Справа №639/5834/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та просить суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 8 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 405.

У зазначене судове засідання позивач повторно не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Повістка, яка була надіслана позивачу про явку у зазначене судове засідання, була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.

Дослідивши матеріали справи щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи , суд відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України вважає за необхідне вказану позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду з наступних підстав.

Вищезазначена цивільна справа призначалася в судове засідання на 18.01.2016 року, 06.02.2016 року, 26.02.2016 року та 25.03.2016 року, однак розгляд справи відкладався у звязку з неявкою позивача, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Повістки, які була надіслані позивачу про явку у зазначені судові засідання, були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.32, 35, 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі , зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання /перебування, знаходження/ або місцезнаходження під час провадження справи. у разі відсутності заяви про міну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Оскільки позивач у справі протягом тривалого часу не отримує повістки, надіслані на її адресу , зазначену у позовній заяві, можливо зробити висновок, що за даною адресою вона не мешкає.

Про зміну свого місця проживання /перебування, знаходження/ позивач суду не повідомила.

Позивач уклала договір про надання правової допомоги №33/Н-15 від 25.06.2015 року з адвокатом ОСОБА_3., який діє до 31 .12.2015 року /а.с.10/. Адвокат ОСОБА_3 не надав суду іншого договору, а тому у судове засідання як представник позивача не викликався.

Таким чином, позивач повторно не зявилася до суду без поважних причин.

Ухвалою суду від 29 липня 2015 року відкрито провадження по вказаній справі.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Через неодноразову неявку позивача у судове засідання порушуються передбачені ст. 157 ЦПК України строки розгляду цивільної справи.

Слід відмітити , що протягом розгляду зазначеної справи , позивач неодноразово зловживала процесуальними правами .

Пунктом 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України , частиною 3 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне залишити без розгляду вказану позовну заяву.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Круз проти Польщі від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним . Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Статтею 157 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

У звязку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд розяснює позивачу та представнику позивача, що відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 76, 77, 169 ч.3, 207 ч.1 п.3, 209, 210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Іванова