Справа № 196/74/16-ц
№ провадження 2/196/133/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне рішення)

25 квітня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на земельну частку (пай), як спадкоємця за законом. Відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч. 3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів у справі, предмет якого складає вимога про визнання за ним, як спадкоємцем за законом, права власності на земельну частку (пай) в землі КСП "Україна" Царичанського району Дніпропетровської області розміром по 4,28 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Бабайківської сільської ради, яка належала померлому 27.08.1996 року ОСОБА_6, яку виділили із земель колективної власності за рахунок не вибраних і не витребуваних паїв Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст. 529 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України.

Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я ОСОБА_1 (а.с.5), паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я ОСОБА_3 (а.с.6), паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я ОСОБА_4 (а.с.7-8), паспорт громадянина України та картка платника податків на ім'я ОСОБА_5 (а.с.9-10), свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії 1-КИ №616603 (а.с.11), свідоцтво про народження серії IV-КИ №284064 (а.с.12), довідки Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 14.04.2015 року №№377, 378 (а.с.13-14), довідка відділу Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області від 18.03.2015 року №М-15/0-13/6-15 (а.с.15), довідка Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 12.01.2016 року №5 (а.с.16-17), історична довідка архівного відділу Царичанської райдержадміністрації №539 від 27.05.2015 року (а.с.18), архівні довідки КУ "Царичанський районний трудовий архів" від 12.05.2015 року №№739, 740 (а.с.19-20).

На обґрунтування заявлених вимог у заяві посилається на такі обставини.

27 серпня 1996 року помер його та ОСОБА_5 батько, а чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який на день смерті постійно проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: с. Новостроївка, вул. Новостроївська, 12 Царичанського району Дніпропетровської області.

На день смерті батька ОСОБА_6 він мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Україна" Царичанського району Дніпропетровської області, розміром 4,28 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Бабайківської сільської ради, але сертифіката на право на земельну частку (пай) не отримав, так як помер.

Послався на те, що відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень до ЦК України 2004 року, який діє з 01.01.2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року він та треті особи в справі є спадкоємцями за законом першої черги, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли, поділили в натурі спадкове майно відповідно до винесеного рішення від 25.05.2001 року Царичанського районного суду Дніпропетровської області, а на земельну частку (пай) не оформили, оскільки на той час не було відомо, що батько мав право на земельну частку (пай).

Про те, що батько внесений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, він дізнався лише на початку 2015 року.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються в ньому членами, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Посилається також на те, що, ОСОБА_6 був членом колгоспу "Україна", який відповідно до історичної довідки архівного відділу Царичанської райдержадміністрації від 27.05.2015 року №539 було реорганізовано в КСП "Україна". Про те, що він в 1995 році був членом КСП "Україна" Царичанського району Дніпропетровської області свідчить архівна довідка про нарахування йому зарплати в 1995 році, як члену КСП "Україна".

Відповідно до довідки відділу Держземагентства у Царичанському районі Дніпропетровської області від 18.03.2015 року №М-15/0-13/6-15 згідно списків, які додаються до державного акта на право колективної власності на землю по колишньому КСП "Україна" (реєстраційний №2 від 26.07.1995 року) ОСОБА_6 рахується під №205. Вартість паю становить 132710 грн.

Відповідно до п.24 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року зі змінами і доповненнями від 19.03.2010 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Вказує, що як спадкоємець за законом, оскільки треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовляються від спадкування паю, він один має право на спадкування земельної частки (паю), на яку мав право за життя батько.

Згідно довідки Бабайківської сільської ради від 12.01.2016 року №5 на території Бабайківської сільської ради є земельні ділянки (не витребувані та невизначені паї) із земель колективної власності.

Відповідно до рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2001 року вважає, що спадщину він прийняв, а тому має право на отримання права власності на спадщину, так як відповідно до вимог ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, а кінцевий термін отримання спадщини законодавець не встановив.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Заявили, що не заперечують проти проведення заочного розгляду справи.

Представники Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання повторно не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися.

На підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та його представника, зясувавши правову позицію учасників процесу, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини.

27 серпня 1996 року помер батько позивача в справі ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_5, а також чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (а.с.11), після смерті якого залишилось спадкове майно (а.с.11).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2001 року позивач та треті особи в даній справі є спадкоємцями в рівних частках майна ОСОБА_6, померлого 27.08.1996 року, яке складається з 1/2 частини житлового будинку №12 по вулиці Новостроївська Царичанського району Дніпропетровської області та мотоцикла марки МТ-10-36. Таке майно було розподілено між спадкоємцями (а.с.43-45).

З цього витікає, що жоден зі спадкоємців від спадщини не відмовився, зокрема й колишня дружина спадкодавця, якій було відомо про членство в колективному сільськогосподарському підприємстві її чоловіка ОСОБА_6.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Позивачем визнано той факт, що сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця не виготовлявся і не був отриманий ним за життя.

Відсутність такого правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця вказує на те, що цивільно-правовий спір, який був розглянутий судом, є безпредметним.

Посилання позивача на пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" спростовується приписами статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", якими визначено документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачем, також, не було представлено суду ні свідоцтва про право на спадщину, ні посвідчених у встановленому законом порядку договорів купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай), так само не представлено й рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) на користь спадкодавця.

Враховуючи те, що обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, суд не вважає допустимим доказом представлену позивачем довідку відділу Держземагенства в Царичанському районі Дніпропетровської області від 18.03.2015 року №М-15/0-13/6-15 (а.с.15).

Також, суд бере до уваги той факт, що позивач при здійсненні захисту права спадкування земельної частки (паю) пропустив строки позовної давності, який передбачено законом, і звернувся до суду через 15 років, не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду.

Відповідно до ст.ст. 71, 75 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки і позовна давність застосовується судом незалежно від заяв сторін.

Статтею ст.76 ЦК УРСР передбачалось, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно зі ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Позивачем строк позовної давності пропущено без поважних причин, з моменту виникнення права на позов минуло більше 15 років.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав, обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Позивачем не надано доказів поважності пропуску строку на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності у спорі, який важає безпредметним.

У зв'язку з відмовою у позові повністю відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 224, 225, 226, 292, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові повністю до Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання за ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом, право власності на земельну частку (пай) у землі КСП "Україна" Царичанського району Дніпропетровської області розміром по 4,28 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Бабайківської сільської ради, яка належала померлому 27.08.1996 року ОСОБА_6, яку виділили із земель колективної власності за рахунок не вибраних і не витребуваних паїв Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З повним рішенням можливо ознайомитися 25 квітня 2016 року.

Суддя Ю.О. Бойко