АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Борисової О.В.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» Гаман Віри Вікторівни на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитними договором №910.10347 від 05.09.2011 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5, яка станом на 20.04.2015 року становить 103 053,80 грн., що складається із: - заборгованості по основній сумі боргу - 56 809,84 грн.; заборгованості по простроченому боргу - 15 545,66 грн.; прострочених процентів - 29 770,28 грн.; строкових процентів - 890,77 грн.; віндикаційних витрат - 37,25 грн., звернуто стягнення на предмет застави: транспортний засіб Daewoo Nexia, 2011 року випуску, номер кузову НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надано ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, проводити всі необхідні дії в органах МВС України, та всіх інших державних та не державних установах які пов'язані з продажем згаданого автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ідея Банк» судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1030,54 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» Гаман Віра Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з урахуванням поданої позивачем заяви про доповнення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Судом не було враховано, що за час перебування справи в провадженні суду, відповідачем самовільно та, всупереч умовам укладеного між сторонами договору, було знято транспортний засіб з реєстраційного обліку та відчужено його третій особі, що зумовило подання позивачем до суду заяви про уточнення позовних вимог та клопотання про витребування доказів, а саме: відомостей від органів ВДАІ щодо нового власника предмету застави і нових номерних знаків автомобіля. Суд першої інстанції вказане клопотання не розглянув, наявність заяви про уточнення позовних вимог не врахував та ухвалив рішення за відсутності інформації про нового власника транспортного засобу та без врахування вказаної обставини взагалі. Посилалася також на положення Постанови Пленуму Верхового суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», згідно яких передбачено, що суд роз'яснює кожній із сторін, які обставини їй слід довести, тобто, суд не був позбавлений можливості самостійно витребувати у сторін інформацію, необхідну для повного та всебічного з'ясування обставин справи, що зроблено не було.

В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання також повторно не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2011 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №910.10347, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у сумі 83698,80 грн. на придбання автомобіля Daewoo Nexia, 2011 року випуску, номер кузову НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 05.09.2018 року зі сплатою 19,9% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачем 28.11.2011 року було укладено договір застави транспортного засобу Daewoo Nexia, 2011 року випуску, номер кузову НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві власності.

Внаслідок неналежного виконання умов договору №910.10347, у ОСОБА_5 станом на 20.04.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 103 053,80 грн., з них: - заборгованість по основній сумі боргу - 56 809,84 грн.; заборгованість по простроченому боргу - 15 545,66 грн.; прострочені проценти - 29 770,28 грн.; строкові проценти - 890,77 грн.; віндикаційні витрати - 37,25 грн..

Направлена відповідачу письмова претензія-повідомлення (вимога) про необхідність погашення заборгованості виконана ОСОБА_5 не була.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Ідея банк» посилалося на те, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань та виникнення у нього заборгованості в розмірі 103053,80 грн., є підставою, у відповідності до ст. 590 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу», для звернення стягнення на предмет застави.

Задовольняючи частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_5 в редакції, як їх виклав позивач в позовній заяві, суд першої інстанції виходив з того, що факт неналежного виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за договором достовірно встановлений, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на предмет застави через продаж зазначеного автомобіля позивачем будь-якій третій особі - покупцю від імені власника, із наданням позивачу усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі щодо проведення всіх необхідних дій в органах МВС України, та всіх інших державних та не державних установах, які пов'язані з продажем згаданого автомобіля.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, досліджених судом доказах та вимогах закону. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з огляду на наступне.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Ідея банк» рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року оскаржує лише з підстав неврахування судом при вирішенні спору поданих протягом розгляду справи клопотання про витребування доказів та заяви про уточнення позовних вимог, а будь-яких доводів щодо правильності чи неправильності безпосередньо прийнятого судом першої інстанції рішення по суті апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Ідея банк» звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, та просило в рахунок погашення заборгованості за укладеним між сторонами кредитними договором звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб Daewoo Nexia, 2011 року випуску, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі проводити всі необхідні дії в органах МВС України, та всіх інших державних та не державних установах які пов'язані з продажем згаданого автомобіля. Також просило стягнути солідарно з ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант плюс» на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 100,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1030,54 грн., та інші витрати, які можуть виникнути в ході розгляду справи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова провадження у справі в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант плюс» було закрито.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 590 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється, за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 параграфу 2 договору застави транспортного засобу № 910.10347 від 28 листопада 2011 року, у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором № 910.10347, заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

Згідно п. 2 параграфу 5 договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателем в однин із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку, шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що, у разі задоволення судом позову про звернення стягненняна предмет застави в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала; спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону,яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором № 910.10347 належним чином не виконує, регулярних платежів в рахунок погашення кредиту не здійснює, в зв'язку з чим, станом на 20.04.2015 року, у останнього виникла заборгованість в розмірі 103053,80 грн., з них: - заборгованість по основній сумі боргу - 56809,84 грн.; заборгованість по простроченому боргу - 15545,66 грн.; прострочені проценти - 29770,28 грн.; строкові проценти - 890,77 грн.; віндикаційні витрати - 37,25 грн..

Оскільки факт невиконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань по договору кредиту був достовірно встановлений, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову, так як зазначені Публічним акціонерним товариством «Ідея банк» вимоги підтверджувалися матеріалами справи та ґрунтувалися на положеннях закону.

При цьому, суд першої інстанції при вирішенні справи правильно виходив зі змісту позовних вимог, які викладені в позовній заяві, оскільки, за правилами ст. 11 ЦПК України, цивільні справи розглядають судом виключно в межах заявлених позивачем вимог (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано при прийнятті рішення подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, та не прийнято до уваги той факт, що за час перебування справи в провадженні суду ОСОБА_5 протиправно відчужив предмет застави - автомобіль Daewoo Nexia, номер кузову НОМЕР_2, невідомій третій особі зі зміною номерних знаків, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

З матеріалів справи вбачається, що Святошинським районним судом м. Києва було призначено розгляд даної цивільної справи на 14 березня 2016 року, про що сторонам повідомлено шляхом направлення повісток засобами поштового зв'язку.

Позивачем Публічним акціонерним товариством «Ідея банк» повістку про виклик до суду на 14 березня 2016 року отримано 11 лютого 2016 року, тобто, завчасно до судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Скориставшись своїми процесуальним правами на власний розсуд, представником позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» було направлено до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, яку судом отримано 18 лютого 2016 року. В заяві зазначено, що проти заочного розгляду справи позивач не заперечує.

Жодних інших документів від позивача до Святошинського районного суду м. Києва завчасно до судового засідання, яке призначено на 14 березня 2016 року, не надходило.

14 березня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва було розглянуто по суті справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави та ухвалено заочне рішення.

16 березня 2016 року, тобто, після проведення судового засідання та ухвалення заочного рішення суду, представником позивача було направлено на адресу Святошинського районного суду м. Києва заяву про уточнення позовних вимог, яку отримано судом 21 березня 2016 року.

Факт направлення вказаної заяви після призначення та проведення судового засідання 14 березня 2016 року підтверджується відтиском поштового штампу на конверті, згідно якого, дата відправлення кореспонденції - 16 березня 2016 року.

Таким чином, заява позивача про уточнення позовних вимог була подана після закінчення розгляду справи, а тому суд не приймав та не міг приймати її до уваги про вирішенні спору.

Враховуючи, що за правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем позовних вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв у відповідності до закону та розглянув справу за тією редакцією позовних вимог, яка була заявлена позивачем при поданні позову.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи чи пояснення позивача, згідно яких суду повідомлялося про неправомірне відчуження відповідачем предмета застави третій особі, з огляду на що, суд першої інстанції не знав та не міг знати про дану обставину на момент ухвалення рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції в ході розгляду справи не було вирішено по суті заяву позивача про витребування доказів від Центру при ВДАІ щодо нового власника та нових номерних знаків автомобіля Daewoo Nexia, номер кузову НОМЕР_2, є безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 16 листопада 2015 року виділено в окреме провадження позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 18 листопада 2015 року матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

07 грудня 2015 року матеріали цивільної справи надійшли до Святошинського районного суду м. Києва та ухвалою від 22 грудня 2015 року справу прийнято до свого провадження суддею Святошинського районного суду м. Києва.

З матеріалів справи також вбачається, що оригінал клопотання Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» про витребування доказів, яке було подано позивачем до Галицького районного суду міста Львова 22 липня 2015 року, в матеріалах даної цивільної справи, яка надійшла на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, відсутній.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції в ході розгляду справи дане клопотання не розглядав по суті та не приймав по ньому процесуальне рішення у зв'язку з його фактичною відсутністю.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не позбавлений права самостійно витребувати у сторін інформацію, необхідну для повного та всебічного з»ясування обставин справи, не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки, в силу положень ст. 60 ЦПК України, тягар доведення обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, покладається на відповідну сторону.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є необґрунтованим, колегія суддів вважає безпідставними, так як вбачається, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив надані сторонами докази та дав їм вірну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» Гаман Віри Вікторівни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» Гаман Віри Вікторівни відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: