Справа № 468/1129/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі:головуючого по справі судді Янчук С.В. при секретарі Шевчук Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки і піклування Мар'ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що є 19.02.2015р.вона уклала договір купівлі-продажу та придбавала у власність житловий будинок з прилеглими до нього будівлями за адресою: вул. Будюка, 3 с.Марївка Баштанського району Миколаївської області. Також із будинком вона придбала земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий номер :03:005:0003, цільове призначення якої будівництво і обслуговування будинку, господарських споруд. Даний правочин зареєстрований за №151 приватним нотаріусом ОСОБА_3 19.02.2015р. Відповідач проживає у вказаному будинку взагалі без будь-яких правових підстав, добровільно залишити будинок та прилеглі споруди відмовляється.

В судове засідання позивачка та її представник зявилися, уточнили позовні вимоги та просили виселити із домоволодіння неповнолітню ОСОБА_4, пояснили що відповідач проживає у будинку і його необхідно виселити, так як він порушує її конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідач до суду зявився, позов не визнав та пояснив, що він зареєстрований та проживав у вказаному будинку разом із матірю, яка хворіла та йому доводилось за нею доглядати. Оскільки вона була лежачою, то він попросив сестру ОСОБА_1 допомогти доглядати за матірю. Йому не сподобалось як сестра доглядала за матірю та він робив їй зауваження. Через що стосунки стали напруженими. Через це він деякий час вирішив пожити у недобудованому гаражі. Після смерті матері виявилося що матір подарувала будинок його брату ОСОБА_5, про що він дізнався в кінці 2014р. Він проживав у цьому будинку з 1979 року та був у ньому постійно зареєстрований, іншого житла не має. Разом із ним проживає з 2014 року його неповнолітня дочка ОСОБА_4, 2000р.н. і позивачка хоче виселити його разом із неповнолітньою дитиною. Його неповнолітня донька проживає у вказаному будинку не тривалий час. Раніше вона проживала разом із своєю матірю в м.Херсоні, але де саме йому достеменно не відомо. Де зареєстрована його донька йому також не відомо. Просив відмовити у задоволенні позову в повній мірі.

Представник третьої особи: ОСОБА_6, до суду зявилась, в судовому засіданні пояснила, що у вказаному спірному будинку в с.Марївка, вул.Будюка 3 Баштанського району, періодично з 2014 року проживає неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. При винесенні рішення по вказаній справі покладаються на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України, вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно вимог ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що 17.08.2007 року згідно договору дарування ОСОБА_7 передала безоплатно у власність ОСОБА_5, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Баштанський район с.Марївка вул.Будюка №-3 (три). Дарувальник підтвердив, що згаданий вище житловий будинок до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, не заставлений, в спорі не перебуває, не переданий як внесок до статутного фонду, не відчужений іншими способом, прав щодо нього у третіх осіб (в тому числі за договором найму), немає, вчинення цього правочину не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей та інших осіб, яких дарувальник зобов»язаний утримувати за законом чи договором.

Згідно договору купівлі-продажу вказаного будинку від 19.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 151, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Баштанський район с.Мар»ївка вул.Будюка №-3 (три),

Відповідно до довідки сільської ради (а.с.53) довідка видана ОСОБА_7, в тому, що померлий гр.ОСОБА_8, проживав та був зареєстрований з 26.09.1954 року по день смерті 24.07.2001 року в с.Мар»ївка Баштанського району Миколаївської області по вулиці Будюка 3. На момент смерті разом з ним проживала, але не була зареєстрована дружина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім вказаної особи за даної адресою ніхто не проживає та зареєстрований.

Відповідно до рішення Баштанського районного суду №468/2191/14ц від 22.12.2014 року встановлено, що за місцем реєстрації (с.Марївка Баштанського району Миколаївської області по вулиці Будюка 3), ОСОБА_2 з 2012 року не проживав.

Відповідач протягом тривалого часу систематично порушував правила співжиття, що зробило неможливим для позивачки можливість проживання у вказаному будинку.

Про неправомірну поведінку відповідача відносно сторони позивача свідчить: Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи №1524 від 01.10.2011 року, відповідно до якої до Баштанського РВ УМВС надійшла заява від мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 вул.Гоголя 28/15 ОСОБА_5, про те, що його брат гр.ОСОБА_2 самовільно зайняв будинок за адресою в с.Мар»ївка вул.Будюка 3, виганає сестру з будинку та погрожує фізичною розправою; Висновок за матеріалами перевірки від 11.10.2014 року, відповідно до якого 11.10.2014 року надійшло повідомлення від мекашнки с.Мар»ївка Баштанського району Миколаївської області вул.Будюка 3 ОСОБА_1 про прийняття мір до її брата ОСОБА_2, який погрожував фізичною розправою; Висновок за матеріалами перевірки від 24.02.2015 року, відповідно до якого до Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4»ївка Баштанського району про прийняття мір до невідомої жінки Оксана яка відмовляється залишати будинок що в с.Мар»ївка Баштанського району, по вул.Будюка 3; Висновок за матеріалами перевірки від 12.03.2015 року, відповідно до якого до Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_1, про прийняття мір до його брата ОСОБА_2 який самовільно без її згоди змінив замки на прибудинкових спорудах по вул.Будюка в с.Марївка Баштанського району Миколаївської області; Висновком за матеріалами перевірки від 17.03.2015 року, відповідно до якого до Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області із заявою звернулась ОСОБА_1, про прийняття мір до її брата ОСОБА_2 який самовільно без її згоди заселився до житлового будинку по вул.Будюка 3 в с.Мар»ївка Баштанського району Миколаївської області;

Відповідно до Акту депутата сільської ради від 20.02.205 року, ( за участі двох свідків:ОСОБА_9А,, ОСОБА_10.) гр..ОСОБА_2 зайняв без дозволу власника будинку вказане приміщення (с.Марївка Баштанського району Миколаївської області по вулиці Будюка 3), та своїми діями не надає можливості власнику будинку ОСОБА_1 вселитися у вказаний будинок, вести підсобне господарство, слідкувати за благоустроєм всієї території. Також було встановлено, що на всіх дверях приміщення, де власниця будинку ОСОБА_1, навісила нові замки, вони були збиті, та поміняні на інші.

Отже фактичне проживання і користування відповідачем ОСОБА_2 та його неповнолітньою донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку що в с.Марївка Баштанського району Миколаївської області по вулиці Будюка 3, є наслідком самоправного їх зайняття, що підтверджується Актом депутата від 20.02.2015 року, Матеріалами перевірки працівниками Баштанського РВ УМВС №1524 від 01.10.2011 року, Матеріалом перевірки працівниками Баштанського РВ УМВС ЄО №425 від 12.03.2015 року, довідками сільської ради №-122 від 12.02.2015 року, та №237 від 17.03.2015 року про проживання ОСОБА_2, у вказаному будинку з жовтня 2014 року та тимчасове проживання неповнолітньої ОСОБА_11

Проведені заходи застереження під час проведення перевірок по вищевказаним заявам позивачки, виявилися безрезультатними.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У випадку порушення його прав, не пов'язаних з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні. ( ст.391 ЦК України)

Статтею 9 ЖК України передбачається, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у цьому праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

За змістом статті 116 ЖК України виселення члена сім'ї наймача (власника) будинку і інших осіб, що проживають разом з ним, можливо у тому випадку, якщо вони систематично руйнують або псують житло, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила спільного проживання і роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними.

Тобто, для виселення наймача, членів його сім'ї або інших осіб, які проживають разом з ним, без надання іншого жилого приміщення відповідно до вимог ч. 1 ст.116 ЖК України необхідна одна із вимог, зазначена в цій нормі житлового законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Під порушенням правил сумісного проживання слід розуміти не просто створення певних незручностей для мешканців будинку або безпосередньо для наймача чи власника, а вчинення умисних дій, пов'язаних із зневагою до соціальних норм сумісного проживання. Зневага до соціальних норм сумісного проживання - це вчинення сварок, бійок, нанесення образ, ігнорування вимог про дотримання тиші, тощо.

Із роз'яснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р. № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України , із подальшими змінами, вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Таким чином, власник сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю. Спосіб судового захисту порушеного права позивача, обраний ним, не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу будинку відповідач не заявляв. На час розгляду справи цей договір є чинним.

Позивач є законним власником будинку, відповідач перешкоджає в проживанні у вказаному домоволодінні і тому порушено право позивача на користування своєю власністю за призначенням. Це право підлягає захисту і тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виселити відповідача із іншими особами з належного позивачу будинку.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання у вказаному будинку, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, а тому його слід виселити з вказаного будинку, без надання іншого жилого приміщення.

А відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про виселення відповідача з будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з будинку по вул. Будюка 3 в с.Марївка Баштанського району Миколаївської області, на підставі ч. 1 ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 62, 212, 213, 215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 із житлового будинку по вулиці Будюка, 3 в с.Марївка Баштанського району Миколаївської області без надання іншого житлового приміщення та зобовязати звільнити всі приміщення від своїх речей та домашніх тварин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення (отримання) рішення.

СУДДЯ: