Справа № 2-633/11
Провадження № 6/456/80/2016
УХВАЛА

судового засідання

16 червня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за поданням старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

В старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_1, на виконанні знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-633/11 виданого 21.12.2011 року Стрийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «Фольксбанк» (ПАТ «ВіЕс Банк») заборгованості сумі 1438698,30 грн., збір за ІТЗ в сумі 120 грн. та держмито 1700 грн. Державним виконавцем 09.02.2016 року було відкрито виконавчі провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа. Згідно вчинених дій щодо розшуку майна боржника майна, яке б належало боржнику виявлено нежитлову будівлю за адресою м. Стрий, вул. Львівська 167, однак згідно ухвали Стрийського міськрайонного суду від 09.07.2014 р. № 456/2596/14-ц накладено арешт на майно. Згідно відповіді УПФУ боржник не працює за трудовими, цивільно-правовими договорами, пенсії не отримує, згідно відповіді ДПС України у боржника немає відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах, згідно відповіді Стрийського ЦНП 4609 повязаного з використанням АТЗ при ГУ МВС України у Львівській області за боржником зареєстровано транспортний засіб на праві власності VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ТИП КУЗОВА ФУРГОН МАЛОВАНТАЖНИЙ-В, № кузова WV1ZZZ70ZTN236596, 1996 р. в., н.з. 98532ТС, який оголошено в розшук, однак не розшукано. Боржник, ОСОБА_2,добровільно рішення суду не виконує кошти призначені рішенням суду не сплачує, на виклики не зявляється,про причини своєї неявки не повідомляє. Стягувач ПАТ «ВіЕс Банк» звернулась до відділу ДВС із заявою про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України. Оскільки, заходів щодо погашення заборгованості боржником не здійснюються, на підставі наведеного просить подання задоволити.

Відповідно до ст. 377 1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Старший державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Старший державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, звернулась до суду з поданням, в якому просить обмежити боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязання.

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилається на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України, ОСОБА_4, слід встановити, оскільки таке передбачене ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України». Зазначеною нормою Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобов'язань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (зі змінами) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розвязання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регламентовано право субєкта владних повноважень, а не суду, вчинити певні дії.

Посилання старшого державного виконавця на норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника, без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Крім того, статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Старший державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області, покликається на те, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, однак до подання поданого до суду не надає жодного аргументованого доказу, (повідомлення про виклик до державного виконавця, повідомлення про вручення постанови, тощо), які б свідчили про ухилення боржника від невиконання зобовязання, крім викладених обставин у поданні. Відповідно до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Крім того, як вбачається з матеріалів подання стягувач звернувся із заявою про відкриття провадження 08.02.2016р.. Виконавче провадження відкрито 09.02.2016р. однак, до матеріалів подання долучено лист ГУНП у Львівській області щодо розшуку вказаного в поданні автомобіля від 29.12.2015р. в якому вказано, що 03.03.2015р. особовий склад ДАІ орієнтовано на розшук даного автомобіля і в період з 23.02.2015р. по даний час авто не зафіксовано тобто, яким чином особовий склад орієнтований на розшук з березня місяця однак в період з лютого не затримано і яке відношення лист від 2015р. має відношення до відкритого провадження в 2016р.. Також виконавцем не обґрунтовано долучення постанови від 23.02.2016р. про розшук майна боржника.

Крім того, з матеріалів подання жодними чином не вбачається, які дії вчинені державним виконавцем в період з часу відкриття провадження 09.02.2016р. по час подачі подання 10.06.2016р. крім отримання довідки від 07.06.2016р. щодо речових прав.

Тобто, жодного доказу щодо повідомлення боржника про наявну заборгованість не долучено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 197, 368, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя ОСОБА_5