Справа № 755/3189/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визначення часток у спільному сумісному майні для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради з проханням визначити за ОСОБА_5 померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року ? частку у спільному сумісному майні, а саме земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, та визначити за нею ? частку даної земельної ділянки.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_5, яка за життя 24.01.2004 року слала на її ім'я заповіт, згідно якого заповіла, серед іншого, належну їй на праві спільної сумісної власності частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1

Ця земельна ділянка належить спадкодавцю на праві спільної сумісної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 31.01.2001 року.

Вона є іншим співвласником вказаної земельної ділянки, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 31.01.2001 року.

Вказані акти видані на підставі рішення Київської міської державної адміністрації від 15.09.1997 року за № 1426. Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Після відкриття спадщини вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у правовстановлюючих документах на земельну ділянку (державних актах) не визначено розміри часток у спільному майні та запропоновано звернутися до суду за захистом свого права.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2016 року було проведено заміну вказаного у позові відповідача Київську міську раду на відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є спадкоємцями першої черги спадкодавця ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позов та викладені у ньому обставини.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суду подали заяви з проханням розглянути справу без їхньої участі, у заявах вказали, що позов визнають.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в особі Десятої Київської державної нотаріальної контори суду подала заяву з проханням розглянути справу у відсутності їхнього представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 9).

24 січня 2004 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрований у реєстрі за № 938, яким заповіла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за АДРЕСА_1 та всю належну їй частину земельної ділянки за вказаною адресою на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 10).

Як убачається із свідоцтва про зміну імені від 21.12.2006 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 22).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно спадкової справи, позивач 18 грудня 2010 року звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_5.

Отже, позивач в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 02.12.2010 року подавала заяву до Десятої Київської державної нотаріальної контори про відмову від обов'язкової частки у спадщині після смерті її матері ОСОБА_5 на користь позивача.

На ім'я позивача державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори 25.05.2012 року видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за № 1-503, на спадкове майно ОСОБА_5, а саме на ? частину житлового будинку під НОМЕР_4 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1

Згідно з положеннями ст. ст. 66, 67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Листом Десятої Київської державної нотаріальної контори від 25.05.2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що у державних актах на право приватної власності на землю розмір часток співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не визначено (а.с. 21).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці мають право звернутися до суду за правилами позовного провадження, про що зазначено і в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування.

З матеріалів справи убачається, що на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15.09.1997 року № 1426 на земельну ділянку площею 0,0493 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 було видано два Державні акти на право приватної власності на землю, а саме: на ім'я ОСОБА_5 Державний акт серії НОМЕР_2, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66-2-03463 від 31.01.2001 року, та на ім'я ОСОБА_1. Державний акт серії НОМЕР_3, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66-2-03464 від 31.01.2001 року (а.с. 11-14).

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними та обґрунтованими, оскільки спірні правовідносини випливають з права учасника спільної часткової власності на визначення частки у спільному майні, при цьому частки кожного з співвласників у праві спільної власності вважаються рівними, частка у праві спільної власності спадкується на загальних підставах, іншим чином, ніж у судовому порядку, позивач не має можливості визначити частку земельної ділянки, що належала спадкодавцю за життя на праві спільної власності та оформити право власності на спадкове майно.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням зазначеного заявлені вимоги підлягають задоволенню, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 15, 355, 357, 368, 370, 1216-1218, 1220, 1222, 1233, 1268, 1274, 1296 ЦК України, ст. ст. 49, 66, 67 Закону України «Про нотаріат», до п. 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 64, 88, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визначення часток у спільному сумісному майні для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5, видане 25.07.2010 р.) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0493 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66-2-03463 від 31.01.2001 року, становила ? частки.

Визначити, що частка ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0493 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66-2-03464 від 31.01.2001 року, становить ? частки.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя