________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/393/16-ц
Провадження № 2/520/1824/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016 року Київський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Месропянцевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, який було не однократно уточнено та просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Одеса, вул. Новгородська 26-Г та стягнути з відповідачки судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власницею 32/100 частини житлового будинку № 26-Г по вул. Новгородська в м. Одесі, відповідно договору дарування від 27 лютого 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого 18 березня 2004 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

Інші 68/100 часток, належали ОСОБА_6 (32/100 частини житлового будинку) та ОСОБА_7, ОСОБА_8 (в рівних частках кожному, 9/25 частини житлового будинку).

07 липня 2006 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_9 належну йому 41/50 частину домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті в ОСОБА_1. Вказане підтверджується договором дарування від 07 липня 2006 року посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 Отримавши в дар майно, ОСОБА_9 провів державну реєстрацію права власності за номером 9, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 12991929 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстрував ОСОБА_3 за вказаною адресою як члена своєї родини.

16 лютого 2015 року Апеляційний суду Одеської області постановив нове рішення, яким заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006 року, скасував, та відмовив в задоволенні позову ОСОБА_6 до Одеської міської ради, третя особа КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності й зобовязання зареєструвати.

14 липня 2015 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси визнано недійсним договір дарування 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті Одесі, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за №8-2715.

25 листопада 2015 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси задоволені позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала разом із ОСОБА_9, як член його родини, втратила таке право після визнання недійсним договору дарування 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті Одесі, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи на боці відповідачки ОСОБА_11 позов не визнала, та пояснила суду, що 16.03.2004 року ОСОБА_4 подарував своєму синові - ОСОБА_6 32/100 житлового будинку з надвірними спорудами під номером 26-Г по вул. Новгородській в м. Одесі. Договір дарування було посвідчено 16.03.2004 року державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 25 березня 2004 року право приватної власності ОСОБА_6 на 32/100 вказаного житлового будинку було зареєстроване комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» та записано в реєстрову книгу № 227 на стор. 168 за реєстровим №23365. В подальшому, на частині земельної ділянки, яка примикала до частини будинку ОСОБА_6 та яку він використовував особисто, він самовільно побудував прибудову гараж із другим поверхом загальною площею 79 кв. м. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на самочинно збудовану прибудову та зобовязано КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати рішення суду. В подальшому, 07.07.2006 року ОСОБА_6 подарував свою частину будинку ОСОБА_9, який цілком обґрунтовано зареєстрував на своїй приватній власності членів своєї родини.

Дійсно, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року було скасоване та в позові ОСОБА_6 було відмовлено. Але, предметом судового розгляду і Малиновського районного суду м. Одеси, і Апеляційного суду Одеської області (про що суд сам вказав в своєму рішенні) в даній справі стали позовні вимоги ОСОБА_6 стосовно самовільно побудованого житлового будинку, а не 32/100 частини житлового будинку, яку йому подарував батько та яка була зареєстрована за ним у встановленому законом порядку. Таким чином, ОСОБА_6 має повне право надати для проживання ОСОБА_9 та членам його родини свою частину житлового будинку.

Заслухавши пояснення сторін, які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власницею 32/100 частини житлового будинку № 26-Г по вул. Новгородська в м. Одесі, відповідно договору дарування від 27 лютого 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого 18 березня 2004 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

Інші 68/100 часток, належали ОСОБА_6 (32/100 частини житлового будинку) та ОСОБА_7, ОСОБА_8 (в рівних частках кожному, 9/25 частини житлового будинку).

ОСОБА_6 придбав у власність 32/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами на підставі Договору дарування, який було посвідчено 16.03.2004 року державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 25 березня 2004 року право приватної власності ОСОБА_6 на 32/100 вказаного житлового будинку було зареєстроване комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» та записано в реєстрову книгу № 227 на стор. 168 за реєстровим №23365.

В подальшому, ОСОБА_6 на частині земельної ділянки, яка знаходилася у нього в фактичному користуванні, самочинно побудував прибудову гараж з другим поверхом, загальною площею площею 79 кв. м. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на самочинно збудовану прибудову та зобовязано КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати рішення суду.

07 липня 2006 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_9 належну йому 41/50 частину домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті в ОСОБА_11, про що був укладений відповідний договірдарування від 07 липня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 ОСОБА_9 провів державну реєстрацію права власності за номером 9, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 12991929 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006 року було скасоване та в позові ОСОБА_6 було відмовлено. Але, рішення Апеляційного суду Одеської області стосується тільки відмови у визнанні права власності на самочинно збудовану третьою особою прибудови. Право приватної власності ОСОБА_6 на 32/100 домоволодіння №26-Г по вул. Новгородська в м. Одесі, набуте ним на підставі договору дарування і зареєстроване за ним у встановленому діючим на той час законодавством порядку, не було предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

07 квітня 2015 року рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно, №20560376 внесено запис про скасування державної реєстрації для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності за номером 9, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 12991929 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

14 липня 2015 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси визнано недійсним договір дарування 41/50 частин домоволодіння по вулиці Новгородській №26-Г, в місті Одесі, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за №8-2715. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (реституція). Таким чином, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року, на яке посилається позивач, також підтверджує право власності третьої особи на частину домоволодіння вулиці Новгородській №26-Г, в місті Одесі.

Суд критично ставиться до заяви представника позивача про те, що до цього часу будь-якого порядку користування домоволодінням у сторін немає. Як видно із довідки вих. № 1721 Фон від 15.06.2006 року КП «ОМБТІ та РОН»(організації, яка на той час єдина мала право здійснювати технічну інвентаризацію домоволодінь), станом на 2006 рік домоволодіння під номером 26-Г по вул. Новгородській в м. Одесі було фактично поділено між трьома співвласниками, кожному належала частина будинку з прилеглою територією та надвірними спорудами.

Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалося представником позивача, відповідач зареєстрована та проживає на частині будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 Представник третьої особи не заперечує проти того, щоб ОСОБА_3 й подалі була би зареєстрована та користувалася тією частиною будинку, яка належить третій особі, будь-яких вимог стосовно усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням або виселення власник до ОСОБА_3 не предявляє. Твердження представника позивача що ОСОБА_3 заважає ОСОБА_2 користуватися її частиною житлового будинку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Оскільки сторона позивача, як передбачено ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, не довела обставин, на які вона посилалася як на підставу для задоволення позову, тобто не доведені обставини та підстави втрати ОСОБА_3 права на користування житловим приміщенням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, та ст. ст. 3, 15, 60, 88, 208, 209ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста ОСОБА_11 апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.