АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5486/16 Справа № 201/4048/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквадельф»

на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року про відкриття провадження

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквадельф» про поновлення на роботі та визнання рішення загальних зборів недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Аквадельф про поновлення на роботі та визнання рішення загальних зборів недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року зазначену ухвалу скасовано та повернуто справу до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Аквадельф про поновлення на роботі та визнання рішення загальних зборів недійсним.

У апеляційній скарзі ТОВ Аквадельф посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Згідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Колегія суддів вважає, що довод апеляційної скарги щодо порушення вимог ст. 11-1 ЦПК України при новому вирішенні питання щодо відкриття провадження та відповідно ч.1 ст. 21 ЦПК України, у їх сукупності, надають підстави для скасування оскаржуваної ухвали є безпідставним.

Так, ч.1 ст. 21 ЦПК України встановлено заборону участі судді, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Оскаржувана відповідачем ухвала судді про відкриття провадження від 22 березня 2016 року не вирішувала по суті позовні вимоги, а також не є ухвалою про закриття провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, якою первісну ухвалу було скасовано та повернуто справу до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження по справі, не визначено заборон щодо повторного розгляду даного питання тим самим суддею. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначений довод підлягає відхиленню.

Позивач є дійсно зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, у зв»язку з тим, дана територія є тимчасово окупованою, позивач на даний час проживає у м. Дніпро.

Положенням ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» змінено територіальну підсудність розгляду справ. Однак, зазначеним положенням не зобов»язано громадян проживати на тириторії, що підпадає під юрисдикцію судів, що визначені у Законі.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження».

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21.03.2016 року, згідно штампу (а.с.5) позивач вказує місце свого фактичного проживання (перебування): вул. Мільмана 59, м. Дніпропетровськ. На підтвердження зазначеного позивачем надано: довідку про фактичне місце проживання від 27.05.2016 року № 193, яка видана уповноваженою особою ОСОБА_3 Лоц-Кам»янського територіального комітету громадського самоврядування Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.101), Договором найму житлового приміщення від 10 березня 2015 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.25-26), письмовим поясненням ОСОБА_4 (а.с.100), копією паспорта громадянина України, виданого на ім»я позивача 19 березня 2016 року Генічеським РС УДМС України в Херсонській області (а.с.97-99).

Саме письмовими поясненнями власника будинку, де тимчасово проживає позивач, зазначено підстави неможливості здійснити його реєстрацію по фактичному тимчасовому місцю проживання, а саме: вул. Мільмана, 59, м. Дніпро.

Іншими доказами, обставини, що встановлені суддею першої інстанції, не спростовані.

Оскільки, позивач має дійсну реєстрацію місця проживання на території України та довідку про фактичне тимчасове місце проживання у м. Дніпро, а саме: вул. Мільмана, 59, м. Дніпро, яка територіально відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у цивільній справі на підставі ст. 110 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що доводами апеляційної скарги не спростовано докази позивача щодо місця його фактичного проживання у м. Дніпро, та права на звернення до суду за правилами ст. 110 ЦПК України, а тому, колегія суддів вважає, що звернення позивача до суду за місцем його фактичного проживання не порушують права відповідача.

Отже, з врахуванням викладеного та предмету спору, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не порушено правила територіальної підсудності при відкритті провадження у справі. А посилання апеляційної скарги про те, що ухвала судді першої інстанції постановлена з недотриманням правил підсудності не можна взяти до уваги, як необґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача були всі підстави для звернення до суду із зазначеним позовом і саме до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Враховуюче вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року про відкриття провадження постановлена з дотриманням правил підсудності, згідно до вимог норм процесуального права, а тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквадельф» відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року про відкриття провадження залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_5