Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника своїх інтересів ОСОБА_2 у жовтні 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, відшкодування шкоди, який в ході розгляду справи підлягав уточненню (а. с. 2-3, 10-11, 111-113).

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень посилався на те, що 14 травня 2015 року позивач в особі свого представника звернувся до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про прийняття до виконання виконавчих листів, стягувачем за яким є саме ОСОБА_1 При ознайомленні із матеріалами відповідного виконавчого провадження у жовтні місяці, позивачем було зясовано, що постановою від 20 травня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, копія якої разом із відповідними виконавчими листами були направлені позивачу 02 червня 2015 року. Оскільки діючим законодавством передбачається триденний строк для винесення зазначеної постанови з дня подачі стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження, а самі виконавчі листи не повернуті стягувачу за відповідними виконавчим провадженнями, ОСОБА_1 просив суд визнати дії відповідача з повернення виконавчих листів стягувачу незаконними; стягнути з відповідача шкоду у розмірі 48 000,00 грн. у звязку з вчиненням незаконних дій відносно позивача (а. с. 111-113).

У судове засідання позивач та представник його інтересів не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника інтересів позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторони позивача, в заяві вказала, що просить задовольнити позовні вимоги згідно з останніми уточненнями (а. с. 114).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, приймав участі у минулих судових засіданнях, призначених по даній справі, в яких надавав пояснення з приводу заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, їх не визнав, заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оглянувши у судовому засіданні матеріали відповідних виконавчих проваджень, судом були встановлені наступні факти:

14 травня 2015 року представник інтересів за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась на адресу Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про прийняття до виконавчого провадження двох виконавчих листів, стягувачем за яким є ОСОБА_1 (а. с. 5). Дана заява була передана до виконання державного виконавця 18 травня 2015 року (а. с. 89, 90, 98).

Постановами від 20 травня 2015 року державний виконавець Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ відмовив ОСОБА_1 у відкритті відповідних виконавчих проваджень (а. с. 7, 8, 95, 104).

З матеріалів зазначених виконавчих проваджень вбачається, що конверт з кореспонденцією Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ (з постановами від 20 травня 2015 року та виконавчими листами), адресовані ОСОБА_1, був повернутий адресанту із приміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та зберігається в матеріалах виконавчих проваджень (а. с. 107, 108).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» дійсно передбачено, що про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Між тим, розглянувши дану цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки з матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що заява ОСОБА_2 про відкриття виконавчих проваджень надійшла до виконання державного виконавця 18 травня 2015 року, а оскаржувані постанови були винесені 20 травня 2015 року, тобто з дотриманням встановленого Законом строку.

Крім того, посилання позивача на те, що виконавчі листи так і не були повернуті стягувачу ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної цивільної справи, оскільки в матеріалах виконавчих проваджень наявний конверт з кореспонденцією Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, адресований ОСОБА_1 з постановами від 20 травня 2015 року та виконавчими листами, який не був вручений адресату у звязку з тим, що останній не прийшов на поштове відділення за рекомендованим з повідомленням листом. Про дані обставини представник позивача ОСОБА_2 була обізнана.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 27, 46, 57, 58, 60, 79, 88, 208-210, 218 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_3 Черновськой