Справа № 152/808/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 червня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, заінтересована особа - Носиківська сільська рада Шаргородського району Вінницької області,

встановив:

30.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Мотивуючи заяву, ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області помер її співмешканець ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Вона є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 за законом.

Дітей та близьких родичів у ОСОБА_2 не було.

Сім'ю вона та ОСОБА_2 створили в 1990 році, прожили спільно без реєстрації шлюбу понад 20 років. Під час спільного проживання у них був спільний бюджет, вони вели спільно домашнє господарство, обробляли земельні ділянки, мали взаємні права та обов'язки.

Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулася з заявою в державну нотаріальну контору, проте державним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що не підтверджено факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Встановлення цього факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.1264 ЦК України, як спадкоємця четвертої черги.

В судове засідання, призначене на 22.06.2016 року, заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лисько В.П., що діє на підставі угоди про надання правової допомоги за №49 від 13.06.2016 року (а.с.23), не з'явилися. Заявниця подала заяву про подальший розгляд справи у її та її представника відсутності (а.с.36).

В судовому засіданні 13.06.2016 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лисько В.П. підтримав заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Просив встановити юридичний факт проживання однією сім'єю заявниці ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 не менш як п'ять років до відкриття спадщини після смерті останнього, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суду пояснив, що з 1990 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у фактичних шлюбних відносинах у будинку заявниці по АДРЕСА_1. Під час спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, вели спільне господарство, одержували спільні доходи від ведення господарства, спільно розподіляли їх на придбання необхідних продуктів, одягу, меблів, оплату комунальних послуг, на інші потреби сім'ї. На день смерті ОСОБА_2, тобто на момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 проживала з останнім однією сім'єю понад п'ять років, а саме: 24 роки до відкриття спадщини. Інших шлюбів заявниця та ОСОБА_2 не мали.

Встановлення означеного факту має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2, оскільки інші спадкоємці за законом - відсутні.

Представник заінтересованої особи Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова Гончар В.В. в судове засідання, призначене на 22.06.2016 року, не з'явився, подав заяву про подальший розгляд справи у його відсутності (а.с.34).

В судовому засіданні 13.06.2016 року представник заінтересованої особи Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова Гончар В.В. заяву визнав, не заперечувала щодо її задоволення. Суду пояснив, що ОСОБА_2 приїхав у с. Носиківку на постійне проживання у кінці 1980-х років. ОСОБА_2 працював у місцевому колгоспі, де у свій час працював і він. З 1990 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружилися і проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, тобто всі ознаки сім'ї. Вказані обставини йому достовірно відомі як сільському голові, що підтверджується і даними з погосподарських книг, які знаходяться в Носиківській сільській раді, і з яких вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований на погосподарському номері заявниці. Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували шлюб і проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, йому не був відомий.

Вислухавши пояснення представника заявниці адвоката Лиська В.П., представника заінтересованої особи Гончара В.В., допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1990 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в домогосподарстві ОСОБА_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, оскільки були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, придбавали майно, мали спільні сімейні інтереси та взаємні права і обов'язки, що випливають зі шлюбу, тобто протягом двадцяти чотирьох років в цілому та протягом не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2

При цьому, судом встановлено, що під час спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як сім'я, здійснювали свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, оскільки були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, придбавали майно, мали спільні сімейні інтереси та взаємні права і обов'язки, що випливають зі шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Встановлений судом факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без шлюбу в судовому засіданні підтверджений поясненнями представника заявниці, представника заінтересованої особи, показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_5 суду показав, що проживає по сусідству із заявницею по вул. Жовтнева, з 1992 року. Йому достовірно відомо, що заявниця проживала спільно із ОСОБА_2 на АДРЕСА_1. Вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Під час їхнього проживання були наявні всі ознаки сім'ї: вони дружно жили, спільно працювали по господарству, були пов'язані спільним побутом. Йому не був відомий той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували шлюб. Він вважав, що вони проживали у зареєстрованому шлюбі. У 2014 році ОСОБА_2 помер. Його хоронила ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що проживає в АДРЕСА_2, починаючи з 1985 року. Йому достовірно відомо, що заявниця з 1990 року почала спільно проживати з ОСОБА_2 Вони, як сім'я, вели спільне господарство, спільно обробляли присадибну ділянку, придбавали необхідні речі, мали спільний побут, бюджет.

Також, означений факт підтверджується паспортом заявниці ОСОБА_1, з якого вбачається, що вона зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.4); свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, з якого вбачається, що останній помер в с. Носиківка (а.с.5); довідками, виданими виконавчим комітетом Носиківської сільської ради Шаргородської сільської ради від 29.05.2016 року за №№ 586,585, з яких вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1, та, згідно з записом в погосподарській книзі по особовому рахунку НОМЕР_2 з 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто, на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем проживала співмешканка ОСОБА_1 (а.с.6-7); витягами з погосподарських книг за №№3,4,5 по Носиківській сільській раді, особові рахунки НОМЕР_3, НОМЕР_4 за 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, з яких вбачається, що заявниця ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 проживають на одному погосподарському номері, до часу смерті ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Згідно із ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки… Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім'єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які

проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до

часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом),

судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК

про те, що сім'ю складають особи, які спільно

проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та

обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на

момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з

урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією

сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно

проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали

взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки,

падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї,

тощо... До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка

хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у

зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Зазначене поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Саме така правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 року у справі №6-6661св13.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами (а.с.38-39).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Заявниця ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, проте, оформити спадкові права на земельну ділянку, належну ОСОБА_2 (а.с.16), не може.

07.04.2015 року завідуючою Шаргородською ДНК Вінницької області відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що їй необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 проживав із нею однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а.с.14).

У зв'язку із наведеним встановлення даного факту має для заявниці ОСОБА_1 юридичне значення.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки… Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».

Керуючись ст.ст.3, 213-215, 218, 223, 234-235 ЦПК України, на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, заінтересована особа - Носиківська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1, зі спадкодавцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживав у АДРЕСА_1 на день смерті, - не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя