АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 675/2108/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1755/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Марцинкевича А.М.,

суддів: Янчук Т.О., Федорової Н.О.

секретар: Дубова М.В.

з участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31) про відшкодування збитків за невидачу довідки про заробітку плату для призначення пенсії.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що наказом установи МХ-324/П-18 МВС Хмельницького обласного виконкому № 76 від 12.08.1977 року його по сумісництву призначено на посаду лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи.

24.06. 1980 року він був звільнений з даної посади за власним бажанням. У 2004році та у 2009 році він, через Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі, звертався до Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31), яка є правонаступником установи, з вимогою надати довідку про заробітну плату за час роботи, з метою проведення перерахунку пенсії. Проте, йому було відмовлено через відсутність розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати. На виконання рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2012 року відповідач надав позивачеві довідку, однак така довідка не була прийнята Управлінням Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі, оскільки її форма не відповідала додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від

30 січня 2014 року Ізяславську виправну колонію Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) зобов'язано видати ОСОБА_1 довідку за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки)

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Янішевської О.С. Провадження 22ц/792/1755/16

Доповідач - Марцинкевич А.М. Категорія № 30

медичної частини установи, яка по формі буде відповідати додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначене рішення набрало чинності 24 березня 2014 року. Проте, відповідач не виконує рішення, тому довідка видана не була, перерахунок пенсії позивачу не відбувся. ОСОБА_1 вважає, що внаслідок невиконання рішення суду йому було нанесено матеріальної шкоди в розмірі

9 900,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. , які просив стягнути на його

користь з Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31).

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди та 40 грн. 67 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним рішенням, вважає його ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що судом не враховано, що є рішення суду, якими встановлено факт ненадання відповідачу довідки про доходи позивачу за вказаний період роботи. Судом не взято до уваги, що за відсутності на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи. Апелянт вважає, що винесеним рішенням порушено його законні права, а тому, просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позов задовольнити.

Під час слухання справи в суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги і просив їх задовольнити.

Представник Ізяславської випраної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№31) зазначив, що погоджуються з рішенням суду першої інстанції, вважають його правильним, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Представник Управління пенсійного фонду України в Ізяславському районі не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав і мотивів.

Згідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 до Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) за довідкою про розмір заробітної плати за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи підтверджується рішеннями Ізяславського районного суду Хмельницької області № 2207/2209/2012 від 24 грудня 2012 року та № 675/1885/13-ц від 30 січня 2014 року.

Дана довідка про розмір заробітної плати необхідна ОСОБА_1 для надання до управління Пенсійного фонду України для проведення перерахунку пенсії.

Згідно ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На даний час справи рішення суду про зобов'язання видати довідку ОСОБА_1 не виконані, що підтверджується поясненнями сторін. Перерахунок пенсії позивачу не зроблено через відсутність довідки за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи МХ-324/31, яка по формі мала б відповідає додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2006 року № 919, чинного на час звернення ОСОБА_1 щодо видачі довідки про заробітну плату, передбачено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату. Даний Порядок визначає механізм визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за основним місцем роботи особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року у зв'язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Порядок призначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, в редакції від 29.02.2012 року, встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починається з 1 липня 2000 року становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв'язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Фактично, такий механізм видачі вказаних довідок був передбачений і двома попередніми редакціями вище вказаного Порядку, зокрема в редакції від 05.07.2006 року та 03.02.2012 року.

Отже, зазначеним Порядком не передбачено видачу установами, підприємствами, організаціями довідок про заробітну плату особам, які працювали в них за сумісництвом.

Посилання апелянта на те, що оскільки суд у рішенні встановив вину відповідача, проте, не правомірно відмовив йому у задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, спростовується наступним.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); наявність шкоди (втрата або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; а також вину завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частина 2 ст. 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Разом з тим, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, що спростовували б висновки суду.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майновий збиток, нанесений неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток, нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, яка його нанесла.

Із змісту ст. 60 ЦПК України слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З пояснень ОСОБА_1 відомо, що із позовом до суду щодо здійснення перерахунку пенсії він не звертався, як і те, що ним не було оскаржено відмову Управління пенсійного фонду України в Ізяславському районі про нарахування пенсії на підставі наданої ним довідки.

В матеріалах справи відсутні дані та докази на підтвердження та обґрунтування розміру матеріальна шкоди, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо відмови у задоволенні вимог в цій частині.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги, вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Оскільки, рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, по суті є правильним та законним, тому підстав для його скасування колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Виходячи з принципу диспозитивності, апеляційний суд не робить висновків щодо законності рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди, оскільки в цій частині рішення не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М.Марцинкевич