Провадження № 2-о/761/235/2016
У Х В А Л А

05 травня 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

29.04.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з спільною заявою, згідно якої просили розірвати шлюб, зареєстрований між ними 04.09.2009 року, а також визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з ОСОБА_1

При цьому, як вбачається, заявники звернулися з вказаною заявою до суду у відповідності до положень ч. 3 ст. 234 ЦПК України, згідно яких у порядку окремого провадження розглядаються, серед іншого, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Так, перш за все слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Однак, вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 109 Сімейного кодексу України (надалі - СК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений.

Разом з тим, заявниками не додано до заяви письмового договору, визначеного ст. 109 СК України, щодо місця проживання дитини заявників та їх участі в утриманні і вихованні дитини, а також нотаріально посвідченого договору про розмір аліментів на доньку. При цьому у позовній заяві не викладено обставин щодо наявності укладених між сторонами вищевказаних договорів.

Також, відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Однак, в заяві про розірвання шлюбу не зазначено чи бажає ОСОБА_1 після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Окрім того, вимога заявників про визначення місця проживання спільної дитини разом із ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали.

З огляду на викладене, керуючись ст. 109 СК України, ст.ст. 119, 121, 209, 210, 234, 235 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши заявникам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявниками ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: