26.04.2016 Провадження №2/512/66/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Шаповал Н.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Осичківська сільська рада Савранського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Осичківська сільська рада Савранського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.10.2011р. помер рідний батько позивача ОСОБА_4, який постійно по день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із свою дружиною ОСОБА_5. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 1,760 га, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області.

ОСОБА_4 заповіт не складав, а тому єдиним спадкоємцем померлого позивач вважала свою матір, тобто дружину померлого.

ОСОБА_5 при житті фактично вступила в управління спадщиною, однак юридично прийняття спадщини після смерті чоловіка належним чином не оформила через хворобу, від прийняття спадщини не відмовлялася.

11.08.2015р. ОСОБА_5 померла. Після її смерті залишилася спадщина. Згідно заповіту від 06.07.2015р. спадкодавиця заповіла спадкове майно у вигляді житлового будинку сину ОСОБА_3, а свою власну земельну ділянку онучці ОСОБА_6. Відомостей щодо розпорядження майном, яке залишилося після смерті свого чоловіка (батька позивача) в заповіті спадкодавиця не зробила, а тому із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори ніхто не звертався.

Позивач не зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька так як вважала, що єдиним спадкоємцем після батька є його дружина.

Після смерті матері позивач також не зверталась із заявою про прийняття спадщини так як їй було відомо про заповіт зроблений спадкодавицею.

Однак з урахуванням того, що спадщину у виді земельної ділянки, яка залишилася після смерті батька позивача ОСОБА_5 не успадкувала та не зробила заповідального розпорядження щодо неї, хоча фактично вступила в володіння спадковим майном позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 29).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали в повному обсязі, заперечень не мають, справу просили розглянути за їх відсутності (а. с. 56; 60).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 64).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено.

27.10.2011р. помер рідний батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 281536 (а. с. 10). Померлий постійно по день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із свою дружиною ОСОБА_5 (а. с. 15).

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 1,760 га, яка належала померлому на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 020469 (а. с. 11).

ОСОБА_4 заповіт не складав, а тому єдиним спадкоємцем померлого позивач вважала свою матір, тобто дружину померлого.

ОСОБА_5 при житті фактично вступила в управління спадщиною, однак юридично прийняття спадщини після смерті чоловіка належним чином не оформила через хворобу, від прийняття спадщини не відмовлялася.

11.08.2015р. ОСОБА_5 померла (свідоцтво про смерть серії І ЖД № 422546) (а. с. 12). Після її смерті залишилася спадщина. Згідно заповіту від 06.07.2015р. спадкодавиця заповіла спадкове майно у вигляді житлового будинку сину ОСОБА_3, а свою власну земельну ділянку онучці ОСОБА_6 (а. с. 14). Відомостей щодо розпорядження майном, яке залишилося після смерті свого чоловіка (батька позивача) в заповіті спадкодавиця не зробила, а тому із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори ніхто не звертався.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Окрім позивача, спадкоємцями за законом після смерті батька можуть бути її рідні брати ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які відмовились прийняти спадщину після смерті батька та не заперечують проти прийняття позивачем спадщини, про що від них є відповідні заяви (а. с. 56, 60).

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, успадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

З огляду на наведене, та враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом та відмову інших спадкоємців від прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначену спадкову земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 125,126,131 «Земельного кодексу України», ст.ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1226, ст.ст. 1258, 1261, 1267 ЦК України, ч. 3 ст. 208, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Осичківська сільська рада Савранського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КК № 363387 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 22.02.2000 року, у порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 27.10.2011р. в с. Осички, Савранського району, Одеської області, право власності на земельну ділянку площею 1.760 га, кадастровий номер :01:001:0222, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, масив 3, ділянка 11, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 020469, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 726.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (ч.1 ст.294, ч.1 ст.296 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Суддя В. А. Лепеха