Дата документу 01.03.2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Зимогляд В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідачів суму заборгованості за договором позики від 25 березня 2012 року у розмірі 86061,50 гривень, а також стягнути з відповідачів на користь позивачки витрати повязані зі сплатою судового збору.

Разом з позовною заявою суду надане клопотання про забезпечення позову, а саме про накладення арешту на наступне майно: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на підставі договору купівлі продажу від 02.11.1994 року, ОСОБА_2; металеву конструкцію, розміром 3х2м. (загальною площею 6 кв.м.), що розташована на торговому місці № 173 на території ринка по вул. Кірова, 50/3, яка належить ОСОБА_3.

Перевіривши заяву та матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим способом.

За розясненнями п. 4 Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вважаю неможливим задовольнити заяву позивачки про забезпечення позову, оскільки сукупна вартість вищевказаного майна, значно перевищує ціну позову, з наданих позивачкою доказів неможливо зробити висновок хто на теперішній час є власниками наступного майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; металевої конструкції, розміром 3х2м. (загальною площею 6 кв.м.), що розташована на торговому місці № 173 на території ринка по вул. Кірова, 50/3, що в свою чергу може спричинити порушення прав третіх осіб. Крім того, позивачка не надала доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області, через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які не були присутні під час постановлення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Зимогляд