Справа № 487/531/16-ц
Провадження № 2/487/855/16
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок літ. Ю-2 площею забудови 47,9 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., сарай літ. Ш2 площею забудови 6,2 кв.м., розташованих по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві.

В позові позивач зазначив, що на підставі договору дарування від 23.11.2002 року він є власником 19/100 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві. Рішенням суду в 1991 року було визначено прядок користування земельною ділянкою по вищевказаній адресі. За вказаною адресою ним у 2011 році було збудовано житловий будинок літ. Ю-2 площею забудови 47,9 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., сарай літ. Ш2 площею забудови 6,2 кв.м., згідно розпорядження адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської ради, будинок та сарай визнані готовими до експлуатації. Розпорядження було зареєстроване в ММБТІ на підставі чого внесені зміни до технічного паспорту, з зазначенням про відсутність самовільних споруд та будівель. Проте, свідоцтво про право власності він не отримав. В 2014 році він звернувся до Реєстраційної служби Миколаївського міського управляння юстиції щодо реєстрації його права власності на будинок та сарай, але йому було в цьому відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не зявився, надав до суду заяву, проси слухати справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуду суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником 19/100 часток житлового будинку №87 з всіма господарськими та побутовими спорудами, на підставі договору дарування від 23.11.2002 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 1991 року між співвласниками було визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві, в тому числі виділено попередньому власнику 19/100 часток житлового будинку - ОСОБА_2, земельну ділянку загальною площею 138 кв.м., у тому числі під будівлею 81 кв.м., під жилими будівлями 54 кв.м., під нежитловими 27 кв.м., під ділянкою загального користування 20 кв.м., під ділянкою індивідуального користування площею 31 кв.м.

В подальшому позивачем на земельної ділянки, розташованої по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві, було збудоване житловий будинок площею забудови 47,9 кв.м. і сарай площею забудови 6,2 кв.м. Розпорядженням адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради №264р від 04.05.201 року визнано готовими до експлуатації житловий будинок літ. Ю-2 площею забудови 47,9 кв.м., загальною площею 67.1 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., сарай літ. Ш2 площею забудови 6,2 кв.м., розташованих по вл. Громадянська, 87 в м. Миколаєві.

Вказане Розпорядження було зареєстроване в ММБТІ на підставі чого внесені зміни до технічного паспорту на житловий будинок по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві та житловий будинок літ. Ю-2 і сарай літ. Ш2, які розташовані по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві, перестали бути самочинним будівництвом, згідно технічного паспорта від 16.11.2010 року та довідки ММБТІ №893 від 07.04.2016 року.

Проте, позивач, в передбаченому чинним законодавством порядку, на момент виникнення даних правовідносин, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке готове до експлуатації, не отримав.

Порядок та умови набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва врегульовані положеннями ст. 331 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створення нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок літ. Ю-2 по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві, належить позивачу на праві приватної власності, а сам будинок, як нерухоме майно приймався та вводився в експлуатацію в установленому законом порядку.

На теперішній час, позивач не може зареєструвати права власності на об'єкти нерухомого майна, тому і не може завершити передбачену чинним законодавством процедуру проведення державної реєстрації та оформлення права власності на цей будинок.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У частині 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач набув право власності на нерухоме майно - житловий будинок літ. «Ю-2» по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві, проте, позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію права власності.

Житловий будинок готовий до експлуатації, згідно Розпорядження адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради №264р від 04.05.2011 року і право власності позивача на цей будинок ніким не оспорюється та не заперечується. Разом з тим, позивач позбавлений здійснити державну реєстрацію права власності, що свідчить про порушення права позивача, на захист якого було подано позов, тому це право підлягає відновленню в судовому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок літ. Ю-2, площею забудови 47,9 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., розташованого по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві, підлягають задоволенню.

У зв'язку з чим, підлягає задоволенню і вимога позивача про визнання за ним права власності на господарську будівлю - сарай літ. Ш2 площею забудови 6,2 кв.м., розташованого за вищевказаною адресою, який розташований з житловим будинком на одній земельній ділянці та призначений для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. Ю-2, площею забудови 47,9 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. та господарську будівлю - сарай літ. Ш2 площею забудови 6,2 кв.м., розташованих по вул. Громадянська, 87 в м. Миколаєві.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і в порядку, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина