АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1893/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на заочне рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

18 травня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 квітня 2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 19/118/2008-980 на підставі типової форми договору запропонованої відповідачем.

Згідно укладеного договору відповідач зобовязався надати позивачу споживчий кредит в сумі 265 000 грн., а позивач повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Точний розмір відсотків, під які було отримано кредит, в договорі не зазначений, а вказано, що відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 21,69 % річних, тобто остаточний відсоток, який буде застосовуватись до позичальника у кредитному договорі не встановлений.

Позивач вказує, що підписання кредитного договору стало наслідком чисельного порушення норм законодавства та прав позичальника як споживача кредитної послуги з боку відповідача та введення позивача в оману.

Посилаючись на порушення відповідачем ОСОБА_8 України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_7 просив суд визнати недійсним кредитний договір та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом зобовязання ВАТ КБ «Надра» прийняти у ОСОБА_7 суму залишкової заборгованості по кредитному договору, а також повернути ОСОБА_7 отримані платежі у рамках обслуговування кредиту по кредитному договору в розмірі 396 000 грн.

Заочним рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 29 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № 19/118/2008-980, за умовами якого банк надав ОСОБА_9 кредит в сумі 265 000 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом, які розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 21,69 % річних., строком до 05 квітня 2018 року (а.с. 20-21).

03 грудня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, у звязку зі зміною прізвища позичальника. Інші умови кредитного договору залишились без змін (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

З доданих до позовної заяви копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_7 частково здійснював погашення кредиту за вказаним кредитним договором, останній платіж здійснено 31 січня 2014 року (а.с. 19-62). Не заперечує цього факту і позивач.

У позовній заяві ОСОБА_7 вказує, що при підписанні спірного кредитного договору Банком порушено Закон України «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний кредитний договір укладений сторонами за взаємною згодою та у відповідності до вимог ОСОБА_8.

З таким твердженням погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ОСОБА_7 не надано відповідних доказів недійсності вказаних правочинів. Так, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_7 отримав від ВАТ КБ «Надра» кредит в розмірі 265 000 грн. та частково здійснював погашення кредиту, що підтверджує його волевиявлення під час вчинення правочину та реальне настання правових наслідків правочину. Вказані обставини підтверджуються відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи та яким була надана вірна оцінка судом першої інстанції.

Обставини, наведені ОСОБА_7 у позовній заяві та апеляційній скарзі, в тім числі порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», не є підставами, встановленими ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання вказаних правочинів недійсними.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції було повно та обєктивно зясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не впливають на вирішення справи та буди предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :