Справа № 308/2124/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 банку України про визнання договору неукладеним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 банку України про визнання договору неукладеним. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 22.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір №408ФКВ 07. В березні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» подана позовна заява про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за Кредитним договором №408ФКВ 07 від 22.11.2007 року. В підтвердження свого права вимоги ПАТ «Дельта Банк» надав Договір про передачу активів у кредитних зобовязань від 30.06.2010 року, що укладений між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 банком України, відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед НБУ, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях. Пунктом 1.2 даного договору передбачено, що до Активів Укрпромбанку належить земельні ділянки, майнові права вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами, укладеними з боржниками, включаючи проценти неустойки та комісійні винагороди, що будуть сплачені за користування кредитами згідно з умовами відповідних договорів. Пунктом 1.7 Договору встановлено, що кредитні та забезпечувальні договори це договори, укладені Укрпромбанк з Боржниками, права вимоги за якими передані у заставу ОСОБА_4 банку і забезпечують виконання Укрпромбанком кредитних зобовязань перед ОСОБА_4 банком та підлягають передачі на підставі цього Договору. Перелік кредитних та забезпечувальних договорів наведений у Додатку 2 цього Договору. Я вбачається із копії спірного Договору, останній викладений на спеціальних нотаріальних бланках, та на звороті останньої сторінки міститься посвідчувальний напис нотаріуса, зазначається, що зареєстровано у реєстрі за номером 2258, поставлений підпис нотаріуса. У пункті 11.3 Договору зазначено, що Додаткові угоди та Додатки до цього договору є його невідємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані Сторонами, скріплені відбитками їх печаток та нотаріально посвідчені. Однак, Додаток №2 до Договору, яким передано право вимоги до позивача, не посвідчений нотаріально з огляду на п.5 наказу МЮУ від 03.03.2004 року №20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Оскільки, Договір про передачу активів та кредитних зобовязань від 30.06.2010 року в частині, що стосується майнового права вимоги по Кредитному договору №408ФКВ 07 від 22.11.2007 року є неукладеним, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким визнати Договір про передачу активів та кредитних зобовяхань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року, укладених між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ в частині передачі права вимоги первісним кредитором ТОВ «Укрпромбанк» на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №408ФКВ 07 від 22.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Укрпромбанк».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи просила суд винести рішення, яким визнати Договір про передачу активів та кредитних зобовяхань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року, укладених між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ в частині передачі права вимоги первісним кредитором ТОВ «Укрпромбанк» на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №408ФКВ 07 від 22.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Укрпромбанк».

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні проти позову заперечила, про що надала суду письмові заперечення. Просила суд відмовити в задоволенні даного позову, так як такий заявлено безпідставно.

Представник відповідача ТОВ «Укрпромбанк» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд розглядає таку за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 банку України ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. Однак, надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні даного позову, так як вимоги ОСОБА_3, викладеними в даній позовній заяві є безпідставними та такими, що не обгрнутовуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи, а тому не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 4 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Матеріалами справи встановлено, що 22.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №408/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позивачці кредит у сумі 25000 дол. США, а позивачка в свою чергу зобовязалася повернути отримані кошти до 13.11.2037 року, зі сплатою визначених сторонами 11,60% річних.

В забезпечення виконання зобовязання по Кредитному договору 22.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір №408/Zфквіп 07.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Встановлено, що 30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_6, відповідно до п. 4.1. якого в порядку, в обсязі та на умовах, визначених Договором, Укрпромбанк передало (відступило) ОСОБА_6 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед ОСОБА_4 банком, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Укпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях.

Відповідно до положень ст.516 ЦК України відступлення ТОВ «Укрпромбанком» прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами до ПАТ «ОСОБА_6 банку» не вимагає згоди боржників.

Згідно п.1.7 Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_6 від 30.06.2010 року перелік кредитних та забезпечувальних Договорів наведений в Додатку № 2 до цього Договору, а в п. 2.1 зазначається, що цим договором регулюються відносин, що пов'язані: 1) з переданням на користь ОСОБА_6 боргу за Кредитними зобов'язаннями Укрпромбанку перед ОСОБА_4 банком; 2) з передачею Активів Укрпромбанку, а також відступлення права вимоги, які входять до складу активів Укрпромбанку, на користь переможця конкурсу-Дельта ОСОБА_6.

Додаткові угоди та Додатки до цього договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами, скріплені відбитками їх печаток та нотаріально посвідчені (п. 11.3 Договору).

Як вбачається з витягу до Додатку № 2 до вказаного договору ОСОБА_6 передано право вимоги, у тому числі за Кредитним договором №407/ФКВ 07 від 22.11.2007 року та Іпотечним договором №408/Zфквіп 07 від 22.11.2007 року.

Перевіряючи доводи позивача щодо невідповідності Додатку №2 Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укпромбанку на користь ОСОБА_6 від 30 червня 2010 року п. 11.3 цього Договору, тобто недотримання форми щодо нотаріального посвідчення такого, суд встановив наступне.

Як вбачається з п. 1.10 розділу 1 Визначення термінів Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань від 30 червня 2010 року, термін «Права вимоги» - означає права вимоги до Боржників за Кредитними та Забезпечувальними Договорами, які підлягають передачі на підставі цього договору.

З рішення господарського суду міста Києва від 13 червня 2012 року, ухваленого у справі №5011-34/5377-2012 за позовом ТОВ «Черкаська мясна компанія» до ПАТ «Український промисловий банк, ПАТ «ОСОБА_7, ОСОБА_4 банку України про визнання недійсним в частині додатку № 2 по договору про передачу активів та кредитних зобовязань від 30 червня 2010 року, яким відмовлено в задоволенні позову повністю, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 липня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 25 вересня 2012 року, вбачається, що представником ПАТ «Дельта Банк» було надано суду для огляду оригінал Договору про передачу активів, разом з усіма його додатками у т.ч. і додатком № 2. Вказаний додаток № 2 був прошитий разом з текстом договору, на якому міститься посвідчувальний напис нотаріуса, а зворотній бік прошитого документа містить напис про кількість прошитих сторінок (текст договору містить шість сторінок, зокрема, додаток № 2 містить 572 сторінки, а увесь Договір з усіма додатками 717 сторінок), про що зроблено відповідні записи нотаріуса при посвідченні тексту Договору про передачу активів, та скріплений підписом і печаткою нотаріуса.

Крім того, у вказаному рішенні господарського суду зазначено, що правочином спрямованим на перехід окремих прав та обовязків від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а також набуття сторонами нових прав та обовязків є саме Договір про передачу активів і, що спірний Додаток № 2 до Договору про передачу активів містить узгоджений сторонами перелік активів, проте, сам по собі, самостійно та відокремлено, цивільні права та обовязки не встановлює, не змінює та не припиняє, тому і не може вважатися окремим від Договору про передачу активів правочином.

Вказана обставина встановлена судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказується при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про нотаріат» процедура посвідчення угод та інших документів, для яких передбачене нотаріальне посвідчення, передбачає вчинення посвідчувальних написів на документах. Аналогічна норма міститься у пункті 24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2005 року (чинної на день укладення Договору), відповідно до якої: «При посвідченні правочинів, засвідченні вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них ... на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, установленими Правилами ведення нотаріального діловодства».

Відповідно до пунктів 5.5 та 5.5.1 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5 при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси застосовують посвідчувальні написи, видають свідоцтва і вчиняють виконавчі написи: акти про морські протести та протести векселів за формами, установленими цими Правилами; посвідчувальні написи, свідоцтва, видані нотаріусом, виконавчі написи, акти про морські протести та протести векселів, підписуються нотаріусом і скріплюються його печаткою.

Пунктом 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що у разі якщо документи, що посвідчуються видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути прошиті або скріплені у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення їх цілісності, з проставленням печатки нотаріуса і зазначенням кількості скріплених аркушів.

Дослідивши вищевикладене в сукупності з іншими доказами та на підставі встановлених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки Додаток №2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань від 30.06.2010 року є невід'ємною частиною цього договору та прошитий разом з текстом договору, на якому міститься посвідчувальний напис нотаріуса, а зворотній бік прошитого документу містить напис про кількість прошитих сторінок та скріплений підписом і печаткою нотаріуса, тобто нотаріусом додержано в повній мірі відповідні вимоги законодавства України щодо нотаріального посвідчення правочинів, а тому оспорюваний Додаток №2 не є окремим правочином, а є лише його складовою частиною (був складовою частиною самого договору з моменту його укладання та нотаріального посвідчення, і відповідно під час нотаріального посвідчення договору).

Крім того, в силу ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач не надав суду жодного доказу виконання свого обовязку по сплаті грошових коштів на користь жодного з кредиторів.

За вищевикладених обставин, суд вважає, що, оскільки зміна кредитора у зобовязанні не потребує згоди боржника, у позивача відсутнє порушення його прав внаслідок укладення спірного договору, які слугували б підставою для звернення за судовим захистом.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки обставини стосовно того, що на момент укладення Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_6 сторони порушили вимоги закону в частині нотаріального посвідчення Додатку № 2 до Договору, як на підставу задоволення позову, на яку посилається позивачка, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому вимога ОСОБА_8 щодо визнання Договору про передачу Активів та кредитних зобовязань від 30.06.2010 року в частині передачі права вимоги Укрпромбанку на користь ОСОБА_6 по Кредитного договору №408/ФКВ 07 від 22.11.2007 неукладеним не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 202-204, 209, 215, 509, 516, 547, 626, 638, 639, 640 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 209, 212, 213 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 банку України про визнання договору неукладеним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_9