АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/771/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,23 Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріГончар Л. В.

з участю: прокурорів: Ситника Т.А., Гомової В.М.,

представника ОСОБА_6 -ОСОБА_7,

представника ФГ «Зернятко Плюс» - Козового О.Д.,

представників Управління культури Назарова О.В., Чабанюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Черкаській області, ОСОБА_6, Фермерського господарства «Зернятко Плюс», Приватного нотаріуса Левицької Елеонори Антонівни, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації, Відділ Держземагенства у Тальнівському районі про визнання незаконними і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди та суборенди недійсними, зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и л а :

08 червня 2015 року Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд: 1.Визнати незаконними і скасувати накази Головного управління Держземагенства про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 26.02.2015 року: №23-1105/14-15-СГ; №23-1110/14-15-СН; 23-1106/14-15-СГ; №23-1107/14-15-СГ.

2.Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, розташованих в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, укладені 26 лютого 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_6 та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21 квітня 2014 року, з кадастровими номерами: НОМЕР_1, площею 13,5530 га; НОМЕР_2, площею20,6998 га; НОМЕР_3, площею 5,9999га і 22 квітня 2014 року з кадастровим номером НОМЕР_4, площею 5,0983га;

3.Визнати недійсними договори суборенди земельних ділянок, розташованих в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, укладені 20 квітня 2015 року між ОСОБА_6 та ФГ «Зернятко Плюс» і зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21 квітня 2014 року, з кадастровими номерами: НОМЕР_1, площею 13,5530 га; НОМЕР_2, площею 20,6998 га; НОМЕР_3, площею 5,9999га і 22 квітня 2014 року з кадастровим номером НОМЕР_4, площею 5,0983га.

4.Скасувати рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Елеонори Антонівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21. 04.2015 року з індексними номерами:20824046; 20823949; 20824113 і від 22.04.2015 року з індексним номером 20829148.

5.Зобов?язати ОСОБА_6 повернути державі, Головному управлінню Держземагенства у Черкаській області прийняти за актом приймання-передачі земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_1, площею 13,5530 га; НОМЕР_3, площею 5,9999га; НОМЕР_4, площею 5,0983га, Черкаській обласній державній адміністрації прийняти земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 20,6998 га, розташовані за межами населеного пункту, в адміністративних межах Папужинської сільської ради, Тальнівського району, загальною вартістю 1 504 580 грн.

6.Судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Держземагенства у Тальнівському районі.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Черкаської області, вважаючи, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурором не доведені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до наказів від 22.07.2014 року та 16.09.2014 року Головного управління Держземагенства у Черкаській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», гр. ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованих в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області (а.с. 22,23,24,25).

Відповідно до наказів від 26.02.2015 року Головного управління Держземагенства у Черкаській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», гр. ОСОБА_6 надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду терміном на 25 років для ведення фермерського господарства в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району Черкаської за межами Папужинської сільської ради (а.с. 18,19,20,21).

Відповідно до договорів оренди землі від 26.02.2015 року, укладених між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області в особі в.о. начальника Головного управління Держземагенства у Черкаській області Мироненка Д.О. та ОСОБА_6, останній прийняв в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, сільськогосподарські угіддя - рілля, розташовані за межами населеного пункту, в адміністративних межах Папужинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області для ведення фермерського господарства, терміном на 25 років (а.с. 27-29, 37-39, 47-49, 57-59).

Невід'ємними частинами вищевказаних договорів оренди є: схема розміщення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, розрахунок орендної плати, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки. Вказані договори підписані сторонами та скріплені печатками.

Відповідно до договорів суборенди землі від 20.04.2015 року, орендар ОСОБА_6, на підставі договору оренди землі від 26 лютого 2015 року, надав в суборенду, а суборендар - Фермерське господарство «Зернятко плюс» прийняло в строкове платне користування зазначені вище земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства (а.с. 34-35, 44-45, 53-54, 64-65).

В листі від 18.05.2015 року Головне управління Держземагенства у Черкаській області відділ Держземагенства у Тальнівському районі Черкаської області зазначив про те, що на сесії Папужинської сільської ради народних депутатів було прийнято рішенням від 13 лютого 1996 року № 1 «Про передачу земель в колективну власність КСГП «Папужинці». Зокрема, сесія вирішила: 1)передати трудовому колективу КСГП «Папужинці» 1669,8 га земель у колективну власність; 2)надати КСГП «Папужинці» в постійне користування землі державної власності площею - 458 га, в тому числі: - землі резервного фонду - 266,9 га; - землі лісового фонду - 128 га; - землі водного фонду - 32,8 га; - землі історико-культурного призначення - 30.7 га (а.с. 69).

Відповідно до довідок про характеристику земельних ділянок від 12.11.2014 року, виданих відділом Держземагенства у Тальнівському районі, земельні ділянки площею 19,5529 га та 25,7981 га, для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства громадянину ОСОБА_6, наданих на підставі Наказів Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 16.09.2014 року в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району за межами населеного пункту Черкаської області, згідно державної статистичної звітності по формі 6-зем належать до земель запасу (шифр рядка - 94,95) за угіддями рілля (графа 5). Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 95,96).

З уніфікованої форми акту перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства (Акт перевірки) від 25 червня 2015 року вбачається, що Державна інспекція сільського господарства України в Черкаській області перевірила дотримання вимог земельного законодавства ФГ «Зернятко плюс». За результатами перевірки встановлено додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно правових угод, передачі у власність, надання в користування, у тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, відповідно до положень частини 3 пункту 15 ст.125; 126; 210 Перехідних положень ЗКУ №2768-ІІІ, абз. 4 пункту «а» ст. 6 ЗУ № 963-IV. Вказаним актом також встановлено виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням (а.с. 105-109).

Проте прокурор при зверненні до суду з вказаним позовом вважає, що передача земельних ділянок в оренду ОСОБА_6 відбулася з порушенням чинного земельного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконними і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди та суборенди недійсними, зобов'язання до вчинення дій, прокурор вказує, що накази Головного управління Держземагенства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду: №23-1105/14-15-СГ; №23-1110/14-15-СН; 23-1106/14-15-СГ; №23-1107/14-15-СГ від 26.02.2015 року протиправні, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Зокрема, прокурор зазначає, що відповідно до рішення Папужинської сільської ради народних депутатів від 13.02.1995 року №1, земельні ділянки загальною площею 30,7 га, розташовані за межами населеного пункту, визначаються як землі історико-культурного призначення, серед яких і земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 20,6998 га.

При цьому прокурор посилається на інформацію Відділу Держземагенства у Тальнівському районі 10-28-0.3-1603/2-15 від 18.05.2015 року (а.с.69).

Проте, з вказаної інформації вбачається, що землі державної власності, в тому числі землі історико-культурного призначення в розмірі 30,7 га, були надані КСГП «Папужинці» в постійне користування. Тут же зазначено, що на даний час документація із землеустрою щодо встановлення меж територій історико-культурного призначення не розроблялася.

Будь-яких інших доказів щодо віднесення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 20,6998 га до земель історико-культурного призначення, а також щодо її меж, позивачем не надано.

Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації в своїх листах до суду про розгляд справи без участі їхнього представника, також щодо статусу зазначеної земельної ділянки нічого не зазначила.(а.с.91, 113).

Проте в апеляційній інстанції його представники підтвердили, що вказана земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення і не визначення її меж не є підставою не вважати її такою.

У своєму позові прокурор як на підставу скасування незаконності наказів Головного управління Держземагенства також вказує на те, що останній порушив порядок встановлення та зміни цільового призначення земель

Зокрема, він посилається на положення частини 5 статті 12 ЗК України, відповідно до якої обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Між тим, Законом України від 06.09.2012 року № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013 року внесено зміни до Земельного Кодексу України.

Відповідно до положень частини четвертої статті 122 ЗК центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В зв'язку з цим, Наказом Мінагрополітики України від 25.01.2013 року №40 «Про внесення змін до наказу Мінагрополітики України від 10.05.2012 року №258» внесено зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях. Пунктом 4.32 цього Положення визначено, що Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Як зазначено вище, відповідно до довідок Відділу Держземагенства у Тальнівському районі №№ 3680 і 3683 від 12.11.2014 року, всі надані земельні ділянки ОСОБА_6 в оренду належать до земель запасу, лише земельна ділянка, площею 5,0983 га відноситься до земель резерву за угіддями - рілля, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення державної власності. (а.с.95,96).

Згідно з оспорюваними договорами оренди земельних ділянок, відповідачу ОСОБА_6 надано в оренду всі земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що на момент винесення наказів Головним управлінням Держземагенства про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 26 лютого 2015 року та на момент укладення договорів оренди земельних ділянок від 26 лютого 2015 року ФГ «Зернятко Плюс» вже набуло статусу юридичної особи, так як засноване 02.12.2013 року, що вбачається з договорів суборенди та підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.05.2015 року №20586755 (а.с.67).

Згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, коли громадянин виявив бажання вперше отримати земельну ділянку із земель державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства, з подальшою реєстрацією такого фермерського господарства (ст. 134 ЗК України) (постанова Верховного Суду України від 4 листопада 2014 р. у справі N 3-157гс14).

Відповідно до частини 2 статті 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

Крім того, за змістом частини 1 статті 8 ЗУ «Про фермерське господарство» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 ЦК України та статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Зокрема, статтею 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі.

Таким чином, аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірних договорів оренди і суборенди землі, вони є укладеними, а отже - оспорюваними та за рішенням суду можуть бути визнані недійсними.

Оскільки на момент прийняття оскаржуваних наказів Головним управлінням Держземагенства про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 26 лютого 2015 року та на момент укладення договорів оренди земельних ділянок від 26 лютого 2015 року ФГ «Зернятко Плюс», засновником і керівником якого є ОСОБА_6, вже набуло статусу юридичної особи та мало у своїй власності земельну ділянку, то отримання в подальшому земельних ділянок площею 13,5530 га, 20,6998 га, 5,9999 га, 5,0983га в оренду, яке відбулося без проведення земельних торгів, суперечить вимогам статті 124 ЗК України та є підставою для визнання наказів Головного управління Держземагенства і договорів оренди недійсними.

В зв'язку з цим договори суборенди від 20.04.2015 року також слід визнати недійсними, оскільки вони є похідними від договорів оренди і саме ними, в пункті 30, передбачено право орендаря на передачу земельних ділянок в суборенду без попередньої згоди орендодавця.

Підлягають скасуванню і рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Елеонори Антонівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції при вирішенні даного спору дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному об'ємі, у зв'язку з чим ухвалене ним рішення є незаконним і підлягає скасуванню.

Між тим, при цьому позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_6 - повернути земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 20,6998 га Черкаській облдержадміністрації, до задоволення не підлягають, оскільки остання не була залучена до участі у справі, дане питання з нею (її представником) в судовому засіданні не обговорювалося.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, не правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та ухвалив незаконне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Черкаській області, ОСОБА_6, Фермерського господарства «Зернятко Плюс», Приватного нотаріуса Левицької Елеонори Антонівни, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації, Відділ Держземагенства у Тальнівському районі про визнання незаконними і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди та суборенди недійсними, зобов'язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати незаконними і скасувати накази Головного управління Держземагенства про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 26.02.2015 року: №23-1105/14-15-СГ; №23-1110/14-15-СН; 23-1106/14-15-СГ; №23-1107/14-15-СГ.

Визнати недійсними:

договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 13,5530 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, укладений 26.02.2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_6, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2014 року;

договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 20,6998 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_6, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2014 року;

договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 5,0983 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 22 квітня 2014 року;

договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 5,9999 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2014 року.

Визнати недійсними наступні договори суборенди:

договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 13,5530 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, укладений 20.04.2015 між ОСОБА_6 та ФГ «Зернятко Плюс», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2014 року;

договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 20,6998 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району, укладений 20.04.2015 між ОСОБА_6 та ФГ «Зернятко Плюс», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2014 року;

договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 5,0983 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району укладений 21.04.2015 між ОСОБА_6 та ФГ «Зернятко Плюс», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 22.04.2014 року;

договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 5,9999 га, розташованої в адмінмежах Папужинської сільської ради Тальнівського району укладений 20.04.2015 між ОСОБА_6 та ФГ «Зернятко Плюс», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2014 року.

Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Елеонорою Антонівною 21.04.2015 за індексними номерами: 20824046; 20823949; 20829148; 20824113.

Зобов'язати ОСОБА_6 повернути державі, а Головному управлінню Держземагентства у Черкаській області прийняти за актом приймання-передачі земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 площею 13,5530 га, НОМЕР_4 площею 5,0983 га, НОМЕР_3 площею 5,9999 га.

Стягнути з Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Черкаській області, ОСОБА_6, Фермерського господарства «Зернятко Плюс» в дохід держави по 2516,97 грн. з кожного та на користь Прокуратури Черкаської області по 2768,92 грн. з кожного судового збору.

В решті частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :