Справа № 185/2410/16-ц
Провадження № 2/185/1709/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину та одну повнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Відповідач агресивно поводиться з дітьми. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з грудня 2014 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення у яких просить суд про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити та розірвати шлюб. Зі змісту заперечень вбачається, що відповідач не погоджується з підставами припинення шлюбних відносин. Відповідач зазначає, що причиною непорозумінь та сварок стали різні погляди на виховання старшого сина, крім того, зауважує що фактично сім'я розпалась не у грудні 2014 року, а 25 лютого 2016 року.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 березня 1995 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом №141 /а.с.4/.

Сторони мають одну неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5,6/.

Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити.

Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

Враховуючи, що сторони не проживають разом, клопотання про надання строку для примирення не заявляли,а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, заперечуючи проти позову, не аргументує можливості збереження сім`ї та не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, тому позов підлягає задоволенню.

Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "ОСОБА_1", яке вона просила залишити після розірвання шлюбу.

Доводи відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення з нього судового збору суд не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що розподіл судових витрат є обов'язком а не правом суду, та при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04 березня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом №141.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - "ОСОБА_1".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Перекопський