Справа № 441/792/14 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2152/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Мельничук О.Я.,

секретаря Фейір К.О.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права забудовника в порядку спадкування, реального виділення йому приміщень та зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання права власності на незавершене будівництво у вигляді будівельних матеріалів та визнання права забудовників в порядку спадкування за законом, а також як частку в спільній сумісні власності подружжя,-

встановила:

В травні 2014р. позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права забудовника в порядку спадкування, реального виділення йому приміщень, з врахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог від 21.01.2016 року просив реально виділити йому 1/8 частину побудованого, але не введеного в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 і зокрема приміщення, що зазначені в технічному паспорті (перший поверх) за №1-1 (коридор площею 6 м.кв.), № 1-2 (кімната площею 33,6 м.кв.), 1/3 частину приміщення 1-3 (кухня, площа складе 6,3 м.кв.), 1-4 (ванна площею 6,9), 1-5 (туалет площею 3,4 м.кв.), загальною площею 56,2 м.кв. та в цій частині визнати за ним право співзабудовника житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. з правом здачі цієї реально виділеної частини будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на 1/8 частину будинку (т. 1 а.с. 2-3, 175-176, т. 2 а.с. 13).

В обгрунтування позовних вимог покликається про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 р. помер його батько ОСОБА_8, який був забудовником спірного житлового будинку по АДРЕСА_1. Звернувшись у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Окрім цього, з часу смерті батька він став проживати у спадковому будинку, зробив ремонт, поставив металопластикові вікна, і оскільки вказаний житловий будинок є повністю побудованим, однак не введеним в експлуатацію, тому підлягає поділу. З огляду на права інших спадкоємців, просив реально виділити йому вище перелічені приміщення, якими фактично користується, згідний компенсувати іншим спадкоємцям вартість різниці від ідеальної частки.

10.07.2014р. відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7звернулись в суд із зустрічним позовом, з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просили визнати за ними права забудовників по 1/8 частині за кожним житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, а ОСОБА_3 також про визнання за нею права забудовника на 1/2 частину житлового будинку, як частку в спільному майні подружжя (т. 1 а.с. 66-70, т. 2 а.с. 6-7, 14-15).

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 28 липня 2014 р. позови ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 об'єднані в одне провадження (т. 1 а.с. 128).

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 21 січня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 право забудовника 1/8 частини побудованого але не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р., виділено ОСОБА_4 з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності виділеної йому 1/8 частини будинку, зокрема приміщення на першому поверсі, що зазначені в технічному паспорті за №1-1 (коридор площею 6 м.кв.), №1-2 (кімната площею 33,6 м.кв.), 1/3 частину приміщення 1-3 (кухня, площа складе 6,3 м.кв.), що складе в загальному 45.9 м.кв.

Стягнуто з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_4 в дольовому порядку з кожного по 1080 грн. витрат за проведення експертизи.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання права власності на незавершене будівництво у вигляді будівельних матеріалів та визнання права забудовників, в порядку спадкування за законом та як частку в спільній сумісні власності подружжя - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4права забудовника з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності на 5/8 частин побудованого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1, з яких 1/2 частина - як частка в спільному майні подружжя, а 1/8 частина - в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

Визнано за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 права забудовника з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності на 1/8 частин побудованого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

Визнано за ОСОБА_6 права забудовника з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності на 5/8 частин побудованого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

Стягнуто з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7кожній по 121 грн. 80 коп. судового збору.

Ухвалою від 29 січня 2016 року виправлено описку в рішенні Городоцького районного суду Львівської області від 21.01.2016 року. ухваленому у справі № 441/792/14-ц, зазначивши правильно у резолютивній частині рішення, визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 права забудовника з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності на 1/8 частини побудованого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р., замість неправильних «5/8 частин».

Ухвалою від 03 лютого 2016 року виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21.01.2016 року, зазначивши правильно спадкодавця ОСОБА_8 замість неправильного «ОСОБА_4».

Рішення суду оскаржив представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_2, з оскаржуваним рішенням в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_4 про виділ останньому 1/8 частини спірного будинку та розподілу судових витрат не погоджується, вважає в цій частині рішення незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині виділу частини будинку позивачу суперечить висновку будівельно-технічної експертизи, що була проведена у справі, а мотиви суду в цій частині, на думку апелянта, є безпідставними, оскільки необхідність перепланування, що зумовило прийняття судом відповідного рішення, з слів експерта, є обов'язковою умовою поділу спірного будинку, крім цього вартість такого перепланування в межах даної справи не встановлювалась.

Не погоджується з висновком суду про визнання сторонами певних обставин справи, зокрема проведення позивачем ОСОБА_4 будівельних робіт у спірному будинку, крім цього факт його проживання чи ремонт такого не може слугувати, на думку апелянта, підставою для виділу особі тих чи інших приміщень.

Разом з цим, апелянт зазначає, що факт проживання у спірному будинку не може братись до уваги судом, як підстава для задоволення позову у цій частині, оскільки таке проживання є незаконним, спірний будинок не є прийнятий в експлуатацію, що забороняє його експлуатацію і суперечить висновку місцевого суду про доцільність виділу позивачу ОСОБА_4 приміщень будинку, оскільки такий не ґрунтується на нормах матеріального права та роз'ясненнях, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року.

Суд також не дослідив питання технічної можливості виділу частки у будинку шляхом проведення відповідної експертизи, при цьому такий виділ позбавляє інших спадкоємців можливості використання інших приміщень будинку, оскільки більша їх частина знаходиться на другому поверсі будинку.

Крім цього, право власності у позивача ОСОБА_4 на спірний будинок, як і у інших сторін відсутнє, за сторонами визнано лише права забудовників, тому виділ майна, що не є у власності неможливий.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, всупереч приписам ст. 85 ЦПК України та роз»ясненням, викладеним у п. 45 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, в ухвалі про призначення експертизи від 09.02.2015 року поклав обов»язок оплати витрати по проведенню експертизи на ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, але оскільки витрати за проведення експертизи оплатив ОСОБА_4, оскаржуваним рішенням від 21.01.2016 року суд, розподіляючи судові витрати, ухвалив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 судові витрати в дольовому порядку з кожного по 1080 грн. за проведення експертизи.

Зважаючи на те, що позовна вимога ОСОБА_4 про реальний виділ йому частки не підлягає задоволенню, відтак не підлягають стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрати за проведення такої експертизи.

Звертає увагу на те, що стягненню підлягає і судовий збір, який сплачений відповідачами за зустрічним позовом, оскільки зустрічний позов задоволено у повному обсязі.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 січня 2016 року в частині виділу позивачу ОСОБА_4 частки у спірному будинку, стягнення в дольовому порядку витрат за проведення експертизи та розподілу судового збору скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги про реальний виділ ОСОБА_4 приміщень зазначених у технічному паспорті (перший поверх) за номерами 1-1 (коридор), 1-2 (кімната), 1/3 частини приміщення 1-3 (кухня), 1-4 (ванна), 1-5 (туалет) - відмовити, а також стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3654 грн., ОСОБА_6 - 243,6 грн., ОСОБА_7 - 243,6 грн. судового збору.

Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9, представник відповідача Завидовицької сільської ради Городоцького району, Львівської області будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 107,109), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник сільської ради подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, інші учасники не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що загальна площа приміщень, які просить виділити позивач складає 56,2 м.кв., що є відмінним від ідеальної частки (45,63 м.кв.), а тому суд частково задовольнив вимоги в цій частині, та вважав за можливе виділити йому реально приміщення № 1-1 (коридор площею 6 м.кв.), № 1-2 (кімната площею 33,6 м.кв.), 1/3 частину приміщення 1-3 (кухня, площа складе 6,3 м.кв.), що складе в загальному 45.9 м.кв. та є наближеним до ідеальної частки в будинку, що вимагатиме мінімальне перепланування приміщень (демонтаж сходів на другий поверх до кімнати 1-12, влаштування перекриття між приміщеннями 1-3 і 1-4), не врахувавши при цьому висновок судової будівельно-технічної експертизи №190/15 від 21 липня 2015 року, оскільки запропоновані експертом варіанти включають необхідність перепланування нежитлових приміщень, що потягне значні матеріальні затрати для сторін.

Крім цього, суд врахував, що інші спадкоємці не заявляють вимог про реальний виділ їм часток в натурі у будинку, позивачі по зустрічному позові є однією сім'єю, і виділення позивачу ОСОБА_4 приміщень не порушить їхніх законних прав та інтересів, при цьому згідно положень ст. 88 ЦПК України стягнув із сторін понесені судові витрати пропорційно сумі задоволених вимог.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та матеріали справи колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також дослідженим доказам, тому залишатись у законній силі не може.

Оскільки рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 січня 2016 рокуапелянтом оскаржується фактично лише в частині часткового задоволення первісного позову, а саме виділення позивачу ОСОБА_4 з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності виділеної йому 1/8 частини будинку, стягнення витрат за проведення експертизи та стягнення судового збору, колегією суддів за правилами ст. 303 ЦПК України оскаржуване рішення в іншій частині не перевіряється.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія виходить з наступного.

Судом першої інстанції з дослідженої копії будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, що включає в себе ухвалу Завидовицької сільської ради від 13 березня 1992 року про надання ОСОБА_8 земельної ділянки для будівництва житлового будинку площею 0,25 га, проект забудови земельної ділянки, акт виносу меж земельної ділянки в натурі, дозвіл на право виконання будівельних робіт, встановлено, що забудовником будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_8, вказане будівництво велось належно на відведеній земельній ділянці (т.1 а.с. 9-14).

Із копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 13.11.2013 року встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що складено відповідний актовий запис № 601 (т. 1 а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до складу якої входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Сторони у справі звернулися в суд вимогами про визнання прав забудовників з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом майна спадкодавця ОСОБА_8, як спадкоємці першої черги.

Отже, предметом даного спору є об'єкт нерухомого майна, який в установлений законом строк не введено в експлуатацію та зведений на земельній ділянці, яка ухвалою Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області від 13.03.1992 року передана спадкодавцю ОСОБА_8 у довічне успадковане володіння для будівництва індивідуального житлового будинку.

З технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 вбачається, що спірний будинок є двоповерховим, з загальною площею 365,0 м.кв., з яких 132,5 м.кв. житлова. Є окремий ізольований вхід на другий поверх з надвору. При будинку також є альтанка, басейн, огорожа (т. 1 а.с. 16-20).

Згідно висновку експерта судової оціночно-будівельної експертизи № 160/14 від 05.12.2014р. ринкова вартість побудованого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 926 063 грн.

У висновку вказано, що зазначений житловий будинок є повністю побудованим, але не зданим в експлуатацію, частина будинку, на час проведення експертизи, експлуатується (т.1 а.с. 155-162).

За клопотанням позивача ОСОБА_4, ухвалою від 09.02.2015 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу з питань можливих варіантів поділу та виділу в натурі спірного житлового будинку.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 190/15 від 21 липня 2015 року розподіл та виділ в натурі побудованого, але не введеного в експлуатацію житлового будинку та господарських і надвірних споруд АДРЕСА_1 згідно ідеальних часток співвласників 5/8, 1/8, 1/8, 1/8, що в одиницях загальної та житлової площі для співвласника із часткою 5/8 становлять 228,125 м.кв. та 82,8125 м.кв., відповідно для співвласників із часткою 1/8 становлять 45,625 м.кв. та 16,5625 м.кв. відповідно, співставляючи їх з площами, мінімально необхідними в однокімнатних квартирах згідно п. 2.23, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005, які складають відповідно 30,0 м.кв. та 15 м.кв., технічно можливий.

Експертом запропоновано варіанти розподілу житлового будинку відповідно до вищенаведених ідеальних часток, при цьому, враховуючи відсутність або невідповідність нормам житлових, допоміжних приміщень в існуючому житловому будинку після розподілу, наведені варіанти передбачають реконструкцію житлового будинку шляхом внутрішніх перепланувань (т.1 а.с. 200-216).

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Виходячи із змісту частин 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Таким чином, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей об'єкт не виникає.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року № 6-244цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 331 ЦК України встановлено право особи, що створила об'єкт нерухомого майна зі своїх матеріалів, або набуває на нього право власності на підставі договору або закону, укладати договори щодо зазначеного об'єкта незавершеного будівництва (про відчуження або іпотечні).

При цьому для реєстрації права власності набувача на об'єкт незавершеного будівництва надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Місцевий суд не перевірив доводів зі сторони відповідачів за первісним позовом про те, що спірний житловий будинок не може бути об'єктом права власності, при цьому, встановивши, що спірний житловий будинок не зданий в експлуатацію, а тому не є об'єктом права власності, всупереч вимогам ст. 364 ЦК України виділяє частку в майні позивачу, тобто висновки суду суперечать один одному.

Оскільки місцевий суд зазначених положень не врахував, судове рішення в цій частині у справі, яка переглядається, не можна визнати законним, тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та є підставними, оскаржуване рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 січня 2016 року в частині виділу ОСОБА_4 з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності виділеної йому 1/8 частини будинку підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні такої вимоги.

Разом з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Неправильне вирішення частини позовних вимог справи по суті цивільно-правового спору судом першої інстанції, має наслідком помилку у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Оскільки в задоволенні первісного позову в частині виділу ОСОБА_4 з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності виділеної йому 1/8 частини будинку необхідно відмовити, то понесені позивачем ОСОБА_4 судові витрати, які складаються з витрат за проведення експертизи, слід залишити за ним.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_3 сплатила 666, 67 грн. судового збору, а ОСОБА_6 243, 60 грн. та ОСОБА_7 243,60 грн. (т.1 а.с. 63-65).

Крім цього, на виконання умов ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 14.07.2014 року ОСОБА_3 доплатила судовий збір в сумі 2987,33 грн. (т. а.с. 122).

Задовольнивши зустрічні позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції не стягнув з позивача в корись відповідачів понесені ними та документально підтверджені судові витрати, тому рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відповідне стягнення судових витрат.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню і в частині розподілу судових витрат за первісним та зустрічним позовом, з ухваленням нового рішення про відмову в стягненні в користь позивача ОСОБА_4 з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в дольовому порядку з кожного по 1080 грн. витрат за проведення експертизита стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 3654 грн. та ОСОБА_6.і ОСОБА_7 по 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 21 січня 2016 року в частині задоволення вимоги про виділ ОСОБА_4 1/8 частини будинку по АДРЕСА_1, зокрема приміщення на першому поверсі, що зазначені в технічному паспорті за №1-1 (коридор площею 6 м.кв.), №1-2 (кімната площею 33,6 м.кв.), 1/3 частину приміщення 1-3 (кухня, площа складе 6,3 м.кв.), що складе в загальному 45.9 м.кв. та вирішення питання про судові витрати за первісним та зустрічним позовом скасувати.

Ухвалити в цих частинах нове рішення, яким у задоволенні вимоги про виділення ОСОБА_4 з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності виділеної йому 1/8 частини будинку, зокрема приміщення на першому поверсі, що зазначені в технічному паспорті за №1-1 (коридор площею 6 м.кв.), №1-2 (кімната площею 33,6 м.кв.), 1/3 частину приміщення 1-3 (кухня, площа складе 6,3 м.кв.), що складе в загальному 45.9 м.кв. та стягнення з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_4 в дольовому порядку з кожного по 1080 грн. витрат за проведення експертизи - відмовити.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 право забудовника з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності на 1/8 частину побудованого але не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 3654 грн. судового збору, сплаченого за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 243,60 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

О.Я. Мельничук