Справа № 628/1965/16-ц
Провадження № 2/628/856/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Купянський міськрайсуд Харківської області

в складі: головуючого судді Клімової С.В.

за участю секретаря - Третяк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради в особі виконкому ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, 3-я особа: Купянська районна державна адміністрація, управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради в особі виконкому ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, 3-я особа: Купянська районна державна адміністрація, управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом мотивуючи свої вимоги тим, що 10 лютого 2014 року померла мати позивача ОСОБА_3. На день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, успадкована нею після смерті 19 червня 2008 року матері ОСОБА_4; 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1; квартира за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 не залишила ніякого заповітного розпорядження на випадок своєї смерті.

Спадщину у встановленому законом порядку прийняли чоловік ОСОБА_5, сини -ОСОБА_6 та позивач по справі.

Інших спадкоємців першої черги в порядку ст. 1261 ЦК України у ОСОБА_3 не має.

01 серпня 2015 року спадкоємці уклали між собою договір про розподіл спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом за № 2-1624, за умовами якого право на спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області переходить до позивача, однак йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки ОСОБА_3, отримавши за життя на своє імя свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, успадковану нею після смерті 19 червня 2008 року матері ОСОБА_4, не отримала на своє імя державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, як це було передбачено Земельним Кодексом, що діяв на час оформлення нею спадщини, та не зареєструвала право власності на належну їй земельну ділянку в органах державного земельного кадастру, у звязку з чим її право власності на успадковану земельну ділянку вважається таким, що не виникло, у звязку з чим позивач звернувся до суду з наступним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позову які просить суд задовольнити.

Представник 3-ї особи, управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області, в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області не є спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, оскільки остання за життя не зареєструвала її на свої імя, у звязку з чим не має на неї права власності. Просить суд залишити позов без задоволення.

Представники відповідача, виконкому ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області та 3-ї особи, Купянська районна державна адміністрація в судове засідання не зявилися, надавши до суду телефонограми відповідно до яких просять суд розглянути справу у їхню відсутність, не заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши позивача та представника 3-ї особи, зясувавши думку сторін які не зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3, яка померла 10 лютого 2014р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 427662, виданим 10 лютого 2014 року Кіндрашівською сільською радою Купянського району Харківської області за № 05 є матірю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1І-ВЛ № 439590, виданим 26 березня 1980 року відділом ЗАЦС Купянського міськвиконкому Харківської області за № 113.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2009 року та договору про розподіл спадкового майна від 02 квітня 2009 року, які засвідчені державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №№ 1-2109, 1-2112, за життя ОСОБА_3 отримала спадщину після померлої матері ОСОБА_4, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області.

Після смерті ОСОБА_3. залишилось спадкове майно, яке складається також з зазначеної вище земельної ділянки, яка на підставі засвідченого нотаріусом договору про поділ спадкового майна від 01.08.2015 року переходить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу.

Постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій від 07 травня 2016 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 10.02.2014 року ОСОБА_3 у звязку з тим, що за життя отримавши на своє імя свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, за життя не отримала на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку, як це було передбачено земельним кодексом, що діяв на час оформлення нею спадщини, та не зареєструвала право власності на належну їй земельну ділянку в органах державного земельного кадастру, у звязку з чим її право власності на успадковану земельну ділянку вважається таким, що не виникло, у звязку з чим позивачу рекомендовано звернувся до суду з наступним позовом (а.с.7-14).

Статею 41 Конституції України затверджено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст..ст. 1216, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст..1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 16 ЦК України та ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» регламентовано, що відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. ст. 10,11,58,60,61,179,212,213 ЦПК України які регламентують, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених вище, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку, що позивачем доведено перед судом вимоги свого позову.

Так позивачем доведено, що право власності ОСОБА_3, померлої 10 лютого 2014 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, успадкована нею після смерті 19 червня 2008 року матері ОСОБА_4, якій вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 698673, виданого на її імя Купянською райдержадміністрацією Харківської області 27 червня 2003 року на підставі розпорядження тієї ж адміністрації від 06 червня 2003 року за № 167 та зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 92, оскільки ОСОБА_3, померла 10 лютого 2014 року, за життя отримала на своє імя свідоцтво про право на спадщину за законом.

Після смерті ОСОБА_3, померлої 10 лютого 2014 року, її право власності на вказану земельну ділянку перейшло до спадкоємця ОСОБА_1 в порядку спадкування першої черги за законом з урахуванням договору про розподіл спадкового майна р. № 2-1624 від 01 серпня 2015 року.

Виходячи з вище наведеного суд критично відноситься до позиції представника 3-ї особи Управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області, про те, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206 га, кадастровим номером :04:000:0038, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області не є спадковим майном яке залишилося після смерті ОСОБА_3, оскільки остання за життя не зареєструвала її на свої імя, у звязку з чим не має на неї права власності.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 209, 212, 214-218 ЦПК України, ст..41 Конституції України, ст..ст. 16, 392, 1216,1217 ,1225, 1233-1235 Цивільного кодексу України, ст.ст. 152 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради в особі виконкому ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, 3-я особа: Купянська районна державна адміністрація, Управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності в цілому на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9206га. Кадастровий номер :04:000:0038, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Купянського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 10 лютого 2014 року, яка набула право на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 квітня 2009 року державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2109, після смерті 19 червня 2008 року матері ОСОБА_4, якій вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РІ № 698673, виданого на її імя Купянською райдержадміністрацією Харківської області 27 червня 2003 року на підставі розпорядження тієї ж адміністрації від 06 червня 2003 року за № 167 та зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 92.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30 червня 2016 року.

Суддя Купянського міськрайонного суду С.В. Клімова