сина, який майже постійно перебуває у батьків позивача в м. Енергодар Запорізької області. Представник пояснив, що із розрахунком державного виконавця вони не згодні, так як державним виконавцем не враховано квитанції про переказ коштів позивачу.

Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 18.12.2010 року сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб /а.с. 8/, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2014 року розірвано /а.с. 10/.

За період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_5, актовий запис № 580, що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 9/.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2014 року по справі № 520/5560/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі ? частки заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Рішення набрало чинності 04.08.2014 року /а.с. 10/.

Судом досліджено розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Київського ВДВС ОМУЮ в ході примусового виконання виконавчого листа № 520/5560/14-ц, з якого вбачається, що станом на 31.10.2015 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам становить 12 995,21 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на ч. 1 ст. 196 СК України, положеннями якої передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У позовній заяві ОСОБА_1 надала розрахунок заборгованості на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, з якого слідує, що пеня по аліментам за період з 01.05.2014 року по 01.11.2015 року становить 37 166,47 грн.

У ході розгляду справи сторона відповідача заперечувала проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки пояснювали, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, по можливості перераховую кошти на утримання сина. Однак, матеріальний стан відповідача є важким, у зв'язку із тим, що на його утриманні знаходиться хвора мати пенсіонерка, сам відповідач з липня 2014 року по червень 2015 року хворів та був паралізований, та лише нещодавно влаштувався на роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження заперечень, наданих стороною відповідача, а також пояснень щодо матеріального становища, судом досліджено характеристики з місця роботи /а.с. 39-40/, свідоцтва про народження /а.с. 50/, медичку довідку матері відповідача /а.с. 46/, квитанції про переказ коштів на сплату аліментів /а.с. 48-49/, довідку про доходи /а.с. 51/, трудову книжку, з якої слідує, що відповідач 21.07.2014 року був звільнений з роботи, 03.08.2015 року був прийнятий на посаду комірника ТОВ «Арда-Трейдинг», та 10.11.2015 року звільнений, і з 04.01.2016 року отримує виплату по безробіттю /а.с. 52-53/, відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів /а.с. 59/.

Крім того, судом досліджено довідку від 06.10.2015 року, з якої вбачається, що з кінця липня 2014 року до початку червня 2015 року ОСОБА_2 хворів та був частково паралізований. До вказаної довідки суд ставиться критично, оскільки на підтвердження вказаної обставини стороною відповідача не надано належних медичних довідок.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у період, за який позивач просить стягнути пеню по аліментам, а саме з 01.05.2014 року по 01.11.2015 року, був звільнений з роботи, однак частково сплачував аліменти, про що свідчать надані квитанції /а.с. 48/.

Положеннями ч. 2 ст. 196 СК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням встановлених судом обставин щодо матеріального та сімейного стану становища відповідача у період за який позивач просить стягнути пеню по аліментам, а саме з 01.05.2014 року по 01.11.2015 року, суд приходить до висновку про наявність підставі передбачених ч. 2 ст. 196 СК України, для зменшення розміру неустойки, а саме суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня по сплаті аліментів у розмірі 20 000 грн.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 20 000 грн. ( двадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 487,20 грн. /чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок/.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.