У Х В А Л А

24 червня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києві від 3 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 20 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення штрафу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 березня 2015 року, позов задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0914 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 березня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень у справі та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 11, 20 Закону України «Про заставу», статей 1, 11, 12, 33, 35-37, 39 Закону України «Про іпотеку», статті 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_1 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого, 23 травня 2012 року, 23 жовтня 2013 року, 29 січня, 3 вересня, 22 та 29 жовтня 2014 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2012 року та постанову Верховного Суду України від 30 березня 2016 року.

ОСОБА_1 указує на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Заява ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 357, 358 ЦПК України.

Згідно зі статтею 360 ЦПК України є підстави для відкриття провадження у справі.

У порядку підготовки справи до розгляду необхідно витребувати справу.

Керуючись статтями 353-360, 3601 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відкрити провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення штрафу.

Витребувати матеріали зазначеної цивільної справи з Оболонського районного суду м. Києва, якому слід надіслати їх до Верховного Суду України не пізніше трьох робочих днів з дня надходження цієї ухвали.

Доручити відповідним фахівцям Науково-консультативної ради при Верховному Суді України підготувати науковий висновок щодо норми права, яка неоднаково застосована судами касаційної інстанції.

Особам, які беруть участь у справі, надіслати копію ухвали та копію заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко