АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1838/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1379/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 20 (ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2016 року про задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним ,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначила, що відповідач намагається відчужити спірну квартиру, що є предметом розгляду заявленого позову. Для уникнення відчудження та реалізації спірного нерухомого майна, що в подальшому утруднить виконання рішення суду, позивач просила суд накласти арешт на спірне нерухоме майно та заборонити державному виконавцю проводити виконавчі дії.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2016 року , в якій виправлено описку ухвалою від 06 травня 2016 року, заяву ОСОБА_3 задоволено. Накладено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_2. Заборонено Тернівському відділу ДВС вчиняти будь-які дії щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_3 в рамках виконавчого провадження № 49682877 до вирішення справи. Копію ухвали для виконання направлено відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального законодавства, ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової про відмову ОСОБА_3В в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема вважає, що у суду не було підстав для забезпеченя позову, який відповідач не отримувала, як і ухвалу про відкриття провадження. Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_2 укладений 16 січня 2015 року між сторонами ( а.с.20).

Одночасно із позовною заявою, 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що відповідач має можливість реалізувати спірну квартиру, тому просила суд накласти заборону її відчуження, а також заборонити ДВС виконувати рішення суду в частині її виселення.

Задовольняючи заяву та накладаючи арешт на нерухоме майно, суд першої інстанції керувався ст..ст.151.153 ЦПК України та дійшов висновку, що відповідач має можливість розпорядитися майном, відчужити його, що в подальшому може утруднити виконання судового рішення.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.2,3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_2 укладений 16 січня 2015 року між сторонами ( а.с.20-23).Вимоги в заяві про накладання арешту на нерухоме майно, спірну квартиру є співмірними із заявленими вимогами.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доцільність забезпечення позову про визнання договору купівлі продажу недійсним шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, що було предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, або зробити неможливим подальше виконання прийнятого рішення, тому прийняті заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам та вимогам законодавства.

Однак, колегія суду вважає висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для заборони державному виконавцю вчиняти будь-які виконавчі дії стосовно виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № 49682877, щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_4 таким, що не відповідає діючому законодавству.

Згідно Постанов державного виконавця Тернівського відділу ДВС КМУЮ від 22 лютого 2016 року та від 22 березня 2016 року на виконанні перебуває виконавчий лист з примусового виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2015 року про виселення та позбавлення права користування ОСОБА_3 житловим приміщенням, а саме квартирою № 26 у будинку № 10 по вул. Карбишева в м. Кривому Розі ( а.с.3,4).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положенням ст. 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Частиною 2 даної статті Кодексу визначено, що у разі необхідності можуть бути застосовано інші види забезпечення позову.

Заявник ОСОБА_3 ставить питання про забезпечення позову шляхом заборони виконавчій службі проведення виконавчих дій на підставі виконавчого листа, що фактично тягне за собою зупинення виконавчого провадження. Вона посилається на те, що нею подано позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним, тому є процесуальні підставі для зупинення виконавчого провадження, як вид забезпечення позову.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п.4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Зупинення виконавчого провадження за Законом України «Про виконавче провадження»і зупинення виконання за правилами ЦПК України (п.2,5,6 ст. 152 ЦПК ) це різні правові процедури.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадках зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Таким чином, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є спеціальним видом забезпечення позову, який в порядку ст. 151, 152 ЦПК України розглядатися не може.

Положення ст.152 ЦПК України, як відкритий перелік видів забезпечення позовів, не дає підстав вважати зупинення виконавчого провадження видом забезпечення позову.

За таких обставин ухвала суду в частині забезпечення позову шляхом заборони Тернівському відділу ДВС вчиняти в рамках виконавчого провадження № 49682877 будь-які дії щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_4, не відповідає вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині забезпечення позову шляхом заборони Тернівському відділу ДВС вчиняти в рамках виконавчого провадження № 49682877 будь-які дії щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_4 скасуванню з відмовою ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст. 303, 304, 307, п.2 ч.1 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2016 року в частині забезпечення позову шляхом заборони Тернівському відділу ДВС вчиняти в рамках виконавчого провадження № 49682877 будь-які дії щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_4 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині заборони Тернівському відділу ДВС вчиняти в рамках виконавчого провадження № 49682877 будь-які дії щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_4 - відмовити.

В іншій частині ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_5