Справа № 489/314/16-ц
Номер провадження 2/489/754/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19 квітня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та звільнення від сплати заборгованості,

встановив

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2013 з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання доньки. Зазначає, що на теперішній час дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд звільнити його від обов'язку по сплаті аліментів на утримання дитини.

Представник позивача подав заяву про збільшення розміру аліментів та просив припинити стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 005579 позивач і відповідач мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2013 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 всіх заробітків (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2013.

Позивач зазначає, що на теперішній час дитина з 26 січня 2016 року і по теперішній час проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно з актом від 20.01.2016 ОСОБА_3, 2004 р. н., проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.12.2015.

Відповідно до акту про не проживання за певною адресою від 20.01.2016 ОСОБА_3, 2004 р. н. не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.12.2015.

Допитана в якості свідка неповнолітня ОСОБА_3 підтвердила, що постійно проживає за місцем проживання батька-позивача з січня 2016 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Одним із способів утримання згідно з ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду.

Тобто, стягнення аліментів є способом участі у витратах на утримання дитини того з батьків, який проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, суд вважає, що дитина знаходиться на утриманні позивача, проживає разом з ним, а тому відпали підстави для стягнення аліментів з позивача за рішенням суду.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що позивача необхідно звільнити від сплати заборгованості по аліментам за період з 26.01.2016 по 19.04.2016 (день винесення рішення), тому що дитина в цей період перебувала на його утриманні і підстав для стягнення аліментів не має. Та оскільки дитина продовжує проживати з позивачем, який несе витрати на її утримання, то з 19.04.2016 стягнення аліментів підлягає припиненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та звільнення від сплати заборгованості - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягуються з нього за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2013 у справі № 2/489/2735/13.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам нарахованим за період з 26 січня 2016 року до 19 квітня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,2 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв