АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/3517/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7487/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Боденюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: позивачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

в с т а н о в и л а :

Заявник звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду від 16 вересня 2015 у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_7- ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та постановлення нової про направлення справи для продовження розгляду. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Позивачі апеляційну скаргу не визнали, заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року було :

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 6336,40 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 6336,40 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 6336,40 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 2521,80 гривень судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 2521,80 гривень судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 2521,80 гривень судових витрат.

Рішення суду набрало законної сили і в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Заявник звертаючись до суду із заявою про роз'яснення даного рішення суду, вказував на те, що на виконання даного судового рішення Святошинським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи, зокрема:

щодо боржника ОСОБА_7:

1.1 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 суми боргу;

1.2 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суми боргу;

І.3 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 суми боргу.

щодо боржника ОСОБА_8:

2.1 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 суми боргу.

2.2 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015р. про стягнення з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 суми судових витрат;

2.3 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 суми боргу;

2.4виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 суми судових витрат;

2.5 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 суми боргу;

2.6 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 суми судових витрат;

щодо боржника ОСОБА_10:

3.1 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 суми боргу;

3.2 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 суми судових витрат;

З.З виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 суми боргу;

3.4 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 суми судових витрат;

3.5виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 суми боргу;

З.6 виконавчий лист №2/759/146/15 від 14.09.2015 року про стягнення з боржника з боржника ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 суми судових витрат.

За заявами стягувачів, зазначені виконавчі листи прийняті ВДВС Святошинского РУЮ у м. Києві до виконання.

Представник заявника вказує на те, що судове рішення та видані на його виконання видані 12 виконавчих листів про стягнення з боржників суми боргу та судових витрат свідчать про необхідність стягнення з одного відповідача всієї суми заборгованості та судових витрат, тобто має місце потрійне стягнення одних і тих самих сум.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення зазначав про те, що із тексту судового рішення вбачається, що позивачам у даній справі, внаслідок залиття їхньої квартири, було заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 19009,20 гривень, які підлягають стягненню із відповідачів, які є співвласниками згадуваної квартири № 104 у рівних частинах, тобто по 6336,40 гривень з кожного.

Крім того, суд стягнув на користь позивачів із кожного із відповідачів у рівних частинах 7 565,40 гривень судового збору, тобто по 2 521,80 гривень із кожного.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою представник відповідача зазначав про безпідставність зазначення у всіх виконавчих листах необхідності стягнення з одного боржника на користь одного із трьох стягувачів всієї суми боргу та судових витрат, належних для стягнення з такого боржника, а не відповідної 1/3 частини, в той час як обов'язок щодо стягнення повинен бути зазначений солідарним. Внаслідок незрозумілого формулювання у виконавчих листах, державними виконавцями ВДВС Святошинского РУЮ у м. Києві також були відкриті виконавчі провадження, в яких не вказується про солідарний характер стягнення.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду з урахуванням того, що відповідно до положень ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що роз'ясненню підлягають виключно рішення суду як судові акти, ухвалені по суті позовних вимог та які можуть бути реалізовані в тому числі шляхом їх примусового виконання.

Аналогічна позиція міститься у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Крім того в силу положення статті 221 ЦПК України роз'ясненню підлягає зміст судового рішення, а не порядок його виконання у процесі виконавчого провадження чи у добровільному порядку.

Як вбачається із тексту судового рішення його резолютивна частина відповідає повністю заявленим позовним вимогам ( т. 1 а.с. 177- 178).

Відтак, будь-яке посилання суду першої інстанції щодо необхідності солідарного стягнення спричиненого відшкодування відповідачами у відповідності до поданої заяви представника відповідача буде фактичною зміною змісту судового рішення, що суперечить положенням ст. 221 ЦПК.

За своїм змістом постановлене рішення суду є зрозумілим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: