Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1857/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Франко В.А., Чельник О.І.

за участі секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, третя особа: Обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» про визнання майна особисто приватною власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради та просив визнати складське приміщення № 19 в по вул. Привокзальній в селищі Шостаківка Кіровоградського району Кіровоградської області його особистою власністю.

Зазначав, що зазначене складське приміщення належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1998 року, який був втраченим, відновити його неможливо, оскільки організація, яка продала це складське приміщення ліквідована.

25.11.2015 року йому виданий технічний паспорт, довідка про те, що майно не зареєстроване ні за ким, але купувалося як складське приміщення. Жодних документів на право власності у нього немає. У звязку з цим, він звернувся до суду із позовом.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представники Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявилися про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками, надали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі.

За таких обставин колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи, що відповідає вимогам ч.2 ст.305 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із технічним паспортом на комплекс будівель № 19в по вул. Привокзальній в селищі Шостаківка Кіровоградського району від 25.11.2015 року, комплекс складається із складу, прибудови, убиральні, загальною площею 1269,50 м2 (а.с.3-7).

Згідно довідки ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 25.11.2015 року, державна реєстрація права власності на комплекс будівель за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, сел. Шостаківка, вул. Привокзальна, буд. 19в, не проведена (а.с. 8).

Згідно відповіді ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2016 року, за заявою ОСОБА_2 від 17.11.2015 року, проведена первинна інвентаризація в листопаді 2015 року обєкту нерухомого майна, про що складений технічний паспорт з відміткою про самочинне будівництво (а.с. 60).

Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Кіровоградського району №1357 від 06.11.2015 року, за ОСОБА_2 на території Миколаївської сільської ради перебуває в користуванні земельна ділянка загальною площею 0,3194 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) з складським приміщенням (складське приміщення придбано згідно із договором купівлі-продажу від 18.12.1998 року) за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, сел. Шостаківка, вул. Привокзальна, буд. 19в (а.с. 9). Ринкова вартість вказаного комплексу будівель склала 82000 грн. (а.с. 18-28).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і достовірних доказів, які б свідчили про те, що ним на підставі договору купівлі-продажу було придбано спірне складське приміщення. Спірний обєкт нерухомості є обєктом самочинного будівництва, який розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З посиланням на вимоги частин 1,2,3 ст.376 ЦК України суд дійшов висновку, що для ухвалення судом рішення про визнання права власності на самочинно побудовану нерухомість потрібен висновок судово-будівельної експертизи про додержання будівельних норм та правил, а також доведення того, що таке будівництво не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися неможна з таких підстав.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив визнати за ним право власності на складське приміщення з тих підстав, що він втратив правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу від 18.12.1998 року, на підставі якого він придбав складське приміщення.

Вирішуючи спір суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог та відмовив в задоволенні позовних вимог позивача, на які той не посилався.

Разом з тим, позовні вимоги позивача із зазначених ним в позовній заяві та апеляційній скарзі вимог, також не можуть бути задоволені з таких підстав.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З позовом до суду про визнання права власності з підстав визначених ст.392 ЦК України має право лише власник майна, право власності на яке особа вже набула з підстав визначених законом.

Стаття 392 ЦК не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна і не є нормою для набуття права власності на новостворене або самочинно збудоване нерухоме майно.

Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач вказував на втрату ним договору купівлі-продажу від 18.12.1998 року, на підставі якого, як він вважає, він є власником складського приміщення по вулиці Привокзальній, 19в в селищі Шостаківка Кіровоградського району та області.

Миколаївська сільська рада Кіровоградського району надала до апеляційного суду завірену сільською радою копію договору купівлі-продажу від 18.12.1998 року, укладеного між АТ «Кіровоградагроспецмонтаж» та ОСОБА_2, згідно якого АТ «КАСМ» продає, а ОСОБА_2 купує склад в с.Шестаківка, розміром 1300 м.кв.. Вартість склада становить 25 000 грн.

Згідно ст. 225 ЦК УРСР та положень Закону України "Про власність" ( які були чинними на момент укладання вищевказаного договору купівлі-продажу) право продажу майна належить власникові.

Згідно повідомлення ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2016 року №360-17/20, за заявою ОСОБА_2 від 17.11.2015 року, проведена первинна інвентаризація в листопаді 2015 року обєкту нерухомого майна за адресою вулиця Привокзальна, 19в в с.Шостаківка, про що складений технічний паспорт з відміткою про самочинне будівництво (а.с. 60).

Наведені обставини ставлять під сумнів, що АТ «КАСМ» набуло право власності на складське приміщення за адресою вулиця Привокзальна, 19в в с.Шостаківка та мало право його відчужувати.

З огляду на викладене та враховуючи, що примірник договіру купівлі-продажу від 18.12.1998 року, на втрату якого посилається позивач, знаходиться у Миколаївській сільській раді Кіровоградського району та області, підстав для визнання за позивачем права власності на складське приміщення з підстав визначених ст.392 ЦК України немає.

Неправильне застосування і порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання майна особисто приватною власністю відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді В.А.Франко

ОСОБА_4