У х в а л а

30 червня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР", товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", товариства з обмеженою відповідальністю "Едвєйс" про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою, яка не відповідає вимогам ст. ст. 357 та 358 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України заява підписується особою, яка її подає, чи її представником, який додає оформлений належним чином документ про свої повноваження.

Згідно зі ст. ст. 38, 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Згідно із довіреністю від 22 квітня 2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М., зареєстрованою в реєстрі за № 402, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3, зокрема бути його представником в суді, адміністративному суді, господарському суді, в органах, що здійснюють виконання судових рішень (виконавче провадження).

Вказана довіреність дійсна до 30 грудня 2015 року.

Отже строк довіреності від 22 квітня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М., зареєстрованої в реєстрі за № 402, на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про перегляд Верховним Судом України судових рішень закінчився.

Крім того, у довіреності від 22 квітня 2015 року не зазначено про надання повноважень ОСОБА_3 представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді України.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд України є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, який, зокрема, переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених главою 3 розділу V ЦПК України.

Тому згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України заявникові ОСОБА_1 слід підписати заяву особисто або ж представникові заявника ОСОБА_3 необхідно надати оформлений належним чином документ про свої повноваження на момент подання заяви про перегляд судових рішень (24 червня 2016 року).

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

Для прикладу наявності підстави подання заяви, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, ОСОБА_1 у заяві посилається, зокрема, на постанови Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, 27 квітня 2016 року, копії яких додає до заяви.

Однак, указані постанови Верховного Суду України можуть бути прикладами подання заяви про перегляд судових рішень, з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

У зв'язку з цим, заявникові згідно з п. 3 ч. 2 ст. 357 ЦПК України потрібно уточнити підставу подання заяви, передбачену п. 1, п. 2 та (або) п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, а також обґрунтувати її.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 357 ЦПК України, заявникові слід уточнити вимоги, а саме вказати судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій, які він просить переглянути.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 358 ЦПК України заявникові до заяви слід додати копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись ст. ст. 357, 358, 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень залишити без руху та надати заявникові строк до 14 липня 2016 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема