Справа № 456/4235/14-ц
Провадження № 2/456/67/2016
РІШЕННЯ

іменем України

08 квітня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Пака В. М. ,

при секретарі Дяк О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації ? спільного майна подружжя, суд -

Встановив:

21.10.2014 року в суд поступила позовна заява ОСОБА_1, яка просить поділити спільно нажите майно подружжя та стягнути з відповідача в порядку поділу майна спільної сумісної власності, компенсацію вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 64 360 грн. з тих підстав, що вона не може домовитися з відповідачем по справі про порядок поділу майна.

В обгрунтування позовних вимог покликається також на те, що між нею та відповідачем по справі 03.10.1987 року зареєстровано шлюб у Волосянківській сільській Раді Сколівського району Львівської ради. Протягом останніх трьох років спільного проживання їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що фактично привело до припинення між ними шлюбних відносин. За час спільного проживання 09 серпня 2007 року, під час шлюбу, за спільні кошти, вони придбали автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на відповідача на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого РЕВ 6-го МРВ ДАІ при УМВС України у Львіській області. Після припинення спільного проживання та ведення спільного господарства спірний автомобіль залишився у користуванні її колишнього чоловіка, відповідача по справі. Про поділ майна вони домовитися добровільно не можуть, тому просить стягнути з відповідача половину вартості вказаного автомобіля, а сам автомобіль залишити у його власності.

В суді позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та пояснили, що за час шлюбу вони з відповідачем по справі придбали спірний автомобіль про поділ якого домовитися не можуть, а тому просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у попердніх судових засідіннях позовні вимоги не визнавав та пояснив, що він не згідний на розподіл автомобіля, якого вони дійсно купили за час шлюбу, проте за його особисті кошти які він отримав від продажу приватизованого гуртожитку. Відповідач не погодився із вказаною позивачкою ціною автомобіля, так як вважає, що тепер його вартість складає приблизно 4 000 - 5 000 доларів США. Йому відомо було про призначення товарознавчої експертизи судом, він був повідомлений ЛНДІСЕ про день та час проведення такої експертизи та про вимогу експерта про подання реєстраційних документів автомобіля, які знаходяться в нього та необхідні для проведення експертизи. Для участі у проведенні експертизи він не з'явився, автомобіль, реєстраційні документи на автомобіль, експерту не надав так як не вважав це необхідним. У попередніх судових засіданнях просив відкласти справу для проведення оцінки автомобіля самостійно, однак цього так і не зробив. Просив у позові відмовити.

Поясненнями сторін, дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги ОСОБА_1 підставні, підлягають до задоволення.

03 жовтня 1987 року у Волосянківській сільській Раді Сколівського району Львівської області зареєстровала шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, видане 03 жовтня 1987 року. а.с.6.

Судом встановлено, що 09.08.2007 року сторони по справі придбали автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_4 НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1. Спільне проживання та ведення господарства припинили у 2012 році про, що ствердили в суді. На день придбання автомобіля сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб не розірвано.

29 липня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено повідомлення про неможливість надання висновку судово автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 456/4235/14-ц. а.с.54.

Згідно даного повідомлення 25.06.2015 року в Стрийський міськрайонний суд, а також на адресу сторін було скеровано клопотання про забезпечення проведення експертного огляду зазначеного в ухвалі суду автомобіля, в присутності необхідних осіб, сторін справи та з наявністю реєстраційних документів автомобіля, а також документів, дані яких впливають чи можуть вплинути на його вартість. Запропоновано дату огляду 24.07.2015 року.

24.07.2015 року ні відповідач ні його представник в ЛНДІСЕ не прибули і про причину відсутності не повідомили. Автомобіль для огляду не був предсталений, необхідні вихідні дані про нього не надані, а тому неможливо визначити навіть його середню ринкову ціну.

Відповідач не надав суду доказів поважності причин неявки 24.07.2015 року до ЛНДІСЕ для проведення експертного огляду зазначеного в ухвалі суду автомобіля, не надання реєстраційних документів автомобіля, не представлення автомобіля для огляду.

З даного повідомлення суд приходить до переконання, що відповідач ухиляється від проведення екпертизи автомобіля, який перебуває у його користуванні.

Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідач самостійно оцінку автомобіля не провів та не надав будь-яких доказів іншої вартості автомобіля ніж та, що зазначена позивачкою у позовній заяві. А тому суд визнає вартість автомобіля 128 720 гривень, яка визначена позивачкою.

Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 С України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року (справа №6-1109цс15) та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб. При цьому особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд і зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Отже, судом встановлено, що за час спільного проживання, перебуваючи у шлюбі сторони по справі придбали спірний автомобіль за спільні кошти. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо розподілу автомобіля, а тому необхідно з відповідача стягнути з половину його вартості.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209 ч.3, 212, 215, 216, 218 ЦПК України і на підставі ст.ст. 60, 69, 71 СК України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Поділити майно подружжя ОСОБА_2, а саме автомобіль VOLKSWAGEN Transporter, 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_4 НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 128 720 (сто двадцять вісім тисяч сімсот двадцять) грн.

Залишити у власності вказаний автомобіль ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у с. Грабовець Стрийського району Львівської області в порядку поділу майна спільної сумісної власності компенсації вартості половини автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_4 НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 64 360, 00 грн., а також 153, 60 грн. вартості попередньої оплати за проведення експертизи позивачкою а.с. 53 та 1 690 грн. вартості експертизи. А.с. 65, а всього 66 203 (шістдесят шість тисяч двісті три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області суду протягом 10 днів з моменту його оголошення шляхом подачі апеляції Стрийському суду, а відповідачу в той же термін з часу отримання копії рішення на підставі вимог ст. 226 ЦПК України.

Головуючий-суддя В. М. Пак