№ 336/760/16-ц
пр. № 2/336/1022/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що 01.12.2006 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 1929,83 гривень строком до 30.05.2008 року, зобовязавшись повернути кредит та сплатити відсотки шляхом сплати щомісячного періодичного платежу в сумі 160,30 гривень. Посилаючись, що ОСОБА_2 не повернула кредитні кошти, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором за період з 03.02.2011 року по 03.02.2016 року у розмірі 11622,46 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на зазначених у позові підставах, пояснивши додатково, що заборгованість за кредитом та відсотками була стягнута з ОСОБА_2 за рішення суду, але коли саме, яким саме рішенням, якого суду та в якому розмірі здійснено таке стягнення представнику позивача невідомо. Чи виконувалось попереднє рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором в порядку виконавчого провадження, а якщо виконувалось, то які наслідки його виконання, також повідомити суд не може.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому порядку за зареєстрованим місцем проживання. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.

01.12.2006 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір, який складається з заяви, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт) та Тарифів.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

У відповідності до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Позивач вказував на те, що у період часу 03.02.2011 року по 03.02.2016 року у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 зобовязань за договором були нараховані відсотки за користування кредитним коштами.

Натомість позивачем не надано розрахунку розміру таких процентів, оскільки відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку (а.с. 5) за вказаний позивачем період часу відсотки не нараховувались взагалі.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити правильність визначення суми відсотків.

Крім того, представником позивача зазначено в судовому засіданні, що за рішенням суду з ОСОБА_2 вже була стягнута заборгованість за вказаним договором, натомість невідомо коли саме та за який саме період.

Судом оголошувалась перерва у слуханні справи за клопотанням представника позивача для надання можливості надати це рішення суду, а також відомості про його виконання або причини невиконання, однак, до наступного судового засідання такі відомості суду так і не були надані.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів правомірності нарахування процентів за договором, суми заборгованості, а також наявності підстав для її стягнення, тож підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк