Номер провадження: 22-ц/785/6496/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Ярохмедові Є.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати, стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, який у подальшому був нею уточнений, до ФОП ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати, стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 з вересня 2010 року по грудень 2010 року була допущена ФОП ОСОБА_5 до роботи реалізатором на роздрібні продукти харчування, однак трудовий договір укладено не було. Позивач був звільнений.

Заробітна плата становила 2 000 гривень на місяць. 20 листопада 2010 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про виплату заробітної плати за жовтень місяць, відповідач виплатила їй заробітну плату в розмірі 300 гривень. На підставі зазначеного ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом та просила його задовольнити у повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти даного позову в повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить рішенння суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, крім того інтереси позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_5 представляють їх довірені особи. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов,язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізична особа зобов,язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 24 КЗ пП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір укладається, як правило у письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим при укладені трудового договору з фізичною особою. При укладені трудового договору громадянин зобовязаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством також документ про освіту /спеціальність, кваліфікацію/ про стан здоровя та інші документи. Трудовий договір вважається укладеним і тоді коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві в установі, організації.

Статтею 94 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата це винагорода обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівнику за виконану роботу.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 не було укладено трудового договору.

Аналізуючи матеріали справи надані докази колегія суддів приходить до висновку про неналежність доказів якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги щодо доведеності між сторонами трудових відносин, що в свою чергу унеможливлює задоволення вимог щодо стягнення заробітної плати, стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навела позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідач ФОП ОСОБА_5 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, правильно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позивачем не надано належних доказів щодо не отримання нею заробітної плати від ФОП ОСОБА_5 за виконану нею роботу, оскільки матеріали справи не містять будь яких відомостей, що позивач таку роботу на підприємстві відповідача виконувала.

Отже, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2