Справа № 188/212/16-ц
Провадження № 2/188/216/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О. М.

при секретарі Лукіній Л. Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок скоєння адміністративного правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди внаслідок скоєння адміністративного правопорушення і зменшивши вимоги просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 36670.65 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що 16 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_4, керуючи мотоциклом ІЖ-Юпітер без реєстраційних номерних знаків, виїжджаючи ґрунтової дороги на головну автодорогу М-04 «Знаменка-Луганськ-Ізваріно» на 340 км с. Олефіровка Петропавлівського району Дніпропетровської області, не надав перевагу у русі водію автомобіля ВАЗ-2121 АЕ 8913, ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі у напрямку м. Павлоград Дніпропетровської області, чим змусив його від різкої зміни напрямку руху, застосувати різке гальмування, що призвело до ДТП. Мотоцикл не був застрахований страховою компанією.

ОСОБА_5, який доводиться позивачу батьком, з незалежних від нього об'єктивних причин, не впорався з керуванням автомобіля, з'їхав у кювет та перекинувся. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 та пасажир, ОСОБА_6, отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Вина відповідача ОСОБА_4 підтверджується постановою від 05 лютого 2014 року Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області /справа № 188/162/14-п, провадження № 3/188/79/2014/про визнання його винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680.00 гривень. Постанова є чинною.

Позивач є власником автомобіля ВАЗ-2121, державний реєстраційний номер АЕ 8913. Після скоєння ДТП його автомобіль не підлягає будь-якому ремонту, оскільки кузов автомобіля розтрощений після того, як двічі перевернувся у кюветі. До цього часу автомобіль не відновлений. До скоєння ДТП автомобіль пройшов капітальний ремонт двигуна з повним фарбуванням кузова. Автомобіль не був застрахований страховою компанією.

Згідно висновку № 100-1/5 експертного автотоварознавчого дослідження від 10 вересня 2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданого автомобілю, складає 46 670,65 гривень. Вартість експертизи згідно квитанції 1600.00 грн. Відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати матеріальні збитки.

Просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав частково, вирахувавши кошти отримані за продаж автомобіля в сумі 10000.00 грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає висновок експерта неналежним доказом, так як він складений з порушенням вимог, встановлених до складання висновку експерта, а саме:

відсутній перелік питань;

експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, висновок засвідчено неналежною печаткою .

Стороною відповідача надано заперечення, вважає вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46670.65 грн. незаконною.

В обгрунтування заперечення зазначено, що відповідно до позовної заяви та додатків до неї ДТП сталася 16.11.2013 року. Висновок № 100-1/15 експертного автотоварознавчого дослідження виконано лише 10.09.2015 року, тобто через майже два роки після ДТП. При неналежних умовах зберігання за два роки стан автомобіля міг бути суттєво погіршений. Також стан автомобіля міг бути погіршений навмисно перед проведенням експертизи, деякі деталі автомобіля за весь цей час могли бути зняті або замінені на більш дешеві та старі. Такі дії могли бути зроблені навмисно для збільшення розміру стягнення матеріальної шкоди. Пояснень з приводу того, чому позивач не звернувся до суду раніше в позовній заяві відсутні.

Позивачем в позові зазначено, що після скоєння ДТП його автомобіль не підлягає будь-якому ремонту, оскільки кузов автомобіля розтрощений після того, як двічі перевернувся у кюветі. Крім того, у висновку № 100-1/15 експертного автотоварознавчого дослідження зазначено, що вартість відновлювального ремонту С (59910,81 грн.) значно вища ніж вартість матеріальної шкоди, яка нанесена володільцю автомобіля (46670,65 грн.). З вищенаведеного можливо зробити висновок, що транспортний засіб фізично знищений. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" від 01 липня 2004 року N 1961-IV (із відповідними змінами), відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Згідно висновку № 100-1/15 експертного автотоварознавчого дослідження середня вартість аналогічного транспортного засобу по Україні становить 24860,00 грн. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи Моторне транспортне страхове бюро України. Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6.

Даних про вартість транспортного засобу після ДТП позивачем не надано, тобто не можливо встановити розмір матеріальної шкоди, який необхідно відшкодувати позивачу в тому випадку, коли він не заявляє вимоги про визнання транспортного засобу фізично знищеним.

Позивач не заявляв вимоги про визнання транспортного засобу фізично знищеним, для можливості отримати відшкодування у розмірі, який відповідав би вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані стороною позивача докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до не оскарженої та чинної постанови від 08.01.2014 року заступника начальника СВ Петропавлівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження, в діях водія мотоцикла ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України відсутній(а.с.26).

Постановою Петропавлівського районного суду від 05.06.2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.4 КУпАП.

Договором купівлі-продажу транспортного засобу №983/01/1247/2016 укладеному 30.04.2016 року в присутності адміністратора Територіального сервісного центру 1247 між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_7 підтверджується, що позивач передав у власність покупцю транспортний засіб, ВАЗ 2121 1986 року випуску номер VIN: ХТА784, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10000 грн. (а.с.76).

Технічним паспортом (а.с.25), Висновком №100/1/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 10.09.2015 року підтверджується, що власником зазначеного транспортного засобу є позивач, а вартість матеріальної шкоди нанесеної власнику автомобіля складає 46670.65 грн., вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу складає 59910.81 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її причинила.

Матеріальна шкода згідно висновку складає 46670.65 грн.

Відповідно до змінених позовних вимог, в зв'язку з продажем транспортного засобу, вимога про відшкодуванню завданої матеріальної шкоди зменшена та складає 36670.65 грн.

Суд відхиляє заперечення сторони відповідача з посиланням на положення Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", так як позивач не ставить питання про відшкодування коштів на відновлений ремонт, вимога стосується відшкодуванню завданої матеріальної шкоди. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання.

Згідно Правової позиції у справі 6-2808цс15, Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Відповідно до ст.58 ч.3 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, а саме поліс (а.с.50).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст.79-81 ЦПК України с судовий збір у сумі 551грн.20 коп., сплачений позивачем, суд вважає слід відшкодувати на користь позивача з відповідача.

В задоволенні стягнення з відповідача решти судових витрат слід відмовити з наступних підстав, копія квитанції про сплату за дослідження (а.с.7), копія квитанції про сплату коштів за відправлення телеграми належним чином не засвідчені, враховуючи що зазначені докази не визнані стороною відповідача, суд вважає їх не належними.

Керуючись ст. 1166ЦК України, ст.ст. 3,11, 15, 45, 58, 79-81 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок скоєння адміністративного правопорушення задовольнити частково.

проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 завдану матеріальну шкоду в сумі 36670 грн.65 коп.

проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у сумі 551грн.20 коп

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8