Справа № 463/2725/13 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/4421/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди ,-

в с т а н о в и л а:

29 травня 2013 року ОСОБА_8, правонаступником якого є ОСОБА_6, звернувся з позовом. З врахуванням уточнених вимог та ухвали суду про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, а також ухвали про залучення співвідповідача, позовні вимоги полягають у стягненні з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 7 880,46 грн. майнової шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1, в якій він проживав, неодноразово заливалась із квартири № 8, що розташована поверхом вище, про що комунальними службами складено відповідні акти. Останнє залиття мало місце 20 та 21 травня 2013 року. В добровільному порядку шкода не відшкодована. Просив позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим; ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповного зясованих обставинах справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що останнє залиття мало місце з вини ОСОБА_7, який на той час був власником квартири, а тому майнову шкоду в розмірі 7880,46 грн., як визначено експертизою, належить стягнути в солідарному порядку з обох відповідачів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_3 та представники відповідачів, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просять відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, оскільки суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог та наданих на їх обґрунтування доказів; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 7 у будинку № 23 на вулиці Донцова у м.Львові від 19 листопада 1999 року ОСОБА_8 був власником цієї квартири (т.1 а.с.6). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, правонаступником ОСОБА_8, який помер 21 листопада 2014 року, є ОСОБА_6 (т.1 а.с.117,118,123). Квартира знаходиться на першому поверсі будинку. Над вказаною квартирою у цьому будинку розміщена квартира № 8. Власниками зазначено квартири були ОСОБА_9, яка померла 24 листопада 1999 року, та ОСОБА_10, який помер 27 жовтня 2011 року. Після їх смерті цю квартиру успадкував ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину він одержав 11 лютого 2013 року; цього ж дня проведено державну реєстрацію його права власності на квартиру.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відтак, колегія суддів робить висновок, що на час залиття квартири позивача 14 березня та 7 вересня 2012 року власником квартири № 8, з якої відбулося залиття, був ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири № 8 у будинку № 23 на вулиці Донцова у м.Львові від 18 лютого 2013 року така була продана ОСОБА_3 ОСОБА_7 (т.1 а.с.80,86). Відтак, на час залиття 21 травня 2013 року власником цієї квартири був ОСОБА_7

З акту від 14 березня 2012 року, складеного комісією представників ЛКП «Віра», вбачається, що у квартирі № 7 виявлено сліди затоплення на стелі та стінах кухні та туалету площею біля 3 кв.м (т.1 а.с.3).

Відповідно до акту, складеного комісією працівників зазначеного ЛКП від 7 вересня 2012 року у квартирі № 7 виявлено затоплення всієї площі стелі кухні, а також стелі і стін у ванній кімнаті на площі біля 3 кв.м. Внаслідок залиття відбулося відклєювання шпалер на стінах, здуття деревяної підлоги та замикання електропроводки. У акті зазначено, що причиною залиття може бути несправність сантехнічних приладів у квартирі № 8, яка знаходиться поверхом вище (т.1 а.с.4).

З акту від 21 травня 2013 року, складеного працівниками ЛКП «Господар», вбачається, що у квартирі № 7 виявлено затоплення всієї площі стелі кухні, а також стелі і стін у ванній кімнаті на площі біля 3 кв.м. У акті зазначено, що причиною залиття є несправність сантехнічних приладів у квартирі № 8, яка знаходиться поверхом вище (т.1 а.с.5).

Висновком № 2876 судової інженерно-технічної експертизи від 30 червня 2014 року стверджується, що пошкодження приміщень квартири № 7 у будинку № 23 на вулиці Донцова у м.Львові спричинені багаторазовим залиттям. Вартість відновлювальних робіт, необхідних для усунення слідів залиття та відновлення помешкання становить 5 483 грн.; вартість будівельних матеріалів, необхідних для такого відновлення, становить 2 397,46 грн. (т.1 а.с.43-57).

Статтею ст.319 ЦК України, яка регулює питання здійснення права власності, визначено, що власність зобовязує (ч.4); власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян (ч.5).

Статтею 22 цього Кодексу передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо остання не доведе відсутність її вини.

Таким чином, із норми матеріального права, якою регулюються спірні правовідносини вбачається, що законодавець виходить із презумпції вини заподіювача шкоди.

За приписами ст. 10 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обовязки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Зокрема, судом розяснено положення ч.3 ст. 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 61 цього Кодексу визначено виключний перелік підстав звільнення від доказування, в якому відсутні презумпції. Відповідачі не скористалися своїми правами, зокрема, надання доказів, якими стверджується відсутність їх вини у заподіянні шкоди.

Із норм статті 1166 ЦК України, яка містить презумпцію вини, вбачається, що обовязок доказувати невинуватість лежить на особі, яка завдала шкоди. ЦК України не покладає на жодну із сторін обовязок доказувати вину заподіювача шкоди.

Відповідачі не скористалися своїм правом щодо доведення відсутності їх вини у залитті квартири позивача. Відтак, вони несуть відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття.

З описаних вище актів про залиття квартири позивача вбачається, що такі мали місце, коли власником були ОСОБА_3 (14 березня та 7 вересня 2012 року) та ОСОБА_11 (21 травня 2013 року).

Згідно з ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Розмежувати які саме пошкодження квартири позивача були спричинені у кожному із випадків залиття не видається можливим, оскільки залиттями пошкоджувалися площі в квартирі, які частково накладалися. Відповідачі не надали доказів у яких випадках які саме пошкодження були спричинені.

На підставі аналізу наведених вище доказів у їх сукупності та кожного окремо, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами не надано докази, якими стверджується відсутність їх вини у спричиненні майнової шкоди позивачеві. На підтвердження своїх доводів про незгоду із висновком проведеної у справі експертизи відповідачі не надали належних та допустимих доказів, висновків експертизи не спростували.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності;колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати в користь позивача.

Керуючись ст.303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року скасувати ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_8, правонаступником якого є ОСОБА_6, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, АДРЕСА_2) та ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2, АДРЕСА_3) в користь ОСОБА_6 майнову шкоду, завдану залиттям квартири, в розмірі 7 880,46 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят грн.46 коп.).

Стягнути в користь ОСОБА_6 судові витрати з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в розмірі по 822,35 грн. (вісімсот двадцять дві грн. 35 коп.) з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: