Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його мати ОСОБА_7 з 1988 року і до дня смерті проживала зі своїми батьками: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, у їхньому будинку, який розташований у по АДРЕСА_1. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкоємцями першої черги за законом після їх смерті були ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і остання спадщину після смерті батьків прийняла, оскільки спільно проживала разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла. ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_7 відмовився на користь сина ОСОБА_3 Позивач зазначив, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки спільно проживав разом із нею на час відкриття спадщини, але оформити спадщину у встановленому законом порядку не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та доказів прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті батьків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив: встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 3,5720 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Сквирською райдержадміністрацією Київської області на ім'я ОСОБА_8, право власності на Ѕ земельної ділянки, площею 1 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області на ім'я ОСОБА_9, право власності на Ѕ частину майнового паю члена колективного сільськогосподарського колективного підприємства (майновий сертифікат), вартістю 13 820 грн., пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка (ТОВ ім. Шевченка) с. Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого свідоцтвом, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області 08 жовтня 2002 року на ім'я ОСОБА_8; визнати право власності на Ѕ частину вкладів на рахунках публічного акціонерного товариства «Ощадбанк»; визнати за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на майно після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 року, позов задоволено. Встановлено факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано за ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом право власності на: Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки, площею 3,5720 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого Сквирською райдержадміністрацією Київської області на ім'я ОСОБА_8; Ѕ земельної ділянки, площею 1 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області на ім'я ОСОБА_9; Ѕ частину майнового паю члена колективного сільськогосподарського колективного підприємства (майновий сертифікат), вартістю 13 820 грн. пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка (ТОВ ім. Шевченка) с. Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого свідоцтвом, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області 08 жовтня 2002 року на ім'я ОСОБА_8; Ѕ вкладу на рахунку НОМЕР_1 у Територіальному відокремленому безбалансовому відділені № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», на яке мала право ОСОБА_9; Ѕ частину вкладів на рахунках: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 у Територіальному відокремленому безбалансовому відділені № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», на яке мав право ОСОБА_8 Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на: Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки, площею 3,5720 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Сквирською райдержадміністрацією Київської області на ім'я ОСОБА_8; Ѕ земельної ділянки, площею 1 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області на ім'я ОСОБА_9; Ѕ частину майнового паю члена колективного сільськогосподарського колективного підприємства (майновий сертифікат), вартістю 13 820 грн., пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка (ТОВ ім. Шевченка) с. Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого свідоцтвом, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області 08 жовтня 2002 року на ім'я ОСОБА_8; Ѕ вкладу на рахунку НОМЕР_1 у Територіальному відокремленому безбалансовому відділені № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», на яке мала право ОСОБА_9; Ѕ частину вкладів на рахунках: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 у Територіальному відокремленому безбалансовому відділені № 10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», на яке мав право ОСОБА_8

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_7 прийняла Ѕ частину спадщини після смерті батьків як спадкоємець першої черги шляхом спільного проживання разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. У свою чергу ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, однак оформити спадщину не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та доказів прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті батьків, а тому позов підлягає задоволенню.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 3,5720 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Сквирською райдержадміністрацією Київської області на його ім'я, майнового паю члена колективного сільськогосподарського колективного підприємства (майновий сертифікат), вартістю 13 820 грн., пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка (ТОВ ім. Шевченка) с. Лаврики Сквирського району Київської області, посвідченого свідоцтвом, виданим Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області 08 жовтня 2002 року на його ім'я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 1 га, у межах Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області на її ім'я, та грошових вкладів.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті подружжя ОСОБА_9 була дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_4

ОСОБА_7 прийняла Ѕ частину спадщини після смерті батьків шляхом спільного проживання разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою Горобіївською сільською радою Сквирського району Київської області.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 червня 2012 року ОСОБА_4 визначено додатковий строк у три місяці для подання останнім заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та після матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня набрання рішенням законної сили (а. с. 43).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, після смерті якої спадкоємцями першої черги є її чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_3

ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті дружини відмовився на користь ОСОБА_3

У справі, що розглядається, установлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а отже, судами всупереч вимогам ст. 25 ЦК України, статей 27 - 31 ЦПК України вирішено питання про права особи, цивільна та цивільна процесуальна правоздатність і дієздатність якої припинена у зв'язку з її смертю.

Відповідно до ст. 25 ЦК України в момент смерті фізичної особи її цивільна правоздатність припиняється.

Висновок суду щодо необхідності визнання права власності на майно за померлою особою зроблено з порушенням положень закону, оскільки неможливо визнавати право власності за померлою особою.

Відтак, тільки особа, яка має цивільну правоздатність може звертатися із позовом до суду про визнання за нею права власності на майно, а отже після смерті такої особи цивільна правоздатність втрачається та вона не може звертатися до суду із відповідним позовом.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно з вимогами статей 28 - 30 ЦПК України померла особа не може бути стороною у справі, так як не має цивільної процесуальної правосуб'єктності. У даному випадку виник спір між спадкоємцями померлої особи. Тому визнавати право за померлою особою чи встановлювати відповідний юридичний факт законом не передбачено. Зазначені фактичні обставини та юридичний факт встановлюється у мотивувальній частині рішення суду, а в резолютивній - визнається, якщо це доведено, право за особами, які мають цивільну процесуальну правосуб'єктність.

Разом з тим, такий спосіб захисту, як визнання права власності в порядку спадкування за померлою особою за позовом іншої особи чинним законодавством України не передбачено, як не передбачено і способи захисту шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення щодо померлих осіб.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд уточнює позовні вимоги.

Проте, суди в порушення вищенаведених норм права, не уточнили позовних вимог та не роз'яснили позивачу способи захисту його цивільних прав та інтересів, які визначені ст. 16 ЦК України, не попередили про наслідки вчинення або невчинення таких процесуальних дій.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину на спадкове майно, що є предметом спору.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вказані вище положення закону уваги не звернули, не встановили всіх фактичних обставин справи, не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не уточнили позовних вимог та не роз'яснили позивачу способи захисту його цивільних прав та інтересів, які визначені ст. 16 ЦК України,не перевірили, чи звертався ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та чи отримав він відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, а тому дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

Враховуючи викладене, судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська