АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
№22-ц/796/8516/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року про відмову в задоволенні скарги по справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Торбинська Оксана Миколаївна, ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинська О.М., про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.06.2015 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинська О.М., боржник: ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу суду та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.06.2015 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала була постановлена судом до початку судового розгляду, так як на кожній сторінці ухвали у нижньому правому куті вказаний час постановлення ухвали о 09 год. 38 хв., в той час як згідно з журналом судового засідання судовий розгляд даної справи розпочався лише об 11 год. 33 хв.

Зазначає, що після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, заявник у приміщенні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ознайомилась з усіма матеріалами виконавчого провадження № 45899812, і жодних актів у виконавчому провадженні не було, про що ОСОБА_1 вказувала у своїй скарзі до суду від 19.08.2015 року.

Вказує, що акт державного виконавця від 26.05.2015 року є сфальсифікованим, що підтверджується його невідповідністю вимогам ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, зазначає що 31.03.2015 року до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві була подана письмова заява ОСОБА_1 в якій вона просила описати, арештувати, вилучити та примусово реалізувати майно боржника, яке находиться у квартирі боржника, в якій він зареєстрований та проживає, за адресою АДРЕСА_1, проте вказана заява була відсутня в матеріалах виконавчого провадження.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про день час, та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості скарги.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень,неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що 12.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.08.2014 року у справі № 755/11492/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

19.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого листа № 755/11492/14-ц виданого 12.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинською О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45899812 на примусове виконання виконавчого листа №755/11492/14-ц, що була направлена боржнику ОСОБА_3

03.04.2015 року заступником начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинською О.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 45899812 на примусове виконання виконавчого листа № 755/11492/14-ц, виданого 12 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3

Як вбачається з відповідей Пенсійного Фонду України № від 12 лютого 2015 року, № від 13.02.2015 року та відповіді Державної податкової інспекції України № від 12.02.2015 року будь-яка інформація щодо боржника ОСОБА_3 відсутня.

26.05.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинською О.М. складено акт, відповідно до якого встановлено, що станом на момент перевірки за адресою: АДРЕСА_1 майно, що належить боржнику на праві приватної власності та на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

30.06.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинською О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до якої виконавчий лист № 755/11492/14-ц виданий 12 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн. повернуто стягувачеві, а також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 30.06.2016 року.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Твердження апелянта про те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена до початку судового розгляду колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих, загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах м. Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ №173 від 17.12.2013 року наявність штрих коду та числових позначень не є обов'язковим реквізитом процесуального документа.

Також як вбачається з журналу судового засідання від 28.04.2016 року, судове засідання було розпочато об 11 год. 33 хв. та проводилося за участю заявника ОСОБА_1 та у відсутності заінтересованих осіб, про що також зазначено в ухвалі суду. Суд видалявся до нарадчої кімнати по виходу з якої судом було проголошено повний текст ухвали.

Посилання апелянта на те, що акт державного виконавця від 26.05.2015 року є сфальсифікованим колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець посилалася на вказаний акт. Крім того, апелянтом не надано доказів на підтвердження незаконності даного акту.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах виконавчого провадження її заяви від 31.03.2015 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості постановленої ухвали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Частиною 3 ст.387 ЦПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді