Справа № 433/387/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі

головуючого - судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретарів Рєзнікової Л.В., Соломіної В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тополівської сільської ради про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

02 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкову земельну ділянку ( пай) розміром 1,45 умовних кадастрових гектарів пасовищ, розташовану на території Тополівської сільської ради, посвідчену Сертифікатом серії ЛГ № 0110596 на ім.,я ОСОБА_2, який при розгляді справи неодноразово уточнювала . В останній уточненій позовній заяві ,яку було подано до суду 05 квітня 2016 року позивач збільшила свої позовні вимоги і просила встановити факт родинних відносин між нею і ОСОБА_2 ,яким встановити, що вона є донькою останнього а він її батьком та визнати за нею право власності на земельну частку ( пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку ( пай) Серія ЛГ № 0110596 в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 06 березня 2006 року помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме земельна частка (пай) розміром 8,22 в умовних кадастрових гектарах право на яке посвідчено Сертифікатом серії ЛГ № 0110596 від 20 січня 1997 року , яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства « Тополі» . Згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.10.2006 року за нею було визнано право власності в порядку спадкування на виділену з вищевказаного Сертифікату земельну ділянку (рилі) після смерті батька. На підставі цього рішення вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 168679 розміром 6,45 гектар рилі на території Топовлівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . Однак у звязку з тим, що батько при житті не отримав документ про виділення з Сертифікату в натурі на місцевості пасовищ та враховуючи що це питання вирішується розпорядженням голови райдержадміністрації на підставі заяви власника Сертифікату , яким на даний час залишається її померлий батько ОСОБА_2 , а також враховуючи, що у її свідоцтві про народження виправлено її прізвище з « Бажинової» на « Баженову» , яке належним чином не застережене, вона позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на недооформлені 1,54 умовних кадастрових гектарів пасовищ, у звязку з чим позивач просить встановити факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_2, яким встановити що вона є його рідною донькою, оскільки встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини та визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з підстав викладених нею позовній заяві і просила їх задовольнити.

Відповідач свого представника до суду не направив, надав заяву , в якій просив розглянути справу у його відсутність , не заперечує проти задоволення позову.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що позивач є його матір,ю , а ОСОБА_2, який помер 06 березня 2006 року є його дідом та рідним батьком позивача ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що родину ОСОБА_2 знає з 1970 року , вони спочатку проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, а у 1999 році переїхали проживати до смт. Троїцьке на вулицю Комсомольську буд. № 33 . Позивач є рідною донькою померлого ОСОБА_2, який помер у 2006 році, вона це знає достовірно оскільки з моменту їх переїзду до смт. Троїцьке постійно спілкувалося із цією сім,єю.

Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільні, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено наступне.

Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку ( пай) Серія ЛГ № 0110596 розміром 8,22 ум.кад. га. виданого 05.03.1997 року , а також листа з Відділу Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області від 18.08.20016 року № 04-01/0653 , він належить ОСОБА_2.

06.03.2006 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.9).

Відповідно до рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.10.2006 року за позивачем ОСОБА_5 було визнано право власності на земельну ділянку площею 6,45 га, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_2 і належала останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.05.2005 року, яку було виділено в натурі на місцевості із Сертифікату серії ЛГ № 0110596 виданого на ім.,я ОСОБА_2 ( а.с 7).

На підставі вищевказаного рішення позивач отримала Державний акт на право власності на зазначену вище виділену земельну ділянку ( рилі) площею 6,45 га від 21.03.2007 року ( а.с 11.).

Неоформленими залишились 1,54 умовних кадастрових гектарів пасовищ .

Відповідно до свідоцтва про народження позивача , у ньому виправлені її прізвища та прізвища її батьків з « Бажинов (ва)» на « ОСОБА_2 ( ва)» , які належним чином не застережні .

Відповідно до п. 1 ч.1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України , № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено ,що відповідно до п.1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньої породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах , що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника.

Відповідно до п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Встановлення такого юридичного факту, як факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та її померлим батьком ОСОБА_6 необхідний позивачу для оформлення спадщини.

Враховуючи показання свідків , а також беручи до уваги рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.10.2006 року суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 є доведеним , останній дійсно є рідним батьком позивача.

Вирішуючи питання про визнання за ОСОБА_1 право власності на спадкову земельну частку ( пай) розміром 8,22 умовних кадастрових гектарів, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії будинкової книги для прописки осіб, мешкаючих у будинку № 33 по вул.. Космомольска у смт. Троїцьке Луганської області та копії паспорту на ім.,я ОСОБА_1 остання на момент смерті її батька ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала разом із ним, а тому є такою що фактично прийняла спадщину після його смерті в силу ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають».

Відповідно до Закону України від 05.06.2003 року № 899- IV« Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток( паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі ( на місцевості) власникам земельних частко ( паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку ( пай) , які виявили бажання одержати належну їм земельну частку ( пай) в натурі( на місцевості) в тому числі в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки ( паю) в натурі на ( місцевості) . Після чого , райдержадміністрація видасть розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ( паїв) в частині сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень, власникам сертифікатів на право на земельну частку ( пай).

Тобто виготовлення громадянам державних актів на право власності на земельні ділянки ( сіножаті, пасовища, багаторічні насадження) можливе лише після розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних частко( паїв).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , Сертифікати на право на земельну частку ( пай) є дійсними до виділення власникам земельних частко ( паїв) у натурі ( на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як було вище встановлено судом на даний час власником Сертифікату на право на земельну частку ( пай) Серія ЛГ № 0110596 розміром 8,22 ум.кад. га. виданий 05.03.1997 року залишився померлий ОСОБА_2 .

З огляду на викладене позивач дійсно позбавлена можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтва про право власності на невиділену при житті її батьку ділянку розміром 1,54 умовних кадастрових гектарів пасовищ , розташовану на території Тополівської сільської ради, посвідчену Сертифікатом серії ЛГ № 0110596 на ім.,я ОСОБА_2 оскільки він при житті не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку ( пасовища) , а лише отримав державний акт на право власності на земельну ділянку ( рилі) площею 6.45 га.. Також позивач позбавлена можливості звернутись у встановленому законом порядку із заявою про виділення їй земельної ділянки в частині пасовищ в натурі ( на місцевості), оскільки вона не є власником Сертифікату на право на земельну частку ( пай) .

Тому суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню у повному обсязі , оскільки реалізувати своє право на спадкове майно позивач в даному випадку може лише через суд.

На підставі ст.,ст. 1216.1223, 1225,1268,1274 ЦК України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України, № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, о мають юридичне значення» п.1., п.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», керуючись ст.ст.10, 11, 57-65, 209, 212-215 , 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Тополівської сільської ради про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною донькою ОСОБА_2, який помер 06 березня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ЛГ № 0110596, що залишилася після смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлено 29 квітня 2016 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна.