Номер провадження: 22-ц/785/1815/16
Головуючий у першій інстанції Козирєв М. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С. Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Сідлецька Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_2 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 01.12.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

05.08.2015 року до Тарутинського районного суду Одеської області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2010 року в розмірі 45610,34 грн.. В обґрунтування позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.07.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити та збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору виникла заборгованість по договору, що станом на 15.06.2015 року становить 45610,34 грн. (а.с. 2-3).

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» загальну суму заборгованості в розмірі 45610 грн. 34 коп. та суму судових витрат в розмірі 456 грн. 10 коп. (а.с.50-51).

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року було задоволено (а.с.69).

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» загальну суму заборгованості в розмірі 45610 грн. 34 коп. та суму судових витрат в розмірі 456 грн. 10 коп. (а.с.81-82).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 24.12.2015 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року. В обґрунтування апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.ст.57, 60 ЦПК України позивачем не надано суду жодних належних доказів в підтвердження обставин, що викладені у заяві. Крім того апелянт посилається на те, що висновок суду про те, що з підписаної апелянтом анкети - заяви вбачається, що він взяв на себе зобов'язання виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку та відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг апелянт надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і апелянт надав право банку у будь який момент змінити кредитний ліміт, не відповідає обставинам і матеріалам справи. Також апелянт посилається на те, що він не був належним чином ознайомлений з умовами кредитування та Умовами та правилами надання банківських послуг. Копії зазначених документів апелянту не надавалися, при підписанні анкети апелянта з ними не ознайомили. Крім того відповідно до п.2.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з зазначеною інформацією. Також апелянт зазначає, що висновок суду про те, що наявність кримінального провадження, ще не свідчить в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину, порушує принцип рівноправності у судовому процесі (а.с.84-86).

В судовому засіданні відповідач-апелянт скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що судом було невірно надано оцінку зібраним по справі доказам, що будь-якої згоди на підвищення кредитного ліміту він не давав, ноутбук в розстрочку не набував.

Представник позивача в судове засіданні не з'явився, про час та про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 148). У відповідності з вимогами ч.2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір, досягли угоди по всім суттєвим умовам договору, зокрема відповідач надав згоду на збільшення кредитного ліміту, а тому задовольнив позов в повному обсязі.

Між тим, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог судом першої інстанції було допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Крім того, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказані порушення мали наслідком невірне застосування норм матеріального права, що привело к невірному вирішення спору по суті.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.07.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 13000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Між тим, звертаючись до суду, позивач додав в якості обґрунтування заявлених позовних вимог розрахунок заборгованості (а.с. 5-6) станом 15.06.2015 року, який починається з 17.01.2014 р., заявку від 10.07.2010 р. на видачу платіжної картки кредитка «Універсальна» (а.с. 7), з заявленим лімітним кредитом 5 000 грн., довідку про умови кредитування с використанням кредитки «універсальна» 55 днів льотного періоду (а.с. 8-9), витяг з умов надання банківських послуг, затв. наказом від 06.03.2010 р. № СП-210-258 (а.с. 10-33). Крім того до позову додані документи щодо правосуб'єктності позивача - довідка з ЄДРПОУ (а.с. 36), копія банківської ліцензії (а.с. 37), копія аркушу статуту щодо зміни назви позивача (а.с. 38).

Між тим, згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи 10.07.2010 року відповідач підписав анкету - заяву про приєднання к умовам та правилам надання банківських послуг у КБ «ПриватБанку». Вказана заявка містить згоду на те, що дана заява з пам'яткою клієнта, погодженням з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку

складають договір про надання банківських послуг (а.с.7, оборот).

При цьому з вказаної заяви не вбачається редакція відповідних правил до яких приєднується відповідач, а також вставлено інший ліміт кредитування. На принциповість встановлення вказаної обставини вказував ВСУ в постанові № 6-240цс14 від 11.05.2015 року.

Звертаючись до суду позивач не конкретизував обставин, за яких виникла заборгованість у відповідача, та яким чином було збільшено кредитний ліміт карти. До матеріалів справи також не було додано належних доказів отримання відповідачем кредитної карти.

Представником позивача була подана заява про розгляд справу у його відсутність (а.с. 44), таким чином прийняти ріски змагального процесу. Відповідно слід зробити висновок про недоведеність заявлених позовних вимог, зокрема, те що саме шляхом підписання заявки особи уклала з банком такий договір користування платіжною карткою який дозволяв би самостійно збільшувати ліміт та здійснювати оплату товару частинами без участі відповідача.

Зокрема під час перевірки в суді апеляційної інстанції за клопотанням відповідача були витребувані копії матеріалів ЖЄО 40678 від 18.09.2014 р. з висновком №40678/2014) (а.с.119-121), з яких вбачається вчинення шахрайських дій відносно відповідача, при цьому без його особистої участі було здійснено збільшення кредитного ліміту, та як вбачається, з наданої копії електронного листа, який отримав відповідач було здійснено покупку ноутбука (а.с. 136), що було вчинено, за твердженням відповідача за участі кредитних експертів позивача (а.с.132). В зв'язку з відсутністю доказів іншого та з врахуванням п.п.2.1.1.2.3 Правил та порядку збільшення лімітів, участь працівників банку презюмуюється.

Вказані факти не знайшли свого відображення, ані в позовних вимогах (позивач посилався на отримання грошових коштів, проте з встановлених обставин кошти не отримувались відповідачем), ані в рішенні суду. Між тим, для цивільного процесу характерна змагальність, та обов'язок сторони довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог. Як вбачається з позову банк посилався на факт отримання грошових коштів, проте доказів щодо обставин їх отримання не було надано, що є цілком логічним за встановлених судом апеляційної інстанції обставин.

Окремо колегія суддів зауважує, що при вирішенні такої категорії спорів слід враховувати, що укладання подобного роду договорів здійснюється шляхом приєднання, фізична особа в таких випадках є споживачем банківської послуги, а тому її слід визнавати слабкішої стороною договору (постанова ВСУ №6-126цс13 від 20 листопада 2013 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, колегія суддів задовольняє скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції на підставі ч.1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України та приймає нове рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 01.12.2015 року - задовольнити.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 01.12.2015 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова