Справа №:461/194/16-ц
Провадження №: 4-с/461/11/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 р. Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Государського А.В.,

при секретарі Скаб В.О.,

з участю: представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2015 року ВП №49614071 старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 про накладення штрафу,

в с т а н о в и в :

Скаржник звернулася в суд зі скаргою на постанову від 30.12.2015 року ВП №49614071 старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 про накладення штрафу. В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 29.12.2015 року державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 складено акт про те, що при виході за адресою: м.Львів, вул.Вербицького, 5/14, боржником на вимогу державного виконавця не було відчинено дверей. Зі слів стягувача рішення суду боржником не виконано та не надано можливості для проживання у вказаній квартирі. На підставі вказаного акту, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу в розмірі 170 грн. Вважає, вказану постанову незаконною, такою яка підлягає до скасування, оскільки, добровільне виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 27.03.2015 року у справі №461/1953/14-ц було не можливим у звязку із ти, що позивач (стягував у виконавчому провадженні) після набрання рішенням суду законної сили, не зявлялася за адресою: м.Львів, вул.Вердицького, 5/14 та жодним чином не повідомляла про час, коли вона бажає зявитися для вселення; її не було повідомлено в належний спосіб про день та час проведення виконавчих дій. Крім того, зазначає про те, що 21.12.2015 року вона зверталася до державного виконавця Ільчишин Л.В. зі заявою з проханням державного виконавця звернутися до суду з клопотанням про розяснення рішення, однак відповіді отримано нею не було. Просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС ЛМУ ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 30.12.2015 року ВП №49614071 про накладення штрафу в розмірі 170 грн.; зобовязати начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ скасувати постанову від 30.12.2015 року ВП №49614071 про накладення штрафу в розмірі 170 грн.

Представник скаржника в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Просить суд скаргу задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги з підстав викладених у письмових запереченнях. Просить суд відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

На підставі ст.368 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності державного виконавця на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми для повного та всебічного розгляду скарги та прийняття рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі № 461/1953/14-ц від 27.03.2015 року зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не чинити перешкод палій ОСОБА_6 у користуванні квартирою №14, що на вул.Вербицького у м.Львові.

Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.12.2015 року відкрито виконавче провадження за номером ВП 49614071 (а.с.43 на звороті).

29.12.2015 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 складено Акт державного виконавця (а.с. 44), яким встановлено, що при виході за адресою: м.Львів, вул.Вербицького, 5/14, боржником двері квартири на вимогу державного виконавця не були відчинені. Зі слів стягувача рішення суду боржником не виконано та не надано можливості для проживання у вказаній квартирі.

30.12.2015 року старшим державним виконавцем Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.45).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав за наявності яких державним виконавцем може бути накладено штраф на боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, державним виконавцем надано ОСОБА_3 строк для добровільного виконання рішення суду до 22.12.2015 року, про що зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_7 не надано суду доказів того, що у неї не було можливості добровільно виконати рішення суду. Натомість, державним виконавцем 29.12.2015 року було засвідчено факт невиконання вказаного рішення, про що складено акт.

Доводи ОСОБА_3 про те, що їй не було відомо про дату вселення ОСОБА_8 у спірну квартиру, спростовуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах виконавчого провадження наданих у розпорядження суду, зокрема листом Галицького ВДВС від 15.12.2015 року № 19199 (а.с.57).

Покликання ОСОБА_3, як на підставу скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, на те, що під час складення акту державним виконавцем не було залучено понятих, не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст.15, оскільки 29.12.2015 року не відбувалося примусове виконання рішення суду, а перевірка добровільності виконання боржником рішення суду в строк до 22.12.2015 року.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постановм держаний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону з метою виконання рішення Галицького районного суду м.Львова, яке не було скасовано та не оскаржено, набрало законної сили.

З огляду на викладене судприходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року у редакції від 28.12.2015 року, суд

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2015 року ВП №49614071 старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 про накладення штрафу, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський