АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 757/2/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7691/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

16 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 1 жовтня 2011 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1510.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 1 жовтня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу не мають.

Зазначив, що, за час спільного проживання з відповідачем нормальних стосунків не склалося, були постійні непорозуміння і сварки між ними. Шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року.

Також зазначив, що з жовтня 2014 року сторони проживають окремо, продовження сімейного життя не можливе, зберігати сім'ю не має сенсу.

У зв'язку із викладеним, просив суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 1 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1510.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 1 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1510.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони не проживають разом, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 14 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_3 була вагітна двійнею та перебувала на 9 тижні вагітності, що підтверджується довідкою Київської міської клінічної лікарні № 12.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент пред'явлення позивачем позову про розірвання шлюбу відповідач не була вагітною, оскільки зазначене суперечить роз'ясненням, викладеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року відповідно до якої, згідно з ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв'язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК)

Таким чином, не має значення чи була жінка вагітна під час подачі позову, оскільки як вбачається з медичної довідки, ОСОБА_3 завагітніла до ухвалення рішення суду, при перегляді заочного рішення суду було відомо про цю обставину.

Посилання позивача на те, що він у період часу з 21 лютого 2015 року по 24 липня 2015 року знаходився у рейсі на судні «Mamitsa» на посаді старшого механіка, а тому настання вагітності природним шляхом не можливе, не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та акушерсько-гінекологічною клінікою ТОВ «Ісіда-IVF» укладено договори на проведення програм запліднення біометріалом від 18 листопада 2013 року № 3996, від 20 грудня 2012 року № 4117, від 12 травня 2014 року № 4555, від 28 серпня 2014 року № 510.

6 червня 2013 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси у клініці, про що видано дві довіреності, посвідчені ПНКМНО КосенкоМ.О.

2 грудня 2014 року зазначені вище довіреності скасовані позивачем, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, останній договір між клінікою та сторонами у справі було укладено 12 травня 2014 року, тобто до скасування довіреностей.

Оскільки на момент укладання договорів довіреність була чинною, проведення програми запліднення жодним чином не порушує права позивача.

Як вбачається з матеріалів справиІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилися дві дитини - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. (а.с. 151, 152).

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, батьком дітей зазначено ОСОБА_4, даних про виключення відомостей про ОСОБА_4 як батька дітей із актового запису про народження дітей, у суду немає, інша особа не визнавала себе батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду є передчасним і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді