Справа № 199/2177/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.08.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відсотків та інфляційних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про стягнення боргу, відсотків та інфляційних збитків.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 27.09.2013 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 33411,00 гривень, зі строком повернення боргу до 31.12.2013 року, про що відповідачка у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надала власноруч написану розписку.

Позивач зазначає, що на неодноразові вимоги повернути отримані у борг кошти відповідачка гроші не повертає, від виконання зобов'язань ухиляється, тому просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 33411,00 гривень, 3% річних у сумі 2223,75 грн. та 26675,34 грн. витрат від інфляції, а також судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що коштів у позивача не брала, а розписку написала, оскільки винна кошти була ОСОБА_5, яка начебто переуступила борг ОСОБА_1 та запропонувала в рахунок боргу написати дану розписку позивачу.

Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 27.09.2013 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 33411,00 гривень, зі строком повернення боргу до 31.12.2013 року, про що відповідачка у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надала власноруч написану розписку.

Факт написання даної розписки особисто відповідачка у судовому засіданні не спростовувала, при цьому наполягала на відсутності факту отримання коштів, однак належних та допустимих доказів, які б підтверджували дану обставину, суду не надала.

Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачка борг до теперішнього часу не повернула, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33411,00 гривень заборгованості за договором позики, 26675 гривень 34 копійки збитків від інфляції (за період з 01.01.2014 року по 01.03.2016 року), 2223 гривні 75 копійок - три відсотки річних від простроченої суми.

Посилання відповідачки на те, що дана розписка є безгрошовою, не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки належних та допустимих доказів цьому не надано.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 623,10 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відсотків та інфляційних збитків, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, 33411,00 гривень заборгованості за договором позики, 26675 гривень 34 копійки збитків від інфляції, 2223 гривні 75 копійок - три відсотки річних від простроченої суми та 623 гривні 10 копійок судових витрат, а всього 62933 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот тридцять три) гривні 19 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя