РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/1482/15-ц

Провадження № 2/390/16/16

"23" березня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Сарапа М.Б.,

при секретарі Палій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ХДІ страхування» та ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив стягнути із Публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) страхове відшкодування в розмірі - 14 631,03 грн., інфляційні витрати - 8 640,96 грн., пеню -5 813,93 грн. та три відсотки річних - 470,20 грн., а всього - 29 556,12 грн. та стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду (франшизу) в розмірі 1 000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10.03.2014 року в м. Кіровограді на перехресті вул. Беляева та вул. Панфіловців відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю, належного позивачу на праві власності т/з «Чері Еістар» д/н НОМЕР_2 та т/з «ЗАЗ-1102» д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області суду від 23.04.2014 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як слідує із тексту даної постанови суд дійшов висновку, що ДТП відбулось внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_2, який будучи під впливом алкоголю, під'їжджаючи до перехрестя та виїзду на нього не дотримався безпечної швидкості руху та рухаючись з увімкненим лівим покажчиком повороту, не правильно розцінив дорожню обстановку, не дотримався траєкторії повороту та безпечної швидкості, фактично допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, маючи при цьому, з урахуванням розташування транспортних засобів на даній ділянці дороги, реальну можливість безперешкодно завершити маневр.

З огляду на встановлені по адміністративній справі обставини та постанову суду про відсутність в діях водія ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, можна дійти висновку, що саме дії водія т/з «ЗАЗ-1102» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 є протиправними та призвели до зіткнення автомобілів, та між ними і шкодою, завданою позивачу пошкодженням автомобіля, є безпосередній причинний зв'язок.

Згідно звіту № 56 про оцінку автотранспортного засобу марки «Чері Еістар» д/н НОМЕР_2, виконаного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 24.03.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику даного колісного транспортного засобу з урахуванням зносу на деталі складає - 15 631,03 грн.

Згідно поліса № АС/8320384 від 12.01.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «ХДІ страхування»; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн.

Як слідує із листа страхової компанії вих. № 619 від 20.06.2014 року, у виплаті страхового відшкодування було відмовлено в зв'язку з тим, що водій т/з «ЗАЗ-1102» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 взагалі не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та його вина у настанні ДТП 10.03.2014 року не підтверджена жодним доказом.

Проте, вважає таку відмову страховика безпідставною та такою, що не узгоджується з постановою Апеляційного суду Кіровоградської області суду від 23.04.2014 року, а тому із страхової компанії на користь позивача просить стягнути суму страхового відшкодування, що дорівнює вартості матерального збитку автомобіля - 14 631,03 грн., за виключенням франшизи - 1 000 грн. - яку повиненн сплатити відповідач ОСОБА_2 З урахуванням того, що у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмолено 20.06.2014 року, станом на 17.07.2015 року прострочення становить 391 день, а тому вважає що до стягнення із страхової компанії підлягає страхова виплата - 14 631,03 грн., інфляційні витрати - 8 640,96 грн., пеня - 5 813,93 грн. та три відсотки річних - 470,20 грн., а всього - 29 556,12 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися до суду звернувся представник позивача ОСОБА_5 з письмовою заявою відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі наполягає на їх задоволенні, просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача ПАТ «ХДІ страхування» в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшло письмове заперечення від представника відповідача ОСОБА_6, відповідно до якого, останній просить суд закрити провадження у справі, так як на момент розгляду даної справи є рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими стронами про той самий спір.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2014 року між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8320384 (а.с. 44), предметом даного договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_4.

Строк дії договору з 13 січня 2014 року по 12 січня 2015 року. Ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоровю - 100 000 грн., за шкоду, завдану майну - 50000грн., франшиза 1000 грн.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування».

Як зазначено в Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

10.03.2014 року в м. Кіровограді на перехресті вул. Беляева та вул. Панфіловців відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю, належного позивачу на праві власності т/з «Чері Еістар» д/н НОМЕР_2 та т/з «ЗАЗ-1102» д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області суду від 23.04.2014 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.10-12).

Як слідує із тексту даної постанови суд дійшов висновку, що ДТП відбулось внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_2, який будучи під впливом алкоголю, під'їжджаючи до перехрестя та виїзду на нього не дотримався безпечної швидкості руху та рухаючись з увімкненим лівим покажчиком повороту, не правильно розцінив дорожню обстановку, не дотримався траєкторії повороту та безпечної швидкості, фактично допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, маючи при цьому, з урахуванням розташування транспортних засобів на даній ділянці дороги, реальну можливість безперешкодно завершити маневр.

Судом згідно клопотання представника позивача була призначена судова інженерно-транспортна ( авто-технічна ) експертиза.

Відповідно до висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України ОСОБА_7 № 2187 від 29.01.2016 року встановлено, що зіткнення автомобілів ЗАЗ- 1102 та СНЕRY Еаstar сталось на нерегульованому Т-образному перехресті вул. Беляева та вул. Панфіловців. Враховуючи, що автомобіль СНЕRY Еаstar на момент ДТП знаходився в нерухомому стані, слід зазначити, що його водій (ОСОБА_3М.) не мав можливості уникнути ДТП своїми односторонніми діями. За умови виконання водієм а/м ЗАЗ-1102 ОСОБА_2 вимог пп. 10.4, 10.5 та 12.1 ПДР (рухаючись зі швидкістю, при якій можливо контролювати рух автомобіля, та за умови здійснення повороту вліво по траєкторії, що передбачена вимогами пп.. 10.4 та 10.5 ПДР, він (водій ОСОБА_2), мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем СНЕRY Еаstar. Дії водія автомобіля СНЕRY Еаstar ОСОБА_3, регламентувалися вимогами дорожнього знаку 2.1 («Дати дорогу») та п. 16.11 ПДР (текст надано в дослідницькій частині висновку). Виїзд автомобіля СНЕRY Еаstar на перехрестя, та його зупинка в місці, де сталось зіткнення, не суперечив вимогам п. 16.11 ПДР, оскільки положення автомобіля СНЕRY Еаstar у вищевказаному місці не створювало перешкод та не заважало здійснювати поворот транспортним засобам з вул. Панфіловців на вул. Беляева в будь-якому передбаченому для руху напрямку (вліво, або вправо). В описаній вище дорожній обстановці дій водія автомобіля ЗАЗ-П02 ОСОБА_2 регламентувались вимогами пп. 10.4 та 10.5 ПДР (текст надано в дослідницькій частині). В причинному зв'язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться невідповідні вимогам пп. 10.4, 10.5 та 12.1 ПДР дії водія автомобіля ЗАЗ-1102 ОСОБА_2

Суд вважає належним та допустимим доказом по справі вище зазначену судову інженерно-транспортну ( авто-технічну) експертизу, та з урахуванням якої приходить до висновку про протиправність поведінки та вини відповідача ОСОБА_2 у вчинені 10.03.2014 року в м. Кіровограді на перехресті вул. Беляева та вул. Панфіловців дорожньо-транспортної пригоди за участю належного позивачу на праві власності т/з «Чері Еістар» д/н НОМЕР_2 та т/з «ЗАЗ-1102» д/н НОМЕР_3, під керуванням відповідача, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень.

Як слідує із листа страхової компанії вих. № 619 від 20.06.2014 року, у виплаті страхового відшкодування було відмовлено в зв'язку з тим, що водій т/з «ЗАЗ-1102» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 взагалі не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та його вина у настанні ДТП 10.03.2014 року не підтверджена жодним доказом.

Відсутність ухваленої відносно водія ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення постанови суду про його винність не свідчить про відсутність підстав його цивільно-правової відповідальності за завдану позивачу шкоду, а тому суд зазначене до уваги не бере.

Згідно частини 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача.

Суд вважає доведеною вину відповідача ОСОБА_2 у вчинені 10.03.2014 року в м. Кіровограді на перехресті вул. Беляева та вул. Панфіловців дорожньо-транспортної пригоди в внаслідок чого автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень.

Згідно звіту № 56 про оцінку автотранспортного засобу марки «Чері Еістар» д/н НОМЕР_2, виконаного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 24.03.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику даного колісного транспортного засобу з урахуванням зносу на деталі складає - 15 631,03 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно поліса № АС/8320384 від 12.01.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «ХДІ страхування»; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 Закону).

Як передбачено ст. 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 Закону).

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 21 своєї постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Статтею 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд приходить до висновку, що у відповідача відсутня безпідставна відмова у виплаті страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1, тобто відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, із-за відсутності на час звернення за відшкодуванням рішення суду де ОСОБА_2 був би визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, а тому позов у частині стягнення з відповідача ПАТ «ХДІ страхування», інфляційні витрати, пеню, та три відсотки річних задоволенню не підлягають.

Як роз'яснив Верховний Суд України, з урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконаєш, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються вказаним Законом в частині, не врегульованій спеціальним законом. (Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013 року).

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, про задоволення позову в частині стягнення із Публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» страхове відшкодування в розмірі - 14631,03 грн. та стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду (франшизу) в розмірі 1000 грн, в інщій частині позову позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесеними позивачем та документально підтвердженими є судові витрати на оплату послуг експерта в розмірі 921,60 грн., та по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачів на корить позивача.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 526, 625, 979, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 222 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ХДІ страхування» та ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) страхове відшкодування в розмірі - 14631,03 грн

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) матеріальну шкоду (франшизу) в розмірі 1000 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» () на користь ОСОБА_1 460,80 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» () на користь держави 243,60 грн. судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 243.60 грн. судового збору та 460,80 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського

районного суду ОСОБА_9