Справа № 234/5393/16-ц
Провадження № 2/234/2726/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Михальченко А.О.

при секретарях Вербовецькій Д.В., Янакій С.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача

ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5

представників відповідача ДВС ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначив, що в період з 15.04.1997р. по 22.12.1998р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8. В період з 04.10.1997р. по 03.11.2000р. відбував покарання в місцях позбавлення волі та ніяких стосунків з дружиною ОСОБА_8 не підтримував. Однак, в липні 2015 року він дізнався про те, що ВРАЦС Краматорського міського управління юстиції 02.06.1998р. зроблений актовий запис №565 про народження ОСОБА_9, 02.06.1998р.н., батьком якого зазначено ОСОБА_1, тобто його. Окрім того, в кінці червня 2015 року в бухгалтерії за місцем роботи йому стало відомо про те, що на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28.09.1999р. з нього були стягнуті аліменти у розмірі ? від усіх видів доходів на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9. Враховуючи той факт, що про стягнення аліментів до липня 2015 року йому нічого не було відомо, хоча після звільнення з місць позбавлення волі він постійно мешкав та був зареєстрований у м. Краматорську, був офіційно працевлаштований, тобто ніяким чином не ухилявся від сплати аліментів, просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 08.09.1999р. по 01.03.2016р.

Позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльності державної виконавчої служби в ході судового розгляду ОСОБА_1 залишив без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Пояснив суду, що про існування сина до 2015р. йому не було відомо, а про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_9 він дізнався лише в липні 2015 року, саме тому і виникла заборгованість по аліментам. Також зазначив, що починаючи з 2000 року постійно мешкає у м. Краматорську, в період з 2004р. по 2013р. працював в ЧП «Український продукт» водієм, а з 2014р. по цей час працює водієм КЗ Центр первинної медико санітарної допомоги №2. Крім того пояснив, що має на утриманні доньку Марину, 2010р.н., яка через деякі вади здоровя потребує постійного лікування. Просив позовні вимоги задовольнити. Щодо посилань відповідачів та те, що виконавчий лист направлявся до виправної колонії, де він відбував покарання, а також на ПАТ «Словважмаш», і таким чином аліменти з нього утримувались, пояснив суду, що це не відповідає фактичним обставинам справи, так як ніяких утримувань під час відбування покарань з нього не було, а на підприємстві ПАТ «Словважмаш» він взагалі ніколи не працював.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4, 1998р.н., і йому було про це відомо, так як одразу після народження дитини його мати відвідувала онука та навіть передавала йому речі. У 2008 році мати ОСОБА_10 ОСОБА_8 та позивач були позбавлені батьківських прав щодо нього, а з 2002р. його опікуном є ОСОБА_3, у звязку з чим, 29.01.2016р. ухвалою Краматорського суду Донецької області був замінений стягувач у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-2642.

Щодо тверджень позивача про те, що він не знав про наявність рішення про стягнення аліментів зазначили, що це не відповідає дійсності, так як з матеріалів виконавчого провадження випливає, що державна виконавча служба належним чином виконувала усі свої обовязки, здійснювала заходи щодо розшуку ОСОБА_1, а також направляла виконавчий лист за місцем відбуття ним покарання та за місцем його роботи. Відповідач ОСОБА_3 також зазначила, що за період з 1999 року по 2015 рік жодного разу не отримувала аліментів від ОСОБА_1 Просили у позові відмовити.

Представник відповідача ВДВС Краматорського МУЮ за довіреністю ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що на виконанні служби перебуває виконавчий лист №2-2642 від 28.09.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4. Станом на лютий 2016 року заборгованість ОСОБА_1 складає 72 025 грн. 81 коп. Виконавче провадження перебувало у різних відділах ДВС. Виконавчий лист направлявся за місцем відбуття покарання ОСОБА_1 та за місцем його роботи у м. Словянську ПАТ «Словважмаш», а 25.06.2015р. виконавчий лист направлено до КЗ «Центр первинної допомоги №2», де на цей час працює позивач. Під час виконання рішення суду державні виконавці здійснювали заходи щодо розшуку ОСОБА_1, але це не мало результатів. Просила вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що є матірю ОСОБА_1, про те, що у сина є дитина їй стало відомо лише у 2015 році, як і про те, що з 1999 року з нього стягнуті аліменти. Після відбуття покарання син весь час мешкав у АДРЕСА_1, де мешкає і по цей час.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що є батьком ОСОБА_8, яка у травні 1998 р. народила сина ОСОБА_4. Батьком дитини є ОСОБА_1 про що останньому було достовірно відомо, так як його мати провідувала онука деякий час після народження.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

15 квітня 1997р. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, який 22 грудня 1998 року був розірваний, про що ВРАГС м. Краматорська Донецької області зроблено актовий запис №806. (а.с.14)

05 травня 1998 року у м. Краматорську Донецької області народився ОСОБА_9. Відповідно до свідоцтва про народження 1-НО №321905 від 09.10.2005р. батьком дитини є ОСОБА_1, а матірю ОСОБА_8. (а.с.34), які рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14.01.2008р. позбавлені батьківських прав щодо сина. (а.с.4)

Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради №390 від 02.10.2002р. над ОСОБА_4, 1998р.н., була встановлена опіка ОСОБА_3. (а.с.35)

09.01.2014р. ОСОБА_9 здійснив зміну прізвища та відповідно до свідоцтва про зміну імені І-НО №016870 від 09.01.2014р. його прізвище ОСОБА_3. (а.с.36)

28 вересня 1999 року Краматорським міським судом Донецької області на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28.09.1999р. був виданий виконавчий лист №2-2642 по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_10, 05.05.1998р.н., у розмірі ? від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.09.1999р. та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 45)

09.04.2008р. відділом державної виконавчої служби Краматорського МУЮ на підставі зазначеного виконавчого листа відкрито виконавче провадження №10997. (а.с.44)

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29.01.2016р. замінено стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-2642 від 28.09.1999р. з ОСОБА_8 на ОСОБА_3 (а.с. 66), а 10.02.2016р. про це винесена постанова державного виконавця. (а.с.67)

З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що до відкриття виконавчого провадження Краматорським ВДВС виконавчий лист перебував на виконанні ВДВС Словянського МУЮ. Виконавче провадження було закінчено 14.03.2008р. у звязку з оголошенням розшуку боржника, але при цьому виконавче провадження не містить жодного документа на підтвердження того, що у розшуку ОСОБА_1 є необхідність і встановити його місцезнаходження іншим чином неможливо. (а.с 47)

Відповідно до відміток про виконання рішення, які містяться у матеріалах виконавчого провадження, виконавчий лист щодо стягнення аліментів спочатку направлявся ДВС до виправної колонії БИК-77, а потім до ПАТ «Словважмаш», де аліменти утримувались до 28.02.2007р.

Однак, суд критично ставиться до зазначених відміток про виконання рішення та не приймає їх у якості доказів того, що позивач знав про стягнення з нього аліментів, так як на запит суду ПАТ «Словважмаш» у листі від 18.07.2016р. повідомив, що особа на імя ОСОБА_1 в період з 2000 року по теперішній час в трудових відносинах з ПАТ «Словважмаш» не перебувала, серед працівників підприємства не значиться. (а.с. 131) Отже, судом встановлено, що ніяких відрахувань з заробітної плати ОСОБА_1 бути не могло, так як він ніколи не працював на підприємстві «Словважмаш».

Щодо направлення виконавчого листа за місцем відбуття ОСОБА_1 покарання, то ВДВС також не надало на адресу суду належних доказів того, що виконавчий лист був дійсно направлений та отриманий виправною колонією, а сам ОСОБА_1 був обізнаний, що з нього утримуються аліменти.

Зазначені висновки суду підтверджуються і іншими доказами по справі, а саме - копією трудової книжки позивача ОСОБА_1 (а.с.11-12), з якої встановлено, що він ніколи не працював на ПАТ «Словважмаш», а в період з 2004р. по 2013р. працював в ЧП «Український продукт» водієм, а з 2014р. по цей час працює водієм КЗ Центр первинної медико санітарної допомоги №2, поясненнями відповідача ОСОБА_3, яка повідомила суду, що фактично з 1999 року жодного разу а ні ОСОБА_8, а ні вона, як опікун, аліменти від ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_9 не отримувала.

Щодо рапорту дільничного інспектора Дупака Д.В. (а.с.53) про те, що виконати привід ОСОБА_1 до ВДВС неможливо через його відсутність вдома, то суд критично ставиться до інформації, яка у ньому зазначена, так як вона обєктивно спростовується показаннями свідка ОСОБА_11 яка показала суду, що ОСОБА_1 після звільнення з місць позбавлення волі постійно мешкав за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Двірцева, буд. 53-9. Окрім того, зазначений рапорт не містить дати складання, що робить ідентифікацію дати фактичного відвідування дільничним місця проживання боржника неможливим.

Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження, а саме з постанови про стягнення аліментів від 16.06.2015р. (а.с. 6), судом встановлено, що про обовязок по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_10 позивач ОСОБА_1 дізнався лише 25.06.2015р., тобто після отримання зазначеної постанови бухгалтерією КЗ «Центр первинної допомоги №2», де він працює.

Однак, згідно розрахунку заборгованості по аліментам (а.с. 68) станом на 14.03.2008р. заборгованість ОСОБА_1 складала 3 971 грн. 00 коп., а станом на лютий 2016р. 72 025 грн. 81 коп.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З матеріалів справи судом встановлено, що 10.03.2016р. ВДВС Краматорського МУЮ повторно направило на адресу КЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги №2» постанову про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 і саме з цього часу бухгалтерія роботодавця позивача почала їх відрахування. (а.с.69)

Враховуючи зазначені факти суд приходить до висновку, що заборгованість за аліментами за період з 08.09.1999р. по 25.06.2015р. виникла у ОСОБА_1 не внаслідок його ухилення від виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, а внаслідок того, що до 25.06.2015р. йому взагалі не було відомо про існування рішення суду та виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_10, тобто з інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і ОСОБА_1 повинен бути звільнений від спали заборгованості за аліментами за період з 08.09.1999р. по 25.06.2015р. у сумі 63 467 грн. 81 коп. (шістдесят три тисячі чотириста шістдесят сім грн. 81 коп.).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. (а.с.1), з огляду на що на користь позивача з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частках підлягають стягненню 551 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.197 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 та утримання підопічного ОСОБА_4, 05.05.1998р.н., за період з 08.09.1999р. по 25.06.2015р. у сумі 63 467 грн. 81 коп. (шістдесят три тисячі чотириста шістдесят сім грн. 81 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 21 коп. (пятсот пятдесят одна грн. 21 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя: