Номер провадження: 22-ц/785/6048/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу на загальну суму 130 884,60 грн. задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, відповідно яких Наказом Міністерства інфраструктури України від 07.10.2011р. №170-О ОСОБА_2 призначено з 11.10.2011р. в.о. начальника ДП «Чоразморшлях».(а.с.17) та наказом в.о. начальника ДП «Чорноморсько-Азовське вирбничо-експлуатаційне управління морських шляхів» від 11.10.2011р. №135/к ОСОБА_2 було прийнято в.о. начальника Управління з 11.10.2011р.(а.с.13).

Наказом Міністерства інфраструктури України №237-О від 29.12.2011р. ОСОБА_2 призначено з 29.12.2011р. начальником ДП«Чоразморшлях» на умовах контракту.(а.с.19).

Згідно наказу в.о. начальника ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» від 09.07.2012р. №118/к та відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 02.07.2012р. №118-О ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника ДП «Чоразморшлях» з 07.07.2012р. згідно п.6 ст.40 КЗпП України у звязку з достроковим розірванням укладеного з ним контракту (а.с.14).

Також згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 06.08.2012р. №154-О ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника ДП «Чоразморшлях» з 07.07.2012р. згідно п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін з достроковим розірванням укладеного з ним контракту(а.с.18).

В період роботи відповідача наказом Т.В.О. начальника управління ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_2 №169/к від 29.11.2011 року було звільнено ОСОБА_3 В.о. головного бухгалтера відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України з 29.11.2011 року.

Не погоджуючись зі своїм звільненням ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до ДП «Чоразморшлях» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.08.2012 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ДП «Чоразморшлях» та Визнано незаконним наказ ДП «Чоразморшлях» №169/к від 29.11.2011 року про звільнення ОСОБА_3 з посади В.о. головного бухгалтера з 29.11.2011 року по п. 2 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на роботі. Стягнуто з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.11.2011 по 08.08.2012 року. (без врахування податків та обовязкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2012 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.08.2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року рішення апеляційного суду Одеської області в частині позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_3 скасовано, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.08.2012 року в цій частині залишено в силі.. В решті рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2012 року та Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.08.2012 року скасовано і передано справу на новий розгляд.

Наказом т.в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» №45/к від 16.04.2013 року ОСОБА_3 було поновлено на посаді головного бухгалтера ДП «Чоразморшлях» з 16.04.2013 року відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року.

Наказом т.в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» №46/к від 16.04.2013 року ОСОБА_3 було звільнено з посади головного бухгалтера ДП «Чоразморшлях» з 16.04.2013 року за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з компенсування щорічної відпустки у кількості 43 календарних дня.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.06.2013 року було закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства у «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» у звязку із затвердженням мирової угоди, згідно якої відповідач здійснює на користь ОСОБА_3 виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у сумі 95306,64 гривень, яка виплачується шляхом переказу коштів на картковий рахунок позивача протягом 6-ти місяців рівними частинамиу розмірі двух середньомісячних заробітних плат позивач -15884,44 кожен місяць.

На виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 року щодо встановлення факту виявлення підприємством заподіяної шкоди апеляційним судом було зясовано , що згідно відомостей про зарахування на картрахунки працівників організацій Управління «Чоразморшлях» №40 від 17.07.2013р., №44 від 16.08.2013р., №48 від 16.09.2013р., №55 від 31.10.2013р., №60 від 27.11.2013р., №64 від 13.12.2013р. ОСОБА_3 було нараховано по 13 015,70 грн. протягом 6 місяців , що склало 78094,20 гривень.

Тому, оскільки виплати були здійснені декількома платежами по грудень 2013 року включно, строк для звернення з позовом позивачем не було пропущено.

Проте позивач не надав обґрунтування чому саме сплачено ОСОБА_3 78 094,20 грн., а не як зазначено в позові 95 306,64 грн.

Відповідно до ст. 237 Кодексу законів про працю України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

У п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року визначено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону.

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Пленум Верховного Суду України у п. 33 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснив, що повна матеріальна відповідальність винних у незаконному звільненні працівників, службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникам часу вимушеного прогулу настає у випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року визначено, що обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству в зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону.

Згідно ч.4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора.

Згідно Статуту Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України , управління яким здійснює начальник підприємства, наймання ( звільнення) якого здійснюється уповноваженим органом управління шляхом укладання ( розірвання) з ним контракту в порядку, встановленому чинним законодавством.

Тому, з урахуванням наведених норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний нести матеріальну відповідальність в повному розмірі шкоди, заподіяної ДП «Чоразморшлях» в зв'язку з оплатою за рішенням суду незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу у загальному розмірі 130884,60 грн., оскільки саме за наказом Т.В.О. начальника управління ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_2 №169/к від 29.11.2011 року було незаконно звільнено ОСОБА_3

Однак, оскільки Міністерство інфраструктури України є засновником ДП «Чоразморшлях», то саме міністерство, як вищестоящий в порядку підлеглості орган повинен звертатись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тому, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог через те, що ДП «Чоразморшлях» є неналежним позивачем. .

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов був поданий на загальних підставах, тому неможливо застосовувати норми 136 КЗпП України є неспроможними з огляду на те, що позовні вимоги, крім 1191 ЦК України обґрунтовані саме ст. 237 КЗпП України, що фактично являється підставою для звернення позивача з даним позовом та відповідно якої суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Відповідач ОСОБА_4 у звязку з звільненням на момент розгляду справи не являється керівником підприємства, отже і не являється службовою особою в розумінні ст.. 237 КЗпП України. Тому, вирішальним критерієм для застосування норм ст.. 136 КЗпП України є факт перебування останнього на посаді керівника підприємства саме в момент вчинення ним незаконних дій щодо звільнення ОСОБА_3, які призвели до понесення підприємством шкоди у вигляді виплати незаконно звільненому працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної підприємству у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5