У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлені особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Московський ВДВС ХМУЮ) МосінаА.В., у якій зазначали, що 27 листопада 2015 року старшим державним виконавцем Мосіним А.В. були проведені виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19 листопада 2015 року Московським районним судом м. Харкова у справі про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7 з вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Вважали дії старшого державного виконавця Мосіна А.В. з примусового виселення їх з житлового будинку незаконними, такими, що грубо порушили їх права боржників та користувачів житлового будинку.

Просили визнати неправомірними дії державного виконавця з примусового виселення їх і ОСОБА_12 з житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення та зобов'язати усунути порушення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року, у задоволення скарги відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2015 року, частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_7 про виселення і зняття з реєстрації. ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_7 виселені з житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення (а. с. 21−26).

19 жовтня 2015 року Московським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист. У цей же день стягувач ОСОБА_6 звернувся до Московського ВДВС ХМУЮ з заявою про примусове виконання виконавчого листа про виселення (а. с. 133).

Постановами старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 20 жовтня 2015 року відкрито три виконавчих провадження за вказаним виконавчим листом (ВП № 49070111, ВП № 49075941, ВП № 49076654) і запропоновано всім трьом боржникам добровільно виконати рішення суду: звільнити будинок по АДРЕСА_1 до 04 листопада 2015 року.

20 жовтня 2015 року державний виконавець направив боржникам копії постанов про відкриття виконавчого провадження по АДРЕСА_1, у яких пропонував боржникам до 04 листопада 2015 року виконати рішення суду і звільнити будинок. Також вони попереджалися про призначення примусового виконання рішення суду на 06 листопада 2015 року у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку.

Про отримання боржниками зазначених постанов державного виконавця і листів-повідомлень свідчить заява ОСОБА_5 до Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року про відстрочку виконання рішення суду, а також заява ОСОБА_5 до Московського ВДВС ХМУЮ від 29 жовтня 2015 року про відкладення виконавчих дій з примусового виселення їх з житлового будинку, яке було призначене на 06 листопада 2015 року (а. с. 77−83).

У зв'язку з призначенням судом розгляду заяви ОСОБА_5 про відстрочення виконання рішення суду на 12 листопада 2015 року, примусове виконання рішення суду 06 листопада 2015 року не відбулося.

Державним виконавцем складений акт, з якого вбачається, що державний виконавець у присутності двох понятих 06 листопада 2015 року прибув у будинок по АДРЕСА_1, отримав від ОСОБА_5 ухвалу про відкриття провадження за її заявою про відстрочку виконання рішення суду. Боржницю було повідомлено про перенесення дати примусового виконання рішення суду про виселення з будинку на 27 листопада 2015 на 12 год., про що свідчить підпис ОСОБА_5 у акті (а. с. 85, 86).

Постановами старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Мосіна А.В. від 06 листопада 2015 року провадження виконавчих дій було відкладено до 27 листопада 2015 року. Копії постанов направлені боржникам за адресою їх реєстрації і проживання по АДРЕСА_1 (а. с. 93−97).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відстрочення виконання рішення суду відмовлено (а. с. 90).

27 листопада 2015 року державний виконавець провів примусове виконання рішення суду і виселив боржників з будинку по АДРЕСА_1, про що склав акт. Виселення проводилося у присутності двох понятих, представника стягувача ОСОБА_13, якій діяв за довіреністю від стягувача ОСОБА_6, представника поліції та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 З акту вбачається, що ОСОБА_5 від підпису акта відмовилась, але копію акта отримала. Також був складений акт опису майна, яке було передане на зберігання представнику стягувача ОСОБА_13 Від підпису акта ОСОБА_5 відмовилась, але копію акту отримала. На вказані акти вона написала зауваження.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ст. 78 зазначеного Закону державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

З виконавчих проваджень ВП №49070111, ВП №49075941, досліджених судами, вбачається, що державним виконавцем Мосіним А.В. виконані вимоги ст. 78 Закону і боржники, які самостійно не виконали рішення суду про виселення, були повідомлені про дату і час примусового виконання рішення суду.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

У разі, якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій, що дії державного виконавця під час виконання вказаних виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду про виселення боржників з житлового будинку відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Доводи заявника про те, що поняті, які були присутні при виселенні, є зацікавленими особами належними доказами не підтверджено. Наявність у провадженні Московського районного суду м. Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_5 та інших до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним і скасування результатів торгів не є підставою для визнання дій державного виконавця незаконними, оскільки рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року про виселення набрало законної сили і підлягає обов'язковому виконанню. Жодних рішень компетентних органів про зупинення виконання провадження на час розгляду зазначеної справи у суді матеріали справи не містять. Доказів про порушення державним виконавцем порядку виселення матеріали справи не містять.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Євтушенко О.І., Завгородня І.М.