Справа № 750/2367/16-ц Провадження № 22-ц/795/1560/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Жук М. І. Доповідач - Лакіза Г. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6796, 36 грн. та неустойку за несвоєчасну сплату аліментів за період з 15 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року в розмірі 15490, 17 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_6 зазначала, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.01.2015 року ОСОБА_5 зобовязаний сплачувати на ї/ї користь аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, починаючи з 15.12.2014 року і до 30.06.2018 року у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку. Станом на 01.01.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складала 6796,36 грн.

08 липня 2016 року ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 24620 грн., оскільки за цей час розмір неустойки збільшився на 9201 грн. за лютий, березень, квітень і травень 2016 року, а також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в сумі 935 грн., а позовну заяву в частині вимог про стягнення 6796,36 грн. заборгованості по сплаті аліментів просила залишити без розгляду, оскільки заборгованість по аліментах відповідачем сплачена в червні 2016 року.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача; також відповідач не довів, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок його скрутного становища: не підтвердив документально факт відсутності у нього постійного заробітку, не долучив до матеріалів справи жодного медичного документа на підтвердження факту хвороби. Також ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що операція матері відповідача була проведена у березні 2014 року, а заборгованість по аліментах почала утворюватися з грудня 2014 року, тобто через 8 місяців.

В поданих до апеляційного суду письмових поясненнях ОСОБА_6 просить розглядати справу за її відсутності, свою апеляційну скаргу підтримує і додатково зазначає, що з підстав, зазначених відповідачем, суд не вправі повністю звільнити боржника від сплати неустойки, а може дише зменшити її розмір.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що з серпня 1996 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі; шлюб розірвано відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якого Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 19.11.2001 р. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю і перебуває на її утриманні. Згідно заочного рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.01.2015 року ОСОБА_5 зобовязаний сплачувати ОСОБА_6 аліменти на сина на період його навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, починаючи з 15.12.2014 року і до 30.06.2018 року у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку.

Станом на 01.01.2015 року заборгованість ОСОБА_8 по сплаті аліментів складала 6796,36 грн., яка погашена відповідачем в повному розмірі у червні 2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд першої інстанції зазначив, що з пояснень відповідача та з досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що відповідач не має постійного заробітку, має соматичне захворювання, а його матері (ОСОБА_9) у березні 2014 році за межами України була проведена операція у звязку з онкологічним захворюванням. А тому суд першої інстанції дійшов висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, а є наслідком його скрутного матеріального становища, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Отже, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2 ст.196 СК України).

Зважаючи на наведене вище, суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального закону статтю 196 СК України, та дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідача у простроченні сплати аліментів. Скрутне матеріальне становище платника аліментів може бути підставою лише для зменшення судом розміру неустойки, а не для звільнення від сплати неустойки (пені).

Розмір неустойки (пені) при виникненні заборгованості з аліментів становить один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, яка відповідно до приписів ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, викладена правова позиція щодо застосування частини першої статті 196 СК України, в якій вирішено питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначеної норми матеріального права та відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (6-81цс13) та 1 жовтня 2014 року (6-149цс14).

Остання правова позиція Верховного Суду України щодо застосування частини першої статті 196 СК України полягає в тому, що пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти; при цьому сума заборгованості за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Отже, відповідно до вимог ст.196 СК України та з урахуванням наведеного, ОСОБА_6 має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення: - за грудень 2014 року: заборгованість з аліментів 327,68 грн.; пеня (1%) 3,28 грн. х 31 день = 101,68 грн.;

- за січень 2015 року: заборгованість з аліментів 635 грн.; пеня (1%) 6,35 грн. х 31 день = 196,85 грн.;

- за лютий 2015 року: заборгованість з аліментів 635 грн.; пеня (1%) 6,35 грн. х 28 днів = 177,80 грн.;

- березень 2015 року: заборгованість з аліментів 635 грн.; пеня (1%) 6,35 грн. х 31 день = 196,85 грн.;

- квітень 2015 року: заборгованість з аліментів 635 грн.; пеня (1%) 6,35 грн. х 30 днів = 190,50 грн.;

- у травні 2015 року заборгованість з аліментів відсутня;

- червень 2015 року: заборгованість з аліментів 705 грн.; пеня (1%) 7,05 грн. х 30 днів = 211,50 грн.;

- липень 2015 року: заборгованість з аліментів 705 грн.; пеня (1%) 7,05 грн. х 31 день = 218,55 грн.;

- серпень 2015 року: заборгованість з аліментів 705 грн.; пеня (1%) 7,05 грн. х 31 день = 218,55 грн.;

- у вересні 2015 року заборгованість з аліментів відсутня;

- жовтень 2015 року: заборгованість з аліментів 705 грн.; пеня (1%) 7,05 грн. х 31 день = 218,55 грн.;

- листопад 2015 року: заборгованість з аліментів 705 грн.; пеня (1%) 7,05 грн. х 30 днів = 211,50 грн.;

- грудень 2015 року: заборгованість з аліментів 705 грн.; пеня (1%) 7,05 грн. х 31 день = 218,55 грн.;

- січень 2016 року: заборгованість з аліментів 824,50 грн.; пеня (1%) 8,25 грн. х 31 день = 255,75 грн.;

- у лютому, березні, травні та червні 2016 року заборгованість з аліментів відсутня;

- квітень 2016 року: заборгованість з аліментів 824,50 грн.; пеня (1%) 8,25 грн. х 30 днів = 247,50 грн.;

а всього сума неустойки (пені) за період з 15 грудня 2015 року по 30 червня 2016 року становить 2664 грн. 13 коп.

Розмір заборгованості ОСОБА_5 по аліментах за кожен місяць у відповідний період підтверджується розрахунком, складеним державним виконавцем (а.с.7,30).

Наведений в позовній заяві розрахунок неустойки не відповідає правовий позиції Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, яка відповідно до приписів ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, а тому розрахунок позивача не може бути покладений в основу судового рішення.

Враховуючи надані ОСОБА_5 апеляційному суду документи, а саме: повідомлення Чернігівської міської лікарні №2 від 28.07.2016 року №01-08/с-66 про стан здоровя ОСОБА_5, виписний епікриз ОСОБА_9 (матері відповідача), докази оплати ОСОБА_5 31.03.2014 року оперативного втручання на суму 101150 російських рублів, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача з 2664 грн. 13 коп. до 1500 грн. відповідно до ч.2 ст. 196 Сімейного кодексу України про те, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до розяснення, викладеного у пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах №10 від 17.10.2014 року, у разі, якщо суд зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Оскільки позов і апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягали задоволенню на 10,82% (2664,13 грн. : 24620 грн. х 100%), відповідно, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 належить стягнути в рахунок понесених останньою судових витрат по справі: в рахунок відшкодування сплаченого судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій 125 грн. 24 коп. ((551 грн. 20 коп. + 606 грн. 32 коп.) х 10,82 %) та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 101 грн. 17 коп. (935 грн. х 10,82%), а всього 226 грн. 41 коп.

Керуючись ст. 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 303, 307, 309 п.4 ч.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 226 грн. 41 коп. в рахунок понесених останньою судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: