Справа № 755/3209/16-ц
"31" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві особі Комісії з припинення Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в якій просить стягнути з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання Державною казначейською службою України 273 715, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.
Позовні вимоги мотивовані наступним.
25.10.2012р. в рамках даної кримінальної справи було проведено обшук у приміщенні позивача по АДРЕСА_1 і незаконного, без рішення суду, погодження на це прокурора, без опису, вилучено комп'ютерну, кадрову та бухгалтерську документацію, алкогольні напої належного позивачеві ПП «ВДК «Дім вина «СКАЛА».
Лише в результаті активних дій по захисту своїх прав позивачем, у лютому 2014 року позивач отримав під розпис копію постанови про передачу вилученого майна, прийняту Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.10.2013р.
04.12.2014р. позивач у порядку, передбаченому ст.ст. 1, 3, 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», звернувся до відповідача-1 з листом про добровільну сплату в порядку досудового врегулювання моральної шкоди, завданої йому незаконними діями і рішеннями органу досудового розслідування, а також до Міністра МВС України, який останній пере направив до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві для розгляду і вирішення по суті, однак, відповідач-1 належним чином на нього не зреагував і відповіді не надав.
Такі процесуальні рішення, дії і бездіяльність відповідача-1 позивач вважає незаконними, відповідно до ст. 12 Закону розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу).
Позивач зазначає, що незаконними діями органу досудового слідства йому завдано моральної шкоди, оскільки в період з часу порушення кримінальної справи день її закриття він незаконно знаходився під слідством (пред'являлося обвинувачення, обиралася міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, здійснювалися виклики до слідчого, до суду, неодноразово проводилися допити тощо).
Все це у сукупності призводило до систематичного стресового стану, необхідності тривалий час доводити свою невинуватість; честь, гідність, добрий імідж позивача та його ділова репутація були підірвані; спричинені прямі збитки позивачеві, як бізнесмену, оскільки внаслідок обшуку мало місце повне зупинення роботи належного йому підприємства, позбавлення ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі, розрив ділових відносин, контрактів, недовіра до нього, як до ділового партнера тощо.
Як зазначено у позовній заяві, для оцінки розміру компенсацій моральної шкоди спричиненої фізичним особам існує методика ОСОБА_2, яку і застосував позивач для визначення розміру завданої йому моральної шкоди протягом часу перебування під слідством з 19.10.2012р. до 10.04.2014р.
Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір грошової компенсації за завдану йому відповідачем-1 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві моральну шкоду незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, складає 273 715, 00 грн.
Зазначену суму позивач і просить стягнути з а рахунок коштів Державного бюджету України на його користь.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, а також врахувати, що факт притягнення його до кримінальної відповідальності принижував його людську гідність, понизив його авторитет серед родичів і друзів, дуже негативно вплинув на ділову репутацію; все це у сукупності негативно відобразилась на соціальному статусі та перспективах на майбутнє, порушило звичайний душевний стан, призвело до зниження самооцінки, стійкої недовіри до оточуючих, а віра у закон і захист з боку держави були підірвані.
Представник відповідача - 1 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яке діє в особі Комісії з припинення, у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання у справі повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами, причин неявки свого представника суду не навів, письмових заперечень та доказів на їх підтвердження і спростування викладених позивачем обставин суду не надав.
Представник відповідача - 2 ДКСУ у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання у справі повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами, причин неявки свого представника суду не навів, письмових заперечень та доказів на їх підтвердження і спростування викладених позивачем обставин суду не надав.
З огляду на вимоги ст. ст. 74-77, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, які, будучи належним чином повідомленими про час і місце судових засідань, на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилися, - на підставі наявних у справі доказів та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне.
25.10.2012р. в рамках даної кримінальної справи було проведено обшук у приміщенні позивача по АДРЕСА_1 і незаконного, без рішення суду, погодження на це прокурора, без опису, вилучено комп'ютерну, кадрову та бухгалтерську документацію, алкогольні напої належного позивачеві ПП «ВДК «Дім вина «СКАЛА».
В лютому 2014 року позивач отримав під розпис копію постанови про передачу вилученого майна, прийняту Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.10.2013р.
Згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:
1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення і тримання під вартою,незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;
2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;
3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.
Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що в наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода.
Порядок вирішення питання про відшкодування моральної шкоди врегульований ст. 12 Закону.
04.12.2014р. позивач у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», звернувся до відповідача-1 з листом про добровільну сплату в порядку досудового врегулювання моральної шкоди, завданої йому незаконними діями і рішеннями органу досудового розслідування, а також до Міністра МВС України, який останній направив до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві для розгляду і вирішення по суті, однак, відповідач-1 належним чином на нього не зреагував і відповіді не надав.
Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" та п.п. 11, 12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України, від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, - в разі закриття кримінальної справи за відсутності події злочину, відсутністю у діяннях особи складу злочину або недоведеністю участі особи у вчиненні злочину, орган дізнання, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування шкоди.
Розмір відшкодування шкоди, зазначеної у ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина, визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу).
Згідно зі ст. 12 Закону у разі з незгоди з винесеною постановою(ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.
Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві в особі Комісії з припинення не надано суду належних і достовірних доказів належного виконання ним вищезазначених вимог Закону, визначення розміру відшкодування, завданого позивачу, що дає підстави для висновку про порушення відповідачем-1 також і порядку вирішення питання відшкодування шкоди, встановленого Законом.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.
Статтею 3 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено, що в наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода.
Отже, право позивача на отримання відшкодування моральної шкоди передбачене Законом.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 зазначеного Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімум доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року складає 1 378 грн.
Враховуючи період перебування ОСОБА_1 під слідством - 18 місяців, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим за 24 804 грн. (1 378 грн. х 18 місяців).
Позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди не тільки фактом притягнення його до кримінальної відповідальності, який принижував його людську гідність, понизив його авторитет серед родичів і друзів, що у сукупності негативно відобразилась на соціальному статусі та перспективах на майбутнє, а й тим, що він, як власник приватного підприємства, генеральний директор цього підприємства, отримав негативний вплив на власну ділову репутацію; були розірвані ділові відносини, домовленості, зв'язки; оскільки справа порушена за фактом незаконного виготовлення та використання підроблених акцизних марок, суд приймає, як обґрунтовані, і доводи позивача про те, що у його партнерів об'єктивно виник сумнів у добропорядності та чесності його бізнесу тощо.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що належить до відшкодування, суд виходить з того, що наведений позивачем розмір не є адекватним завданій йому моральній шкоді, оскільки моральна шкода не може бути засобом отримання доходу, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року у справі "Білуха проти України" зазначено, що в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
Оцінивши доводи позивача, наявні у справі докази, враховуючи положення ст. 13 Закону і визначений судом розмір моральної шкоди, нижче якого він не може бути визначений, суд приходить до висновку про те, що моральна шкода в розмірі 100 000 грн. відповідатиме засадам розумності і справедливості.
Тож, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільняються від сплати судового збору, вони компенсуються за рахунок держави.
Відповідно, судові витрати слід віднести на рахунок держави.
З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 16, 23, 1176 ЦК України, Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" , Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України, від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві особі Комісії з припинення Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування , прокуратури і суду, - в розмірі 100 000 грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення до Дніпровського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не були присутні під час оголошення рішення у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: