АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 666/1579/15-ц Головуючий в І інстанції Ратушна В.О.
Номер провадження 22-ц/791/1516/16 Доповідач Чиркова К.Г
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Чиркової К.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Фурман Т.Г.,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про дострокове солідарне стягнення кредитної заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» про припинення договору поруки,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із указаним позовом, в якому посилалося на те, що 08 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 014/0032/82/83048, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 85 068 доларів США терміном до 08 вересня 2018 року зі сплатою 14,35 % річних.

ОСОБА_4 зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно з умовами договору та тарифами кредитора і виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником були укладені додаткові угоди до кредитного договору від 08 травня 2009 року № 1 та від 06 травня 2010 року № 2, відповідно до умов яких сторони погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу та збільшити строк надання кредиту на 120 календарних місяців (до 09 вересня 2028 року).

На забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору банком укладено договори поруки з ОСОБА_2, ОСОБА_6, згідно з умовами яких останні виступили поручителями ОСОБА_4, взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями позичальника, що виникають із умов кредитного договору, в повному обсязі.

Однак ОСОБА_4 умови договору не виконує, у зв'язку із чим станом на 07 листопада 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 50 576,36 доларів США (731 869 грн. 98 коп.), із яких: заборгованість за кредитом 39 576,85 доларів США (572 703 грн. 14 коп.); заборгованість зі сплати відсотків 3 931,43 доларів США (56 890 грн. 39 коп.); пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків 7 067,85 доларів США (102 276,45грн.), яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно та відшкодувати судові витрати.

З урахуванням уточнених позовних вимог банк, зазначаючи про те, що додаткова угода від 06 травня 2010 року № 2 до кредитного договору від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048 не укладалася, заборгованість нарахована за основним зобов'язанням, а тому просив стягнути прострочену заборгованість за основним зобов'язанням, а саме: за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048, яка станом на 28 квітня 2015 року складає 36 188,08 доларів США (еквівалент 828 655 грн. 10 коп.), у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом у сумі 6 215,99 доларів США (еквівалент 142 337 грн. 25 коп.); заборгованість за відсотками у сумі 6607,69 доларів США (еквівалент 151 306 грн. 62 коп.); пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотками у сумі 23 364,40 доларів США (еквівалент 535 011 грн. 23 коп.).

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому посилалася на те, що ОСОБА_4 08 вересня 2008 року уклав кредитний договір № 014/0032/82/83048 з Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до умов якого отримав кредит у сумі 56 768 доларів США. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договори поруки з нею та ОСОБА_5, відповідно до яких вони взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями позичальника в повному обсязі.

Однак у договорі поруки не зазначено строк дії договору, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором та додатковими угодами не є встановленим сторонами строком припинення договору поруки, оскільки суперечить положенням ч. 1 ст. 251, ч.1 ст. 252 ЦК України, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відтак, направляючи на адресу боржника вимогу про дострокове виконання зобов'язання у вересні 2014 року, банк автоматично змінив позичальнику строк повернення кредитних коштів.

Окрім того, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Укладення між банком та позичальником додаткової угоди № 2 до кредитного договору №014/0032/82/83048 від 06 травня 2010 року, якою фактично подовжено термін дії основного зобов'язання за рахунок збільшення періоду до 09 вересня 2028 року, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошима, істотно збільшилась сума основного зобов'язання, оскільки збільшився період нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Про існування вказаної угоди № 2 вона дізналася лише після отримання позовної заяви банку та не надавала згоди на внесення вказаних змін і доповнень до основного договору, це питання банк із поручителем не погоджував.

Оскільки банк не довів до відома поручителя про подовження строку дії кредитного договору, якою фактично збільшилась сума основного зобов'язання, збільшився період нарахування відсотків, і не одержав згоди поручителя на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних із збільшенням відповідальності поручителів, із цих підстав порука припинилася.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд визнати договір поруки, укладений між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048, припиненим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Судом стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» прострочену заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048 у розмірі 19 431,37 доларів США, що еквівалентно 444 950 грн. 49 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом у сумі 6 215,99 доларів США, що еквівалентно 142 337 грн. 25 коп.; заборгованість за відсотками у сумі 6 607,69 доларів США, що еквівалентно 151 306 грн. 62 коп.; пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків в сумі 6 607,69 доларів США, що еквівалентно 151 306 грн. 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати зі сплати судового збору по 1 218 грн. з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення договору поруки відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2016 року, ухвала апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасована, справа в цій частині передана на новий розгляд до апеляційного суду.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року залишені без змін.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_7, просить рішення суду в частині стягнення з неї простроченої заборгованості за кредитом скасувати, визнати договір поруки укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» 08.09.2008 року припиненим, посилаючись на неповне з'ясування судом усіх обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Цивільна справа в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором переглядається в апеляційному порядку вдруге.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 08 вересня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 014/0032/82/83048, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в сумі 85 068 доларів США терміном до 08 вересня 2018 року зі сплатою 14,35 % річних.

Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно з умовами договору та тарифами кредитора та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, 08.09.2008 року укладені окремі договори поруки відповідно до умов яких вони виступили поручителями позичальника та взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями позичальника, що виникають із умов кредитного договору в повному обсязі, що зазначені в п. 1.3 даного договору, які виникають з умов кредитного договору, вказаного в п.1.2. договору, а саме: повернути кредит в розмірі, зазначеному в п. 1.3 договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови договору.

ОСОБА_4 належним чином умови договору не виконував, у результаті утворилася прострочена заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2008 року №014/0032/82/83048, яка станом на 28 квітня 2015 року складає 36 188,08 доларів США, що еквівалентно 828 655 грн. 10 коп.), у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом у сумі 6 215,99 доларів США, що еквівалентно 142 337 грн. 25 коп.; заборгованість за відсотками у сумі 6 607,69 доларів США, що еквівалентно 151 306 грн. 62 коп.; пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотками у сумі 23 364,40 доларів США, що еквівалентно 535 011 грн. 23 коп.).

Розрахунок кредитної заборгованості визнавався відповідачами та ними не спростований.

Задовольняючи позовні вимоги банку частково, суд першої інстанції, обґрунтовано, виходив із того, що ОСОБА_4 неналежним чином виконувалися умови кредитного договору, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість і така підлягає стягненню з нього та поручителів солідарно у визначеному судом розмірі.

Разом із тим, не можна погодитися із висновком суду щодо солідарного стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителів.

Так, матеріалами справи підтверджено, що на забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору банком укладено різні договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_6, згідно з умовами яких останні виступили поручителями ОСОБА_4, взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями позичальника, що виникають із умов кредитного договору, в повному обсязі (а.с. 15-20).

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Окрім того, законом не заборонено укладення і кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, проте у цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

Відповідно до закону кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції стягуючи з поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за договором кредиту не вірно застосував положення ч. 3 ст. 554 ЦК України, оскільки поручителі ОСОБА_2, і ОСОБА_5 не несуть солідарної відповідальності тому, що відсутня їх спільна порука, у зв'язку з укладенням окремих договорів поруки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення з боржника та поручителів кредитної заборгованості підлягає зміні, із зазначенням, що визначена судом для стягнення сума заборгованості за кредитним договором стягнута солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення суду в частині визначеної судом до стягнення суми заборгованості за кредитним договором не оскаржено і судом апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 303 ЦПК України не перевірялося.

На підставі викладеного, ст. 554 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором змінити, визначити, що стягнута судом на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором стягнута солідарно з ОСОБА_4, та ОСОБА_2 та солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий К.Г. Чиркова

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Фурман