Справа № 201/4476/16ц
Провадження № 2/201/1634/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» (третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2016р. ОСОБА_1 звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (третя особа приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 3-7).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 18.03.2016р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, він дізнався про наявність виконавчого напису №6268 від 10.11.2015р. вчиненого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 68 433грн.95коп. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 від 10.11.2015р., зареєстрований в реєстрі за №6268 таким, що не підлягає виконанню.

В наданій суду 11.07.2016р. заяві позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 86, 87).

Представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 18.02.2016р.- а.с. № 85), в судове засідання надав суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на хворобу представника банку та необхідність надання додаткових заперечень проти позову.

Ухвалою суду від 11.07.2016р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) відмовлено представнику відповідача у відкладені розгляду справи з огляду на наступне.

Так, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2016р. було відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено проведення судового засідання на 25.04.2016р. (а.с. № 40).

25.04.2016 р. в судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про витребування додаткових доказів, яке було задоволено судом та розгляд справи відкладено на 06.06.2016р. (а.с. № 63).

06.06.2016р. представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у звязку із її зайнятістю в іншому суді (а.с. № 69). Будь-яких доказів на підтвердження перебувавання в іншому судовому засіданні суду надано не було, проте клопотання представника банку було задоволено, розгляд справи відкладено на 11.07.2016р. (а.с. № 80).

11.07.2016р. представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 18.02.2016р. а.с. № 85) в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату у звязку із хворобою представника банку та наданням додаткового часу для підготовки відповіді на запит суду (а.с. № 84).

Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Згідно п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

З метою недопущення порушення строків розгляду справи судом, визначених ст. 157 ЦПК України, враховуючи неодноразові відкладення судових засідань, зокрема за клопотанням представника відповідача, а також те, що в матеріалах справи наявні письмові заперечення по суті позовних вимог та докази на їх обгрунтування, що визначають правову позицію банку, з огляду на те, що ОСОБА_3 (який заявив клопотання про відкладення розгляду справи) - не єдиний представник відповідача та відповідач не позбавлений можливості направити іншого представника в дане судове засідання, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.

Так, представник відповідача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 06.06.2015р. - а.с. № 62) 25.04.2016р. надала суду письмові заперечення, згідно яких заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити в позові. В обґрунтування заперечень, посилалася на те, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчинені нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача (а.с. № 57 58).

Третя особа приватний нотаріус ДМНО - ОСОБА_2 в наданих суду 21.04.2016р. письмових поясненнях, позовні вимоги вважала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено на підставі наданих банком документів, які підтверджували безспірність заборгованості та у суворій відповідності до вимог закону. Також вважала, що банк мав право на визначення заборгованості за період з 10.12.2006р. по 13.10.2015р. та не пропустив строки позовної давності (а.с. № 45-48). В судове засідання 11.07.2016р. нотаріус не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила (а.с. № 82, 83).

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10.12.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNK0RX26900289, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 2 915 грн. з кінцевим терміном повернення 16.12.2007 року. Погашення відбувається шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 305,86 грн. (а.с. № 74 78).

28.10.2015р. банк надіслав на адресу позивача письмову вимогу про погашення заборгованості станом на 13.10.2015р. у розмірі 67233 грн. 95 коп. (а.с. № 71 - 73), а 10.11.2015р. звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису.

Цього ж дня, 10.11.2015р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 66733 грн. 95 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNK0RX26900289 від 10.12.2006р. Заборгованість складається з: залишку заборгованості за кредитом 1955 грн. 38 коп.; суми заборгованості по відсоткам 19020 грн. 12 коп.; комісії 186 грн. 56 коп.; пені 42394 грн. 08 коп. та штрафу 3177 грн. 81 коп. Крім того, з позивача було також стягнуто витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 700 грн. ( а.с. № 77).

В даному виконавчому написі приватним нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за 8 років 10 місяців 3 дні з 10.12.2006р. по 13.10.2015р.

Порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульований Законом України «Про нотаріат»; Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595; постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Так, стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ».

Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, відповідно до якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).

Відповідно до пункту 1 вищезазначеної постанови КМУ для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як вбачається з наданих нотаріусом документів, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: кредитний договір № DNK0RX26900289 від 10.12.2006р. про надання кредиту в розмірі 2 915 грн., розрахунку заборгованості станом на 13.10.2015р., досудової вимоги з підтвердженням про її надіслання (а.с.№ 71 - 76).

Згідно виконавчого напису та письмових пояснень відповідача та нотаріуса, строк за який провадиться стягнення становить 8 років 10 місяців 3 дні з 10.12.2006р. по 13.10.2015р.

Як вбачається з розрахунку, остаточно позивач припинив погашати заборгованість з вересня 2007р., проте й до цього позивач мав прострочки по платежам з 2007р. по 2015р.

Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. №6-20цс14 виклав правову позицію, згідно якої позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, наприклад, не пізніше вересня 2010р. банк повинен був звернутися з вимогами щодо стягнення заборгованості, яка виникла в вересня 2007р. Це ж стосується інших періодів несплати заборгованості до 13.10.2012р.

Крім того, з розрахунку банку не вбачається, за який період було нараховано штраф, як фіксовану частину, так і відсоток від суми заборгованості, а тому суд виходить з того, що заборгованість по штрафу, як зазначено у виконавчому написі, нарахована в тому числі за період 10.12.2006р. по 13.10.2015р., не дивлячись на те, що для даної вимоги відповідно вимог ст. 258 ЦК України взагалі встановлено строк позовної давності в один рік.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими посилання позивача, що надані банком документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність заборгованості, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 від 10.11.2015р., зареєстрований в реєстрі за №6268 таким, що не підлягає виконанню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 551 грн. 21коп., що підтверджується квитанцією від 28.03.2016р. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57 - 60, 74 - 76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» (третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 10.11.2015р., зареєстрований в реєстрі за №6268 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNK0RX26900289 від 10.12.2006р. в розмірі 68 433грн.95коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1 955грн.38коп.; заборгованості по відсоткам - 19 020грн.12коп.; комісії - 186грн. 56коп., пені 42 394грн. 08коп., штрафу 3 177грн.81коп.; витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 700грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 21коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.