Справа № 442/4597/15 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/1819/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: апелянта - ОСОБА_2, її представника -

ОСОБА_3, представників Відділу освіти

виконавчих органів Дрогобицької міської ради

ОСОБА_4,ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що в поданні директора школи №13 від 16.06.2015 року жодним чином не відображено у чому проявляється систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків,в поданні просто зазначено норми законодавства, а саме п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, також дане подання не містить необхідних обставин та доказів на їх підтвердження, не відповідає вимогам закону. Апелянт посилається на те, що факт порушення порядку оцінювання під час проведення підсумкової державної атестації встановлюється лише апеляційними комісіями, проте у даному випадку такі комісії не створювались та жодне рішення не приймалось. У випадку встановлення порушень, які вказані у наказі №109 від 28.04.2015 року, роботодавець мав би провести позачергову переатестацію на відповідність займаній посаді, а не притягати працівника до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що відповідач не мав жодних підстав притягувати її до відповідальності за порушення вимог актів, які їй не були відомі та не були доведені у встановленому законом порядку. Крім того, притягнення до відповідальності за порушення інструкцій, які не були відомі, не відповідає вимогам закону. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника на підтримання скарги, представників відповідача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 1987 року ОСОБА_2 була призначена на посаду вихователя групи продовженого дня середньої школи №17 м.Дрогобича з 01 вересня 1987 року на підставі наказу по відділу народної освіти Дрогобицького міськвиконкому № 702 від 31 серпня 1987 року в звязку з переводом її з посади вихователя дитячої дошкільної установи №8 м. Дрогобич.

Наказом по відділу освіти від 04 вересня 1991 року № 836 (параграф 1) «Про перевід ОСОБА_2», позивача переведено з посади вихователя групи продовженого дня середньої школи № 17 м.Дрогобича на посаду вчителя української мови та літератури цієї школи, з 1 вересня 1991 року.

На даній посаді позивач працювала до 16 червня 2015 року.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальну середню освіту» права та обов'язки педагогічних працівників системи загальної середньої освіти визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», Кодексом законів про працю України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимоги нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст.147 КЗпП України в частині стягнення за порушення трудової дисципліни.

Як вбачається із Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників СШ №17, затвердженого зборами трудового колективу СШ № 17, протокол №2 від 03 березня 2003 року, зокрема його п.9.1 зазначено, що працівники школи зобовязані, окрім іншого, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку школи.

За змістом п.10.1. вказаних Правил, коло обовязків, які виконує кожний працівник на своїй посаді, визначається, крім цих Правил, посадовими інструкціями, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п.10 зазначених Правил основні функціональні обовязки адміністрації, вчителів, вихователів, керівника допризовної підготовки юнаків, психолога, логопеда, старшого викладача кафедри фізкультури, завідуючого майстернями, вихователя учнівської молоді, лаборантів, секретаря школи, технічного персоналу затверджують наказом директора школи.

Згідно з п.1.6 загальних положень Посадової інструкції учителя, затвердженої наказом директора СШ №17 від 02.01.2003 року №1а у своїй діяльності вчитель керується Конституцією і законами України, наказами Президента України, рішеннями КМУ та органів управління освітою всіх рівнів з питань освіти і виховання учнів; правилами і нормами охорони праці, техніки безпеки, і протипожежної безпеки, а також Статутами і локальними правовими актами школи (в тому числі Правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказами й розпорядженнями директора, цією Інструкцією), трудовим договором (контрактом).

За правилами п. 3.10 вказаної Посадової інструкції до посадових обовязків учителя відноситься: ведення учителем в установленому порядку класної документації, здійснення поточного контролю за відвідуванням та успішністю за прийнятою в школі системою, виставлення оцінок у класний журнал і щоденник учня, своєчасне подання адміністрації школи звітних даних.

З вказаною Посадовою інструкцією учителя позивач ознайомлена, про що свідчить підпис ОСОБА_2 (п.52 Списку працівників СШ №17, які ознайомлені із Посадовою Інструкцією).

Згідно з розділом 2.1 Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 03.06.2008 року №496 ведення журналу здійснюється класним керівником та вчителями. Вони несуть особисту відповідальність за своєчасність, стан та достовірність записів.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається зі змісту наказу від 28.04.2015 року №109 підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 у вигляді догани стало порушення нею:

- абзацу 2 п.3.1. та абз.1 п.3.2. Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 (12) класів загальноосвітніх закладів, затвердженої наказом Міністерства освіта і науки України від 03.06.2008 року №496, що полягало в несвоєчасному виставленні позивачем оцінок з контрольної роботи (диктанту) з української мови у 9-А класі від 24 лютого 2015 року та відображено в наказі Дрогобицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 «Про результати класно-узагальнюючого контролю в 9-х класах», з яким позивач ознайомилася, про що свідчить її особисті письмові зауваження у ньому;

-абзацу 3 п.3 Інструктивно-методичних рекомендації щодо заповнення сторінок класних журналів 5-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів з української мови, що полягало в тому, що учні були відсутні на уроці, а диктант писали пізніше та відображено в доповідній записці заступника директора школи №17 від 16.04.2015 року ( додаток до подання директора школи від 28.04.2015 р.);

- абзацу 4 п.7.2. Вимог до виконання письмових робіт учнів загальноосвітніх закладів і перевірки зошитів з української мови та літератури, світової літератури у 5-11 класах, що полягало в тому, що позивач несвоєчасно перевірила та виставила оцінки з контрольного твору від 07 квітня 2015 року, оскільки оцінки за цей твір мали бути виставлені протягом 7 днів, а станом на 27.04.2015 року, вони виставлені не були, що відображено в записах класного журналу 9-А класу від 27.04.2015 р.(копія сторінок журналу як додаток до подання директора школи);

- подання директора Дрогобицької ОСОБА_6 ступенів №17 від 28.04.2015 року №71.

Як вбачається зі змісту подання директора Дрогобицької ОСОБА_6 ступенів №17 від 28.04.2015 року №71 дирекцією був здійснений аналіз повторної перевірки контрольних робіт з української мови учнів 9-а класу ЗОШ №17 (групи вчителя ОСОБА_2), що підтверджується додатком №1 до цього подання, внаслідок чого було виявлені порушення, допущені позивачем, зокрема те, що з 11 контрольних робіт оцінки підтверджені лише у двох учнів; не відповідає встановленому позивачем балу у бік зниження 9 робіт; різниця складає у двох учнів: 1 бал у 2 учнів; 2 бали у 2 учнів; у 3 бали у 5 учнів. Отже, повторна перевірки підтвердила порушення позивачем критеріїв оцінювання навчальних досягнень учнів 9-а класі з української мови за курс основної школи.

Доводи апеляційної скарги про те, що нібито її підпис про ознайомлення з відповідними актами від 20.05.2015 року не відповідає дійсності, спростовується її підписом від 05.09.2012 року на підтвердження ознайомлення ще в 2012 році з Інструктивно-методичними рекомендаціями щодо вивчення у загальноосвітніх навчальних закладах предметів інваріантної складової навчального плану у 2012/2013 навчальному році, в тому числі з критеріями оцінювання, які є складовою частиною даних Інструктивно-методичних рекомендацій.

Покликання апелянта на те, що у порядку денному засідання педагогічної ради (протокол №2 від 20.05.2015 року) дописано лист від 15.05.2015 року №49-246 щодо державної підсумкової атестації з української мови для учнів, у яких були анульовані результати ДПА у формі ЗНО, а відтак це свідчить, на її думку, про те, що позивача належним чином не було повідомлено про порядок проведення ДПА з української мови, вірно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки лист від 15.05.2015 року №49-246 щодо державної підсумкової атестації з української мови для учнів, у яких були анульовані результати ДПА у формі ЗНО (11 клас) не стосується Положення про державну підсумкову атестацію учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти, порядку проведення ДПА з української мови, яке затверджене наказом Міністерства освіти і науки України від 30.12.2014 року №1547, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2015 року за №157/26602.

Оскільки вказані порушення позивачем трудової дисципліни були виявлені 16.04.2015 року, та підтверджені результатами повторної перевірки 24.04.2015 року, то накладення дисциплінарного стягнення 28.04.2015 року, тобто не пізніше одного місяця з дня його виявлення, відповідає правилам ст. 148 КЗпП України в частині строку для застосування дисциплінарного стягнення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2015 року на підтвердження відмови ОСОБА_2 надати письмове пояснення з приводу допущених помилок під час проведення директорської контрольної роботи (диктант) у 9-А класі за 03 березня 2015 року складено Акт за участю позивача, директора школи ОСОБА_7, секретаря-діловода ОСОБА_8 та учителя історії ОСОБА_9; та 28.04.2015 року складено Акт на підтвердження тієї обставини, що зі змістом наказу відповідача від 28.04.2015 року №109 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності вчителя української мови та літератури Дрогобицької ОСОБА_6 ступенів №17 ОСОБА_2» позивач була ознайомлена 28.04.2015 року, однак підписувати наказ відмовилася.

Таким чином, оголошення догани позивачу проведено правомірно та з дотриманням строку й порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного 149 КЗпП України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності був отриманий нею 17.06.2015 року, а про цей наказ вона дізналася 11.06.2015 року, що, на її думку, підтверджується її заявою про видачу їй цього наказу, а у встановлений трьохмісячний термін вона не змогла звернутися з заявою до суду, так як в період з 10 вересня по 10 жовтня 2015 року вона здійснювала догляд за ОСОБА_10, то колегія суддів вважає, що судом правильно встановлено, що актом від 28.04.2015 року, позивачу про наявність наказу по відділу освіти від 28.04.2015 року №109 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності вчителя української мови та літератури Дрогобицької ОСОБА_6 ступенів №17 ОСОБА_2П.» та про його зміст стало відомо ще 28.04.2015 року, тобто з урахуванням приписів ст. 233 КЗпП України вона мала звернутися до суду за захистом своїх порушених прав не пізніше 29 липня 2015 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія довідки від 20 жовтня 2015 року, яка видана ОСОБА_2 в тому, що вона доглядала ОСОБА_10 з 10 вересня по 10 жовтня 2015 року, яка мала загострення своєї хвороби інсульт з крововиливом у праву частину голови і потребувала обовязкової присутності при ній.

Як вбачається з п.3.16. Інструкції про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя 13.11.2001 року №455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 р. №1005/6196 для догляду за хворим старше 14 років, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, згідно з висновком ЛКК про необхідність індивідуального догляду, видається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря та печаткою лікувально-профілактичного закладу, а п. 3.2. визначено, що для догляду за дорослим членом сім'ї та хворою дитиною, старшою 14 років, при лікуванні в амбулаторно-поліклінічних умовах листок непрацездатності видається на термін до 3 днів. Як виняток, залежно від важкості перебігу захворювання та побутових умов, цей термін може бути продовжений за рішенням ЛКК, а в разі її відсутності - головного лікаря, але не більше 7 календарних днів.

Таким чином, представлена суду довідка не відповідає зазначеним нормам вказаної інструкції, оскільки довідка не містить підпису головного лікаря та печатки лікульно-профілактичного закладу.

Як вбачається зі змісту наказу відповідача від 16.06.2015 року №104 «Про звільнення ОСОБА_2» підставою для звільнення позивача стало порушення нею критеріїв оцінювання контрольного диктанту учнів 9-А класу під час проведення Державної підсумкової атестації 02 червня 2015 року, що підтверджується поданням директора ОСОБА_6 ступенів №17 від 05.06.2015 року №98, зі змісту з якого вбачається, що:

- під час диктування учитель ОСОБА_2 порушила методичні норми диктування, що підтверджується записом у протоколі ДПА від 02.06.2016 р.;

- у 7 роботах були виправлені оцінки;

- позивачем були зроблені виправлення оцінок в протоколі ДПА та виправлено оцінки у класному журналі учнів 9-А класу в колонці «ДПА»;

- за результатами ДПА з 14 учнів по списку 12 учнів не підтвердили свої річні оцінки, 1 учень підтвердив, 1 написав на 1 бал краще; різниця між оцінками за рік і ДПА складає від 1 до 5 балів, зокрема, у ОСОБА_11, який за рік мав 10, на ДПІ 02.06.2015 року отримав 5; Пецкович за рік мала 10 на ДПА отримала 7.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що вказані обставини свідчить про невиконання ОСОБА_2 вимог, які визначаються Критеріями оцінювання навчальних досягнень учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти, затверджених наказом МОН України від 13.04.2011 року №329.

Зазначені порушення відображені та проаналізовані в Акті від 02.06.2015 року, складеного головами державних атестаційних комісій ОСОБА_6 ступенів №17 та стали предметом розгляду на відкритому засідання методичного обєднання вчителів української мови та літератури 04.06.2015 року, на якому була присутня позивач, а в подальшому ці питання розглядалися на засідання педагогічної ради ЗОШ №17 09.06.2015 року, що підтверджується протоколом №5.

Посилання апелянта на те, що в поданні директора школи №13 від 16.06.2015 року жодним чином не відображено у чому проявляється систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, в поданні просто зазначено норми законодавства, а саме п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, також дане подання не містить необхідних обставин та доказів на їх підтвердження, не відповідає вимогам закону є безпідставними зважаючи на наступне.

Оскільки результати оцінювання встановлюються Державною атестаційною комісією, а не конкретним його членом, то з цих підстав позивач не може бути притягнений до відповідальності за неналежне оцінювання результатів ДПА, а тому апелянт вважає, що на підставі подання директора школи №113 від 16.06.2015 року її мали би звільнити на підставі п.2 ст.1 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю займаній посаді, оскільки відповідно до п.1.9. Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 року №930 позачергова атестація педагогічних працівників, яким у розумінні Закону України «Про освіту» є позивач, проводиться у разі зниження ним рівня професійної діяльності, однак в подальшому покликається на норму, за змістом якої позачергова атестація керівних кадрів проводиться за поданням керівника відповідного органу управління освітою при неналежному виконанні посадових обовязків, яка не стосується позивача, бо вона не відноситься до керівних кадрів.

Згідно з п.21 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_12 України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обовязків

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_12 України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із подальшими змінами у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Крім того, Пленум Верховного ОСОБА_12 України в п. 23 вищезазначеної постанови роз'яснив, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом вірно встановлено, що у позивача достатня кваліфікація для виконання дорученої їй роботи, що підтверджується її дипломом серії НВ №805918, згідно з яким позивачу присвоєна кваліфікація учителя української мови і літератури; атестаційними листами за період 2012 року, 2007 року, 2002 року, 1997 року.

Однак, за наявної достатньої кваліфікації у позивача наявне систематичне невиконання трудових обовязків, що підтверджується вказаними вище письмовими доказами і виключає застосування до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем п.2 ст.40 КЗпП України.

Доводи апелянта про те, що оскаржуваний наказ прийнятий заступником начальника відділу освіти, який за своїм статусом не уповноважений на звільнення працівників, оскільки посадова інструкція заступника начальника відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради ОСОБА_13, яка підписала наказ від 16.06.2015 року №104 не погоджена у відповідності до п.5.2.7 Угоди між відділом освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради та Дрогобицькою міською організацією профспілки працівників освіти і науки України на 2012-2015 роки з профспілковим комітетом, а тому ОСОБА_13 не могла виконувати обовязки начальника відділу виконавчих органів Дрогобицької міської ради є безпідставними та спростовуються доданими відповідачем копією з протоколу профспілкового комітету відділу освіти Дрогобицької міської організації профспілки освіти і науки від 06.08.2012 року №55 щодо погодження посадових обовязків заступника начальника відділу освіти ОСОБА_13 та копією з протоколу профспілкового комітету відділу освіти Дрогобицької міської організації профспілки освіти і науки від 18.12.2012 року №59 про погодження посадових обовязків, серед інших працівників відділу освіти заступника начальника відділу освіти ОСОБА_13

Крім того, як вбачається з розпорядження по апарату Дрогобицької міської ради від 03.06.2015 року за №365-к на час відсутності у звязку з відпусткою, начальника відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради ОСОБА_12, обовязки начальника відділу покладено на ОСОБА_13, заступника начальника відділу, а відтак, ОСОБА_13, будучи в.о. начальника відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради була наділена правом на підписання наказу від 16.06.2015 року №104 про звільнення ОСОБА_2

Таким чином, звільнення позивача проведено правомірно та з дотриманням строку й порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного 149 КЗпП України, з урахуванням Правил внутрішнього розпорядку для працівників школи, та відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», за змістом якого призначення на посаду та звiльнення з посади заступникiв керiвника та iнших педагогiчних працiвникiв державного та комунального загально-освiтнього навчального закладу здiйснюється вiдповiдним органом управлiння освiтою за поданням керiвника загальноосвiтнього навчального закладу.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звільнення ОСОБА_2 відбулося у порядку та з чітким дотриманням вимог чинного законодавства.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_14