Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Дніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року,

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона була знайома з відповідачем на протязі трьох років, з березня 2012 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася спільна дочка ОСОБА_6. Спільну заяву про походження від нього дочки відповідач підписати не погодився. До 7 жовтня 2012 року вони з відповідачем спільно проживали у АДРЕСА_1, після цього будь-які стосунки між ними припинені, відповідач не бажає визнавати себе батьком дитини і надавати матеріальну допомогу. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться.

Ураховуючи наведене, просила визнати походження дочки ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, від батька ОСОБА_5; відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6 № 217 від 11 квітня

2013 року книги реєстрації народжень, а саме виключити з графи батько ОСОБА_8, року народження, та вказати в графі батько ОСОБА_5, року народження, уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, по батькові змінити з Вікторівна на Богданівна, решту відомостей залишити без змін; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, трирічного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня

2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження визнання батьківства відповідача ОСОБА_5 малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Так, відповідно до висновків генетичної експертизи від 31 жовтня

2014 року, проведеної 31 жовтня 2014 року за ухвалою суду, біологічне батьківство відповідача по відношенню до дитини практично виключено. Ймовірність біологічного батьківства по відношенню до дитини складає 0,00% (т. 1 а. с. 92-113).

За клопотанням позивача, апеляційний суд при розгляді справи сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, призначив проведення повторної судової-генетичної експертизи, проте ухвала суду повернута без виконання, у зв'язку з неодноразовою неявкою сторін на експертизу.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук