АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3001/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2230/16Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Буленка О.О.,

секретар: Діхтяр Т.В.,

з участю адвоката Костенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 29 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Полтавської міської ради про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва: житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

В позовній заяві посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, який за життя збудував будинок на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 1000 кв.м по АДРЕСА_1. Оскільки правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні, позасудовим порядком вони позбавлені можливості оформити спадкові права. Тому позивачі просили суд визнати за ними в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на об'єкт самочинного будівництва житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до часток ОСОБА_3 5/6, ОСОБА_4 1/6.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29 червня 2016 рокув задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Полтавської міської ради про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва в порядку спадкування - відмовлено.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 оскаржили рішення суду, в апеляційній скарзі просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вважають, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2005 року ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.7).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2005 року ОСОБА_3 на праві власності також належала земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 576 кв.м, цільове призначення для ведення садівництва.

Як вбачається з даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 площа земельної ділянки за даною адресою складає 1576 кв.м (а.с.14-17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с.9).

Згідно заповіту, посвідченого 30 серпня 2011 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гурою Л.Б., все належне йому майно ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_3 (а.с.8).

ОСОБА_4 є непрацездатною дитиною спадкодавця, тому в силу ст.1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині (а.с.10, 20).

Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняли спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини.

Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок за вказаною адресою позивачами нотаріусу не надавались, постановою приватного нотаріуса Гури Л.Б. від 18 травня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 їм відмовлено (а.с.6).

Тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про визнання права власності. В позовній заяві позивачі зазначили, що вказаний вище житловий будинок ОСОБА_3 збудовано самочинно.

Відмовлючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що спірний будинок є об'єктом незавершеного будівництва, а визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

Проте, колегія суддів з такими висновками місцевого суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із змісту ст. 1241 ЦК України слідує, що повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як вбачається із державних актів на земельні ділянки, виданих на ім'я ОСОБА_3, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, а також з проекту на індивідуальний житловий будинок (а.с. 58), даний будинок побудований на належній ОСОБА_3 земельній ділянці відведеній для цієї мети (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва).

Однак, звертаючись із позовом до суду про визнання права власності на спірний будинок, позивачі помилково зазначили, що він являється самочинним будівництвом.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження №50 від 24 травня 2016 року, виконаного експертом ОСОБА_7, житловий будинок літ. А-1 за адресою: АДРЕСА_1 має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, а його конструктивне та об'ємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання відповідають будівельно-технічним вимогам ДБН, що діють на території України та висуваються до житлових будинків (а.с.24-57).

Згідно висновку додаткового експертного будівельно-технічного дослідження №88 від 08.08.2016 року, наданого до суду апеляційної інстанції, ступінь будівельної готовності будинку літ. А-2 за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату проведення дослідження складає 100%.

Враховуючи, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 побудований на відведеній для цього земельній ділянці, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, даний будинок відповідає санітарно-гігієнічним умовам, умовам пожежної безпеки та його інженерне обладнання відповідають будівельно-технічним вимогам ДБН, а позивачі є законними спадкоємцями ОСОБА_3, проте позбавлені можливості прийняти спадщину, у зв'язку з відсутністю правоустановлюючих документів на будинок, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

При цьому, посилання у рішенні суду першої інтсанції на те, що у деяких приміщеннях будинку (вбиральня, ванна) не оздоблена стеля та підлога, не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 9 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 житлові будинки, побудовані за кошти юридичних і фізичних осіб, можуть прийматися в експлуатацію без виконання внутрішніх опоряджувальних робіт у квартирах та вбудовано-прибудованих приміщеннях, які не впливають на експлуатацію будинків, якщо це обумовлено договором, за умови відповідності їх санітарним, протипожежним і технічним вимогам. Перелік внутрішніх опоряджувальних робіт, без виконання яких можливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, визначається Мінрегіоном.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п 3,4 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 29 червня 2016 року- скасувати.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Полтавської міської ради про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати у порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_3 право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 224 кв.м та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3.

Визнати у порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 224 кв.м та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) А.І. Дорош

О.О. Буленко

ВІРНО: