"11" травня 2016 р. Справа № 363/1322/16-ц
УХВАЛА

11 травня 2016 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради Київської області, ПАТ «Дніпрожилбуд», ТОВ «Євробуд 77» та ТОВ «Вишгородміськреконструкція-1», третя особа Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

встановив:

в провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться вказана позовна заява.

У поданій заяві позивачі просять забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,4 га виділену під забудову, а також просять заборонити забудовнику вчиняти на ній будь-які дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України забезпечення позову допускається під час розгляду справи й виключно після відкриття в ній провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно розяснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З мотивів висловлених в заяві, а також з огляду на характер спірних правовідносин, підстави і предмет позову, вагомість поданих доказів і висунутих вимог, не можна дійти висновку, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання договору оренди спірної земельної ділянки недійсним.

У той же час обраний вид забезпечення позову не є повністю співмірним із заявленими вимогами і може призвести до порушення прав відповідачів, незаконного втручання в їх діяльність.

При цьому слід також взяти до уваги презумпцію правомірності правочину згідно ст. 204 ЦК України, який вважається правомірним доки ця презумпція не буде спростована в установленому порядку.

З цих підстав суд не може дійти висновку про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, а тому заява про це задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня отримання її копії шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя