АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Набудович І.О.
№22-ц/796/9194/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину квартири,-

В С Т А Н О В И Л А

23 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину.

У мотивування вимог посилалася на те, що 12.12.1992 року між нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 12.12.1992 року.

08 грудня 1999 року вони повторно уклали шлюб, що також підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.12.1999 року.

За час шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року шлюб між ними розірвано і визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

За цим рішенням в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за позивачем та відповідачем ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині зазначеної квартири кожному.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 травня 2014 року рішення суду в частині поділу квартири залишено без змін.

Під час оформлення права власності вона дізналась, що ОСОБА_4 відчужив квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 28 серпня 2013 року.

Вона не надавала нотаріально посвідченої згоди на відчуження квартири, яка на момент продажу була спільною сумісною власністю. Отже, ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу квартири у порушення вимог чинного законодавства, не отримавши її згоди на продаж квартири.

З урахуванням наведеного просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. і зареєстрований у реєстрі за №1315;

- застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати кожну із сторін за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. і зареєстрованим у реєстрі за №1315, повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину квартири.

Із урахуванням уточнених позовних вимог зазначав, що укладений 28 серпня 2013 року між ним та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є удаваним у частині ціни. У договорі ціна вказана 810 000 грн для приховування продавцем справжньої ціни договору. Фактично це нерухоме майно було продано за 131 000 доларів США.

Крім того, на час укладення цього договору купівлі-продажу йому не було відомо про те, що квартира, крім ОСОБА_4, належить також ОСОБА_3, інакше він не купував би таке нерухоме майно.

Спірний договір купівлі-продажу квартири від 28 серпня 2013 року в частині купівлі-продажу1/2 її частки укладено внаслідок обману з боку продавця.

Також йому завдано моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

З урахуванням наведеного просив суд:

- визнати частково удаваним договір купівлі-продажу від 28 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1315, згідно до умов якого продавцем продана покупцю квартира АДРЕСА_1 за 810 000 грн, в частині ціни договору у розмірі 810 000 грн та визнати ціною цього договору еквівалент 131 000 доларів США;

- визнати частково недійсним зазначений договір купівлі-продажу в частині купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 як укладений внаслідок обману продавцем покупця;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдані йому збитки у подвійному розмірі, еквівалентному 131 000 доларів США;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №1315.

У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину квартири відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121 грн 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121 грн 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Не погоджується із повнотою встановлення судом обставин, які мають істотне значення для справи, правильним визначенням кола осіб чиїх прав та інтересів стосується оскаржуване рішення суду та вичерпним вчиненням процесуальних дій, спрямованих на визначення кола осіб, про права та обов'язки яких приймається рішення.

Так, спірна квартира ОСОБА_5 передана їй в іпотеку за Договором іпотеки від 04 серпня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим у реєстрі за №676. У цю ж дату нотаріусом на квартиру накладена заборона відчуження до припинення договору.

Оскаржуваним судовим рішенням порушуються її права як іпотекодержателя.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та не залучив її до участі в справі як третю особу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1999 року.

За час шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано право власності на цю квартиру по 1/2 частині за кожним з подружжя. (а.с. 6-10 т. 1)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року в частині визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнання права власності на цю квартиру по 1/2 частині за кожним з подружжя, залишено без змін. (а.с. 11-16 т. 1)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

28 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №1315. (а.с. 17-18 т. 1)

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначила, що між нею та ОСОБА_5 існують зобов'язальні правовідносини. З метою виконання зобов'язання 04 серпня 2014 року ОСОБА_5 передав їй в іпотеку спірну квартиру. Договір іпотеки від 04 серпня 2014 року у встановленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом. Оскаржуваним судовим рішенням порушуються її права як іпотекодержателя. До того ж її не залучено до участі в справі як третю особу.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та поділ квартири ухвалено Дарницьким районним судом міста Києва 11 березня 2013 року і рішення набрало законної сили 29 травня 2014 року, тобто до укладення Договору іпотеки від 04 серпня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону

Договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (мати та син), посвідчений 04 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за №676 (а.с. 117-122 т. 1), тобто після поділу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх

Отже, пред'явлення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири жодним чином не стосується прав та обов'язків ОСОБА_2, а ухвалене судове рішення не порушує її законних інтересів.

Відповідно до ст. 292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

У п. 8 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року роз'яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Оскільки оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_2, апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 292, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину квартири закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва