АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/883/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки

ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування.

Позивачка зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.04.2015 року стягнуто із ОСОБА_3 в її користь аліменти на її утримання у розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з 23.10.2014 року. Вона є інвалідом другої групи, отримує пенсію, розмір якої становить 1182,33 гривень.

Посилаючись на погіршення її стану здоров"я, відсутність коштів на лікування та придбання медичних препаратів, позивачка просила стягнути із відповідачки додаткові витрати на її лікування, викликані тяжкою хворобою та інвалідністю у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до моменту повного одужання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, та пояснили, що розмір пенсії, яку вона отримує унеможливлює придбання найнеобхідніших препаратів на лікування. Згідно довідки управління пенсійного фонду м. Тернополя №5491-02 від 15 жовтня 2015 року - розмір пенсії ОСОБА_1 станом на жовтень 2015 року становить 1182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 33 коп.. Кошти, які залишаються у неї для проживання на місяць становлять 282 (двісті вісімдесят дві) грн. 33 коп., а саме: 1182, 33 грн. (розмір пенсії) - 900 грн. (оренда житла) = 282,33 грн. Дані кошти у сумі 282,33 грн. (двісті вісімдесят дві) грн. 33 коп. позивачем витрачаються на продукти харчування.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що рішення суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.04.2015 року, яким стягнуто з неї в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно з 23.10.2014 року довічно, вона виконує. Додаткові витрати, навіть у випадку їх доведення позивачкою, сплачувати не має можливості, оскільки не працює, має на утриманні малолітню дитину. ЇЇ мама ОСОБА_1, позивачка у справі, разом з нею є співвласником квартири АДРЕСА_1, у ній не проживає з власної волі, перешкод у проживанні вона їй не чинить.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є донькою позивачки ОСОБА_1, яка є інвалідом 2 групи загального захворювання та отримує пенсію за віком в розмірі 1182,33 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.04.2015 року стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно з 23.10.2014 року довічно.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25.08.2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 13.06.2014 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного сулу від 23.12.2006 року, яке ухвалено в цивільній справі № 2-4598/06 визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно Державного акта на право власності на землю - ОСОБА_5 є власником земельної ділянки для садівництва площею 612 кв.м. на території товариства «Тернопільське» № 601 (а.с. 32).

Відповідачка ОСОБА_3, є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніде не працює.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено факт понесення витрат, пов'язаних з її лікуванням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до положень ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 на підтвердження її вимог про стягнення щомісячно 1000 грн. додаткових витрат на лікування до її одужання не зазначила на обставини та не довела в судовому засіданні, що нею щомісячно понесено чи буде витрачено кошти в сумі 1000 грн. на лікування.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський