Справа № 464/2376/16-ц
пр.№ 2/464/936/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.,

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення коштів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь центру зайнятості неправомірно отриману допомогу з безробіття за період з 20.11.2014р. по 29.09.2015 р. в розмірі 9 614,08 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 районного центру зайнятості в пошуках роботи 13.11.2014р. Статус безробітного ОСОБА_2 було надано 13.11.2014р. на підставі власноручно підписаної цією особою заяви. У цій заяві відповідач підтвердила, що «...не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається ...», в додатку до заяви зазначила, що «не працюю по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб.», «у разі якщо до центру зайнятості надійдуть дані з інших джерел про подання мною недостовірних даних, зобовязуюсь повернути незаконно отримані мною кошти». За час перебування на обліку ОСОБА_2 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Однак, відповідач при реєстрації надала неправдиву інформацію, повідомивши своє останнє місце роботи ОСОБА_1 районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, приховавши факт трудових відносин з Окружною виборчою комісією у період з 13.10.2014р. по 15.11.2014р. Тобто, на момент звернення до ОСОБА_1 РЦЗ відповідач відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість» відносилась до категорії зайнятого населення, як особа, яка працює за наймом на умовах трудового договору. Отже, статус безробітного відповідач ОСОБА_2 отримала неправомірно на підставі недостовірної інформації. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ДПА та зясовано, що ОСОБА_2 дійсно перебувала у трудових відносинах з Окружною виборчою комісією з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу №122 з 13 жовтня 2014р. та була звільнена 15 листопада 2014р. згідно ст.36 п.2 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). Тобто, на момент звернення до центру зайнятості 13.11.2014р. ОСОБА_2 відносилась до категорії зайнятого населення як особа, яка працює за наймом на умовах трудового договору, і їй не міг бути наданий статус безробітної і відповідно призначена допомога по безробіттю. Згідно з довідкою про суми допомоги з безробіття ОСОБА_1 РЦЗ, що підлягає поверненню ОСОБА_2 перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 13.11.2014р. по 29.09.2015р., а сума, яка була перерахована особі на картковий рахунок та підлягає поверненню на рахунок ОСОБА_1 РЦЗ становить 9 614,08 грн. На неодноразові звернення з вимогою повернення коштів відповідач належно не реагує, а тому просить вирішити питання повернення вказаних коштів в судовому порядку.

Від представника позивача ОСОБА_1 районного центру зайнятості надійшла заява за змістом якої остання повністю підтримують позовні вимоги, просить позов задоволити, а справу слухати у відсутності представника установи, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої представником позивача заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2014р. відповідач ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 районного центру зайнятості в пошуках роботи, який в свою чергу являється органом Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та діє від імені Фонду відповідно до законів України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення». Так, статус безробітної відповідачу ОСОБА_2 було надано 13.11.2014р. на підставі власноручно підписаної нею заяви.

Даною заявою від 13.11.2014р. відповідач підтвердила, що не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається, в додатку до заяви зазначила, що не працюю по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб; а також вказала, що у разі якщо до центру зайнятості надійдуть дані з інших джерел про подання нею недостовірних даних, така зобовязується повернути незаконно отримані нею кошти. Таким чином, за час перебування на обліку відповідача ОСОБА_2 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю.

Відповідно до положень ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» ? статус безробітного може бути надано особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

При цьому, частиною 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» закріплено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг покладається на зареєстрованого безробітного.

Встановлено, що відповідач при реєстрації надала неправдиву інформацію, повідомивши своє останнє місце роботи ОСОБА_1 районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, приховавши факт трудових відносин з Окружною виборчою комісією у період з 13.10.2014р. по 15.11.20014р. А відтак, на момент звернення до ОСОБА_1 РЦЗ відповідач відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість» відносилась до категорії зайнятого населення, як особа, яка працює за наймом на умовах трудового договору.

Відповідно до ч.5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітних, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009р. №60/62, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Саме під час такого обміну інформацією між ДЦЗ та ДПА за IV квартал 2014 року виявлено, що ОСОБА_2 перебуваючи на обліку в ОСОБА_1 РЦЗ, як безробітна з 13.11.2014р. отримувала дохід в Окружній виборчій комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу №122 згідно даних звіту форми 1-ДФ за IV квартал 2014 року. На підтвердження цих даних було здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ДПА, про що складено Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №113 від 30.09.2015 року та відповідно зясовано, що відповідач ОСОБА_2 дійсно перебувала у трудових відносинах з Окружною виборчою комісією з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу №122 з 13.10.2014р. та звільнена 15.11.2014р. згідно ст.36 п.2 КЗпП України (закінчення строку трудового договору).

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» - до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, на момент звернення до центру зайнятості 13.11.2014р., відносилась до категорії зайнятого населення як особа, яка працює за наймом на умовах трудового договору, і їй не міг бути наданий статус безробітної і відповідно призначена допомога по безробіттю.

За змістом положень п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, окрім іншого, безробітні, зобовязані своєчасно подати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до вимог ч.6 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданій соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналогічна за змістом норма закріплена в ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як встановлено судом, відповідач своєчасно не виконала обовязки як застрахована особа, внаслідок чого незаконно отримала статус безробітної та допомогу з безробіття.

З довідки про суми допомоги з безробіття ОСОБА_1 РЦЗ, що підлягає поверненню гр. ОСОБА_2 вбачається, що остання перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 13.11.2014р. по 29.09.2015р., а сума, яка була перерахована їй на картковий рахунок, та яка відповідно підлягає поверненню на рахунок ОСОБА_1 РЦЗ, становить 9 614,08 грн. З огляду на вказані обставини та в силу п.7 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, 07 жовтня 2015р. директором ОСОБА_1 районного центру зайнятості видано наказ про повернення коштів особою, котра їх отримала обманним шляхом.

В подальшому, центром зайнятості 08.10.2015р. на адресу відповідача ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення була надіслана Вимога №12 про добровільне повернення незаконно отриманих коштів в сумі 9 614,08 грн., яке було вручено особі 13.10.2015р., однак вимога центру залишилась без задоволення, незаконно отриманні кошти у строк, наданий для добровільного повернення, не сплатила.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що усі доводи позивача найшли своє підтвердження в процесі розгляду справи, позов підставний та підлягає до задоволення, а отже з відповідача підлягає стягненню сума неправомірно отриманої допомоги з безробіття за період з 20.11.2014р. по 29.09.2015р. в розмірі 9 614,08 грн.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір у розмірі 1378 грн., сплачений останнім при подачі позову, що стверджується наявним у справі відповідним платіжним дорученням.

На підставі ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про зайнятість населення», п.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ч.1 ст.1166 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10, 60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 районного центру зайнятості () неправомірно отриману допомогу з безробіття за період з 20.11.2014р. по 29.09.2015р. в розмірі 9 614 гривень 08 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга може бути подана позивачем до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: