Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала на умовах поворотності та платності грошові кошти у розмірі 22 754,58 доларів США, зі сплатою 12,6 % річних строком до 01 жовтня 2015 року на придбання автомобіля. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 02 жовтня 2008 року, згідно якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань. Оскільки позичальник ОСОБА_4 свої зобов'язання по договору не виконала, станом на 18 серпня 2015 року у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі 5 773,85 доларів США.

Враховуючи викладене, ПАТ «БМ Банк» просило стягнути вказану вище заборгованість солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 03 березня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 02 жовтня 2008 року в розмірі 5 773,85 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 22 грудня 2015 року становить 135 789,98 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 02 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала на умовах поворотності та платності грошові кошти у розмірі 22 754,58 доларів США, зі сплатою 12,6 % річних строком до 01 жовтня 2015 року, цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля.

Банк виконав належним чином свої зобов'язання та надав позичальнику кредитні кошти.

Крім того, ОСОБА_4 отримані у банку кредитні кошти у доларах США обміняла на еквівалент у гривні та в цей же день (02 жовтня 2008 року) перерахувала ці кошти у розмірі 110 610 грн. АФ «ТД-Авто» АТ «Укравто» на купівлю автомобіля «ТАТА», який є предметом застави відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_4 договору застави від 02 жовтня 2008 року в забезпечення виконання з зобов'язань по вищевказаному кредитному договору.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 02 жовтня 2008 року, згідно якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань.

Оскільки позичальник ОСОБА_4 свої зобов'язання по договору не виконала, станом на 18 серпня 2015 року у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі 5 773,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 грудня 2015 року становить 135 789,98 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 4 550,96 долаірв США (що за курсом НБУ станом на 22 грудня 2015 року становить 107 029,93 грн.), заборгованість зі сплати процентів - 431,62 доларів США (що за курсом НБУ станом на 22 грудня 2015 року становить 10 150,88 грн.), пеня на суму несплачених процентів - 87,10 доларів США (що за курсом НБУ станом на 22 грудня 2015 року становить 2 048,42 грн.), пеня на суму несвоєчасно сплаченого кредиту -704,17 доларів США (що за курсом НБУ станом на 22 грудня 2015 року становить 16 560,74 грн.).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За змістом статей 553, 554 ЦК України а договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позичальником порушено умови кредитного договору, забезпеченого договором поруки, а тому в останнього виникла заборгованість перед банком, яка підлягає до стягнення солідарно з відповідачів.

Разом з тим, суди дійшли вірного висновку, що банк належним чином виконав свої зобов'язання та видав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується, зокрема: самим кредитним договором; договором застави; сплатою позичальником комісій, страхових платежів; платіжним дорученням про перерахуванням коштів на купівлю автомобіля; технічним паспортом на придбаний за кредитні кошти автомобіля, у якому вказано, що «відчуження заборонено, кредит ВАТ «БМ Банк»; випискою про рух коштів по кредитному рахунку; поверненням банку особисто ОСОБА_4 кредитних коштів та сплатою відсотків за користування кредитом у період з 02 жовтня 2008 року по січень 2015 року; актами огляду заставного майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_4. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змінв частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 03 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук