Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до банківської установи «Трипільське» публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про повернення банківського вкладу, виплату нарахованих відсотків, неустойки, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року були скасовані рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2015 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі відділення «Трипільське» АТ «ОТП Банк» про повернення банківського вкладу, виплаті процентів, неустойки та стягнення моральної шкоди, а також ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року, якою вказане судове рішення було залишено без змін, а справу направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на новий судовий розгляд.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 25 червня 2008 року між нею та ПАТ «ОТП Банк» в особі Трипільського відділення АТ «ОТП Банк» був укладений депозитний договір № 308/515/08 та ощадний договір № 308/516/08 із щорічною сплатою відсотків 6,25% на суму 578 560,00 грн. (45 200,00 доларів США). 02 вересня 2014 року позивач звернулась на адресу банку із заявою про повернення внесених коштів та відсотків згідно з вказаними договорами, який був отриманий адресатом 03 вересня 2014 року. Так, на думку позивача, 05 вересня 2014 року відповідач мав повернути позивачці вкладні грошові кошти в сумі 45 200,00 доларів США, але не виконав цього обовязку, у звязку з чим ОСОБА_1 з урахуванням останніх уточнень позовних вимог просила суд стягнути з банківської установи «Трипільське» публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 45 200,00 доларів США розмір вкладу, 22 168,34 доларів США розмір нарахованих за вкладом відсотків; 265 324,00 доларів США (еквівалент 6 800 201,10 грн.) неустойки, а також 45 200,00 доларів США (еквівалент 1 158 467,00 грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди (том 2 а. с. 188-194).

Позивач та представник її інтересів у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засіданні не зявився, про час, дату та місце розгляду даної цивільної справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції суду із викликом відповідача у судове засідання, яку адресат отримав 21 квітня 2016 року, тобто за 12 днів до судового засідання (а. с. 202), тому суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу в даному судовому засіданні у заочному порядку відповідно до вимог ОСОБА_3 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, судом були встановлені наступні факти.

25 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» (наменування кого було змінено на ПАТ «ОТП Банк») в особі Трипільського відділення банку був укладений договір № 308/515/08 на відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній валюті (том 1 а. с. 23-24), а також договір №308/516/08 про ощадний банківський вклад з щорічною сплатою відсотків 6,25% (том 1 а. с. 25, 26).

Відповідно до п. 2.1.1 договору № 308/516/08 від 25 червня 2008 року про ощадний банківський вклад банк зобовязався прийняти кошти від клієнта в сумі 45 200,00 доларів США шляхом списання з поточного рахунку клієнта № 2687 в АТ «ОТП Банк» та зарахувати на вкладний рахунок № 2687 в АТ «ОТП Банк». На виконання умов договору 25 червня 2008 року банк отримав від позивача 45 200,00 доларів США (що еквівалентно 219 206,44 грн.) для зарахування на депозит. Викладені обставини підтверджується заявою на переказ готівки № 15 від 25 червня 2008 року (а. с. 22).

Судом встановлено, що 03 вересня 2008 року ОСОБА_1 до Трипільського відділення ЗАТ «ОТП Банк» подано власноруч підписану заяву, прийняту співробітником банку, про розірвання договору про ощадний банківський вклад № 308/516/08 від 25 червня 2008 року рахунок № 2687 та виплату нарахованих відсотків на поточний рахунок № 687 з датою валютування 05 вересня 2008 року. В заяві вказано, що ОСОБА_1 просить вважати дану заяву підставою для закриття вкладного рахунку (том 1 а. с. 95).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою № 337 від 14 серпня 2003 року Правління Національного банку України, доказами отримання грошових коштів із каси банку є касові документи, тобто документи, за допомогою яких оформляються операції з готівкою та банківськими металами.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права, враховуючи, що в ході розгляду даної цивільної справи не знайшов підтвердження факт фактичного отримання ОСОБА_1 грошових коштів за депозитним договором, укладеним між сторонами 25 червня 2008 року, суд вважає за можливе стягнути з банківської установи «Трипільське» публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 67 368, 34 доларів США, з яких 45 200,00 доларів США розмір вкладу, 22 168,34 доларів США розмір нарахованих за вкладом відсотків.

У задоволенні решти позову, в тому числі щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення неустойки, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не було надано достатніх та допустимих доказів в їх обґрунтування.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, понесених останньою при зверненні до суду з даним позовом, 3654,00 грн. (том 1 а. с. 218).

На підставі викладеного, керуючись ст.. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 526, 610, 651, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 27, 46, 57-60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з банківської установи «Трипільське» публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 67 368, 34 доларів США, з яких 45 200,00 доларів США розмір вкладу, 22 168,34 доларів США розмір нарахованих за вкладом відсотків.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з банківської установи «Трипільське» публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 3 654,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено протягом 10-днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_3 Черновськой