АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3009/16 Справа № 204/6924/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н.В. Доповідач - Городнича В.С.
Категорія
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,
ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом по вищевказаній справі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у 2008 році вона познайомилась з ОСОБА_3 . Відразу після знайомства вони покохали один одного та вже з 08 березня 2009 року стали проживати разом, як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільний бюджет та господарство. У грудні 2009 року вони з ОСОБА_3 переїхали до іншої квартири АДРЕСА_2 . 16 травня 2014 року, на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», ОСОБА_3 був призваний до лав збройних сил України на військову службу до військового батальйону Територіальної оборони. ОСОБА_3 пообіцяв їй, що після закінчення Антитерористичної операції вони укладуть шлюб. За кошти сімейного бюджету вони разом з ОСОБА_3 придбали йому все військове спорядження. 29 серпня 2014 року, під час виконання свого обов`язку, ОСОБА_3 помер. Поховання та всі пов`язані з цим витрати здійснені за власний рахунок позивача. Для отримання грошової компенсації, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ОСОБА_2 необхідно встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Враховуючи вищевикладене та відсутність можливості в позасудовому порядку вирішити дане питання, позивач просила суд встановити факт її проживання з чоловіком з дня, коли рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною набрало чинності з 26 березня 2011 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено та встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу в період з 26 березня 2011 року по 29 серпня 2014 року.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року було доповнено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 487,20 грн.

Не погодившись з вказаними рішеннями, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2004 року, який рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З 08 березня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу по ІНФОРМАЦІЯ_3 день смерті ОСОБА_3 ..

Згідно довідки Бабушкінського районного військового комісаріату від 03 червня 2014 року за № 983, на виконання Указу Президента України від 06 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію» громадянин ОСОБА_3 з 16 травня 2014 року був призваний на військову службу до військової частини батальйон Територіальної оборони.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 6357, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу підтверджується фотокартками, з яких вбачається, що позивачка разом із загиблим ОСОБА_3 знаходяться на відпочинку, або святкують свята за одним столом разом.

Зазначені обставини, також, підтвердили свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , допитані, кожний окремо, в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного вище судом першої інстанції в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_8 спільно проживала з ОСОБА_3 як подружжя без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_2 , вони вели спільне господарство, піклувались один про одного, разом проводили вільний час.

Згідно пунктів 1, 2 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції враховував обставини справи, показання свідків та виходив з того, що оскільки шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_1 було розірвано, а створена сім`я між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не суперечить моральним засадам суспільства та нормам законодавства та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо додаткового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року, то ухвалюючи дане рішення суд керувався положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, в даному випадку спір про право виник між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_1 , то суд стягнув судові витрати по справі у розмірі 487 грн. 20 коп. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відповідності до вказаної норми процесуального права.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального та матеріального права, зокрема на необ`єктивність оцінки обставин справи та недостовірність наданих свідками показань, на основі яких ухвалено оскаржуване рішення, то вони є безпідставними, враховуючи той факт, що шлюб між нею та померлим ОСОБА_3 було розірвано рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року, після чого сумісне проживання їх як сім`ї припинилося і ОСОБА_1 не може достовірно знати про подальше приватне життя колишнього чоловіка.

Крім того, як вже зазначалось, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу необхідно позивачу для отримання грошової компенсації, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що жодним чином не порушує майнові права відповідача, як колишньої дружини, а з огляду на те, що звернення до суду з такою вимогою виникло через відсутність можливості в позасудовому порядку вирішити дане питання, то судом цілком обґрунтовано було ухвалено дане рішення.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Також, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» є роз`яснення, при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова