Справа № 454/1674/10 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/108/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника позивача Дільного Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмети іпотеки,-

встановила:

Позивач ПАТ «Банк Форум» у вересні 2010 року звернувся в суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмети іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 лютого 2008 року позивач уклав кредитний договір з ОСОБА_4, за яким останньому надано кредит в сумі 72000 доларів США для придбання квартири з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2033 року та оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами укладено договори іпотеки, предметами яких є квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2. Враховуючи те, що позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість, банк просив позов задовольнити, достроково розірвати кредитний договір, звернути стягнення на предмети іпотеки.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року позов задоволено.

Достроково розірвано укладений кредитний договір № 0009/08/6.10-N від 19 лютого 2008 року між АКБ «Форум» в особі Львівської філії та ОСОБА_4.

Звернуто стягнення на заставлене майно, а саме: житлову квартиру АДРЕСА_1 та житлову квартиру АДРЕСА_2.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк Форум" суму сплаченого позивачем державного мита в розмірі 1700,0 грн. та суму сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,0 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінено.

Резолютивну частину рішення викладено у такій редакції: для забезпечення стягнення за кредитним договором № 0009/086.10-N від 19 лютого 2008 року в розмірі 601190 грн 51 коп., яка складається з: несплаченого кредиту - 538 126 грн 60 коп., прострочених процентів (до реструктуризації) - 37338 грн 88 коп., прострочених процентів (після реструктуризації) - 12675 грн 58 коп, пені - за несвоєчасну сплату процентів - 6194 грн 41 коп., пені за несвоєчасну сплату капіталу - 1855 грн. 03 коп., штрафу за невиконання умов кредитного договору - 5 000 грн; звернуто стягнення на передані в іпотеку: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2; через застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предметів іпотеки з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року у частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до цього суду

В іншій частині вказане рішення та рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року, в незміненій апеляційним судом частині, залишено без змін.

В апеляційній скарзі на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року відповідач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звертає увагу на те, що у позовній заяві банк не визначив, у який саме спосіб повинно бути звернено стягнення на предмет іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу з наданням права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, не уточнював і у подальшому своїх вимог у цій частині.

Зазначене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який при розгляді справи вказане не з"ясував.

Просив скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у зверненні стягнення на заставлене майно, а саме житлову квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2015 року залучено до участі в розгляді справи ОСОБА_6 як правонаступника відповідача ОСОБА_4.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, в обґрунтування надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 19.02.2008 року, складений станом на 19.06.2015 року, відповідно до якого 30.07.2013 року відповідачу зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитом 32500,00 дол. США, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1, відтак поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів на даний час складає 31207,67 дол. США, що на дату розрахунку еквівалентно 665633,20 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендовані повідомлення (а.с. 235), в судове засідання апеляційної інстанції 26.04.2016 року не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

В попередніх судових засідання представник відповідача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, просив врахувати те, що за згодою банку відповідачами продано квартиру АДРЕСА_1, гроші від продажу якої передано банку на погашення кредиту, відтак відсутні підстави для звернення стягнення на цю квартиру, при цьому розмір заборгованості слід зменшити з врахуванням внесених коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в скасованій його частині та з урахуванням доводів апелянта щодо невідповідності резолютивної частини рішення вимогам ст. 33 Закону України «Про іпотеку», невідповідності на думку апелянта способу захисту його прав, який не узгоджується зі ст. 16 ЦК України, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступник ПАТ «БАНК ФОРУМ»), укладено кредитний договір № 0009/08/6.10-N, відповідно до якого банк надав ОСОБА_7 кредитні кошти у сумі 72000 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування кредитним коштами строком до 18 лютого 2033 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Прийняті на себе зобов'язання по вказаному договору Банк виконав у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами по справі.

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порядок повернення кредиту та сплати відсотків визначений вищевказаним договором, де у п. 2.3. передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 240 доларів США на відкритий йому рахунок.

Крім цього, відповідно до положень п. 2.5., 2.6., 2.7. проценти за користування кредитними коштами сплачуються Позичальником самостійно в валюті кредиту на відкритий йому рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із п. 3.2.5 кредитного договору, банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 проценти за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості (п.4.1. кредитного договору). За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн. (п. 4.4. кредитного договору).

Сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п.3.3. кредитного договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку не погашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги, звертає стягнення на заставлене майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат банку, у порядку, визначеному кредитним договором, договором застави та чинним законодавством України (п. 5.3. кредитного договору) (а.с. 11-13).

В подальшому, 01 грудня 2009 року сторони вказаного вище кредитного договору уклали додаткову угоду згідно з якою, зокрема, у разі невиконання позичальником зобов'язань по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, по закінченню 30-денного терміну, банк має право звернути стягнення на заставлене майно відповідно до чинного законодавства України (а.с. 14).

З врахуванням того, що зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_4 перед ПАТ «БАНК ФОРУМ» належним чином не виконує, утворилась заборгованість, яка станом на 13.09.2010 року складала 601190 грн. 51 коп., з яких: несплачений кредит в сумі 538126,60 грн., прострочені відсотки (до реструктуризації) - 37338,88 грн., прострочені відсотки (після реструктуризації) - 12675,58 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 6194,41 грн., пеня за несвоєчасну сплату капіталу - 1855,03 грн., штраф за невиконання умов кредитного договору - 5000 грн. (а.с. 9-10).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 19 лютого 2008 року укладено договори іпотеки, предметами яких є квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 (а.с. 18-20, 110-112).

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що за згодою банку, відповідно до договору купівлі-продажу від 30 липня 2013 року, ОСОБА_4 продав ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, яка була предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 19.02.2008 року (а.с. 99).

Отримані від продажу кошти в сумі 32500,00 дол. США. передано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відтак згідно із поданим представником позивача розрахунком загальний розмір заборгованості станом на 19.06.2015 року складає 31207,67 дол. США, еквівалент в гривні становить 665633,20 грн., з яких поточна заборгованість по несплаченому кредиту 665633,20 грн. (а.с. 237-239).

В свою чергу, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені ЗУ «Про іпотеку».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У роз"ясненнях, які викладено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Разом з тим, у п. 5.4. договорів іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекоержателя.

Отже, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати звернення стягнення на заставлене майно в обраний ним спосіб в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись в суд з позовною заявою ПАТ «Банк Форум» у такій не визначив та в подальшому не уточнив вимоги, а саме у який саме спосіб повинно бути звернено стягнення на предмет іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу предмета іпотеки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Разом з тим, відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із ст. 38 ЗУ "Про іпотеку", ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З матеріалів справи вбачається, що укладаючи договір іпотеки, сторони домовились про те, що заставна вартість предмета іпотеки, квартири АДРЕСА_2, становить 128027 грн. (а.с. 22, 110), проте, на час розгляду справи згоди щодо оцінки сторони не досягли.

В свою чергу, під час розгляду апеляційної скарги, за клопотанням сторони позивача, Львівським НДІСЕ проведено судову оціночно-будівельну експертизу, відповідно до висновку якої № 2661 від 22.02.2016 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 на час проведення експертизи становить 737907,00 грн. (а.с. 220-225).

Таким чином, з врахованням роз"яснень, які викладені у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", колегія суддів приходить висновку, що ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором необхідно застосувати процедуру продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмету іпотеки квартири АДРЕСА_2 з початковою ціною, визначеною висновком експертизи № 2661 від 22.02.2016 року - 737907,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року - змінити.

Викласти абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" за кредитним договором №0009/086.10-N від 19 лютого 2008 року в розмірі 665633 (шістсот шістдесят п»ять тисяч шістсот тридцять три) грн. 20 коп., яка складається з несплаченого кредиту 665633 грн. 20 коп., звернути стягнення на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, шляхом надання права Публічному акціонерному товариству "Банк Форум" на продаж предмету іпотеки квартири АДРЕСА_2 з початковою ціною продажу 737907 грн. 00 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин