Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.;

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю представника позивачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання передати орендоване майно, скласти і підписати акт про його приймання-передачу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ „Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „Надра" про зобов'язання відповідача передати орендоване майно, скласти та підписати акт про його приймання-передачу.

Рішенням Рівненського міського суду від 19 лютого 2016 року позов задоволено.

Відповідача зобов'язано: 1) передати позивачці нежитлове приміщення на АДРЕСА_1, яке було предметом договору оренди № 128-0408, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. 24 квітня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 83; 2) скласти та підписати акт приймання-передачі цього майна з оренди.

Вирішено питання про судовий збір.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що 24 квітня 2008 року між ОСОБА_1 і ПАТ КБ „Надра" було укладено нотаріально посвідчений договір оренди № 128-0408, за яким позивачка передала банку в оренду нежитлове приміщення - будівлю кафе-бару на АДРЕСА_1 строком на п'ять років, починаючи з дня передачі цього майна.

12 травня 2008 року сторонами було підписано акт приймання-передачі цього нерухомого майна в оренду, після чого орендар за згодою позивачки здійснив перепланування та переобладнання орендованого приміщення для його використання відповідно до умов договору оренди (п. 2.1.).

Після закінчення п'ятирічного строку оренди відповідач неодноразово намагався повернути позивачці орендоване приміщення та підписати з нею відповідний акт, що підтверджується копіями відповідних листів та актів, які містяться у матеріалах справи № 569/17760/13-ц). Проте ОСОБА_1 у порушення умов договору та положень чинного законодавства від прийняття майна з оренди та підписання відповідного акту приймання-передачі ухилилася.

Тому у серпні 2013 року банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання її прийняти майно, яке було предметом оренди.

Рішенням Рівненського міського суду від 7 листопада 2014 року у цивільній справі № 569/17760/13-ц, яке набрало законної сили, ПАТ „КБ „Надра" у задоволенні цього позову до ОСОБА_1 було відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до банку про стягнення неустойки за користування орендованим майном після припинення дії договору оренди та зобов'язання здійснити відновлювальний ремонт орендованого приміщення шляхом приведення його до первісного стану задоволено частково. ПАТ КБ „Надра" зобов'язано здійснити відновлювальний ремонт орендованого приміщення на АДРЕСА_1 шляхом приведення його до первісного стану.

При цьому судовими рішеннями у справі було встановлено, що ПАТ КБ „Надра" як орендар після закінчення договору оренди намагався повернути орендодавцю орендоване приміщення в строки та на умовах, що обумовлені в договорі. ПАТ „КБ „Надра" неодноразово пропонувало ОСОБА_1 отримати надане нею спірне приміщення, однак остання відмовилася це зробити, поки банк не проведе його відновлювальний ремонт і через це не підписувала акт приймання-передачі та не приймала орендоване майно, оскільки воно знаходилося у незадовільному стані. Фактично ПАТ КБ „Надра" припинило використовувати спірне приміщення на АДРЕСА_1 з травня 2013 року.

5 лютого 2015 року Правління НБУ визнало ПАТ КБ „Надра" неплатоспроможним (постанова № 83 від 5 лютого 2015 року „Про віднесення ПАТ КБ „Надра" до категорії неплатоспроможних").

З 6 лютого 2015 року в ПАТ „КБ „Надра" було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 5 лютого 2015 року), строк роботи якої було продовжено до 5 червня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 5 червня 2015 року на виконання постанови Правління Національного Банк України № 356 від 4 червня 2015 року з 5 червня 2015 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „КБ „Надра".

Тому починаючи з 6 лютого 2015 року, ПАТ „КБ „Надра" здійснює свою діяльність на підставі Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку, питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків врегульована нормами цього Закону, який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у зазначених правовідносинах.

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня свого призначення уповноважена особа Фонду приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включається будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідації маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також індивідуально визначене майно та майнові права, що належать банку на підставі речових прав (ліцензії, гудвіл тощо). Майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Однак спірне нежитлове приміщення, повернення якого вимагає позивачка, з травня місяця 2013 року не перебуває у користуванні банку. Це встановлено судом при розгляді цивільної справи № 569/17760/13-ц між цими ж сторонами, у зв'язку з чим на нього не поширюються положення ст. 50 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивачка неправильно визначила склад осіб, які беруть участь у справі, оскільки ПАТ „КБ „Надра" не є належним відповідачем у справі.

Повноваження органів управління банку здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, яка, у свою чергу, виконує повноваження органів управління банку (ст. 48 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Таким чином, позивач, звернувшись до суду із даним позовом, фактично заявляє вимоги до ліквідатора банку, яким є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. А тому спори, які виникають з цих правовідносин, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС (п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 „Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів").

Враховуючи те, що вирішення питання щодо виконання зобов'язань ПАТ „КБ „Надра" перед його кредиторами відноситься до компетенції уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „Надра" як суб'єктом владних повноважень, дана справа підлягала розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Покликаючись на ці обставини, ПАТ „КБ „Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „Надра" рішення місцевого суду вважало незаконним та необґрунтованим і просило апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ „Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „Надра" про зобов'язання відповідача передати орендоване майно, скласти та підписати акт про його приймання-передачу, місцевий суд виходив з того, що пред'явлений позов є обґрунтованим.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом установлено, що 24 квітня 2008 року між ОСОБА_1 і ПАТ КБ „Надра" було укладено нотаріально посвідчений договір оренди № 128-0408, за яким позивачка передала банку в оренду нежитлове приміщення - будівлю кафе-бару на АДРЕСА_1 загальною площею 134, 3 кв. м строком на п'ять років, починаючи з дня передачі цього майна (а. с. 6-7).

12 травня 2008 року сторонами було підписано акт про його приймання-передачу в оренду (а. с. 8).

Пунктом 5.1. договору оренди № 128-0408 його сторонами було передбачено, що приймання-передача орендованого майна здійснюється на підставі акту приймання-передачі, підписаного уповноваженими представниками сторін. Згідно з п. 5.6. договору оренди № 128-0408 у випадку припинення строку дії цього договору орендар не пізніше 30 календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі повинен звільнити приміщення (орендоване майно).

Таким чином, відповідно до умов договору оренди № 128-0408 приймання-передача майна в оренду та повернення його з оренди орендодавцю мала відбуватися на підставі відповідних актів, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Зі справи видно, і це визнали сторони у справі, що після збігу п'ятирічного строку договору оренди № 128-0408, який закінчився 12 травня 2013 року, орендодавець і орендар орендні відносини не продовжили, а тому відповідно до п. 8.2. договору оренди № 128-0408 та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» його слід вважати припиненим.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України визначено, що уразі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Рішенням Рівненського міського суду від 7 листопада 2014 року у цивільній справі № 569/17760/13-ц (яке набрало законної сили) ПАТ „КБ „Надра" після припинення договору оренди № 128-0408 було зобов'язано здійснити відновлювальний ремонт орендованого приміщення на АДРЕСА_1 шляхом приведення його до первісного стану, оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26 травня 2014 року його подальше використання без проведення відновлювального ремонту було неможливе.

Наведене безспірно свідчить про те, що орендар допустив погіршення стану орендованого майна, у зв'язку з чим позивачка обґрунтовано відмовилася від підписання акту приймання-передачі орендованого майна після припинення договору оренди спірного нежитлового приміщення № 128-0408 (а. с. 13-23).

Даних про виконання рішення Рівненського міського суду від 7 листопада 2014 року у матеріалах справи немає.

Проте цим же судовим рішенням, а також судовими рішеннями вищих інстанцій, ухваленими між цими ж сторонами у цивільній справі № 569/17760/13-ц, встановлено, що ПАТ „КБ „Надра" після закінчення договору оренди № 128-0408 у травні 2013 року неодноразово намагалося повернути позивачці орендоване приміщення, проте ОСОБА_1 від його приймання-передачі відмовилася у зв'язку з його незадовільним станом (а. с. 13-23).

Таким чином, ПАТ „КБ „Надра" не відмовляється повернути позивачці орендоване майно. Як установлено судами, після закінчення договору оренди банк спірне приміщення не використовує з травня 2013 року.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на наведене, у суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, не було фактичних і юридичних підстав зобов'язувати відповідача передати нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 позивачці, оскільки, як установлено судами, банк не відмовлявся від його повернення орендодавцю та намагався неодноразово повернути його позивачці.

Крім того, у випадку набрання оскаржуваним рішенням законної сили його виконання у частині зобов'язання відповідача скласти та підписати акт приймання-передачі орендованого майна після припинення договору оренди № 128-0408 буде проблематичним.

Якщо ПАТ „КБ „Надра" не виконує рішення Рівненського міського суду від 7 листопада 2014 року, то позивачка згідно з правилами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 779 ЦК України має право на відшкодування понесених збитків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного Банку України № 83 від 5 лютого 2015 року ПАТ КБ „Надра" було віднесено до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим з 6 лютого 2015 року у ПАТ „КБ „Надра" рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 5 лютого 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. У подальшому строк роботи тимчасової адміністрації було продовжено до 5 червня 2015 року (а. с. 58-59).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 5 червня 2015 року на виконання постанови Правління Національного Банку України № 356 від 4 червня 2015 року з 5 червня 2015 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „КБ „Надра" (а. с. 60).

Отже, починаючи з 6 лютого 2015 року, ПАТ „КБ „Надра" здійснює свою діяльність на підставі Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку, питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків врегульована нормами цього Закону, який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у зазначених правовідносинах.

Відповідно до ст. 36 Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно зі ст. 46 Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Процедури виведення банку з ринку та ліквідації банку здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через уповноважених осіб.

Тому з урахуванням викладених вимог закону доводи апелянта про те, що ПАТ „КБ „Надра" є неналежним відповідачем у справі, яке до цього часу не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і було стороною у договорі оренди № 128-0408, на увагу не заслуговують.

Крім того, зі справи видно, що між позивачкою ОСОБА_1 і ПАТ „КБ „Надра" у зв'язку з укладенням договору оренди нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 за № 128-0408 виникли цивільно-правові відносини, які за своїм характером не є публічно-правовими, а тому не підлягають розгляду за правилами КАС.

Через це доводи апелянта про те, що дана справа підлягала розгляду у порядку адміністративного судочинства, є необґрунтованими.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 779, 785 ЦК України, Законами України „Про оренду державного та комунального майна" та „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2016 року скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання передати орендоване майно, скласти і підписати акт про його приймання-передачу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 1023 (одну тисячу двадцять три) грн. 12 коп. судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: