АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3051/16 Справа № 205/2965/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нижний А. В. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського, Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, про вселення, усунення перешкод та встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась із вказаним позовом, в якому посилалась на те, що вона на підставі свідоцтва від 27 грудня 2014 року є власником 1/3 частини трикімнатної квартири № 21 загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3. Оскільки відповідачі, яким також належить по 1/3 частині даної квартири, перешкоджають їй користуватись належною частиною квартирою, позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд вселити її до вказаної квартири, зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою, а також встановити порядок користування даною квартирою, відповідно до якого їй виділити кімнату площею 13,7 кв.м із прилеглою лоджією; ОСОБА_2 виділити кімнату площею 18,1 кв.м з прилеглим балконом; ОСОБА_4 виділити кімнату площею 12,2 кв.м; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу залишити у спільному користуванні (а.с. 1-3, 126-130).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2, а саме:

виділено у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 13,7 кв.м злоджією площею 1,7 кв.м (0,5*3,4 кв.м); виділено у спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,2 кв.м та житлову кімнату площею 18,1 кв.м з балконом площею 0,8 кв.м (0,3*2,8 кв.м); кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м, коридор площею 5,7 кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м залишено у спільному користуванні всіх власників. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 167-171)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування з прийняттям нового про відхилення позовних вимог (а.с. 178-181).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, дійшов висновку, що було порушено право ОСОБА_3 на користування спірною квартирою, а тому воно підлягає захисту шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою з виділом позивачу окремої кімнати площею 13,7 кв.м із лоджією.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_3, кожному з них на праві приватної власності належить по 1/3 частки у спірній квартирі (а.с. 6-9).

З копії свідоцтва про право власності на квартиру, вбачається, що квартира АДРЕСА_3 має три кімнати, розташована на 6 поверсі 10-поверхового будинку. Житлові кімнати мають площу - 13,7 кв.м, 18,1 кв.м, 12,2 кв.м.

Кімната розміром 18,1 кв.м є прохідною, лише через неї можливо потрапити до кімнати площею 13,7 кв.м.

Також дана квартира має кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, балкон у кімнаті площею 18,1 кв.м та лоджію у кімнаті площею 13,7 кв.м (а.с. 6 зворот).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Визначаючи порядок користування спірною квартирою, суд першої інстанції, виходячи із запропонованого позивачем варіанту, виділив ОСОБА_3 окрему кімнату для проживання у спірній квартирі, а іншим двом співвласникам залишив дві кімнати у загальному користуванні.

Згідно ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною третьою статті 16 ЦК України передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Суд розглядаючи спір щодо визначення порядку користування жилим приміщенням, не взяв до уваги, що за законом всі співвласники квартири мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження своєю частиною власності. Вказаним судовим рішенням порушено права відповідачів, як співвласників квартири, оскільки позивачу надано пріоритет у визначенні кімнати для проживання у спірній квартирі. Якщо дійсно мається спір між співвласниками квартири, то кожен із них, як власник певної її частки, має право на визначення порядку користування квартирою, тобто визначення певної житлової площі та місць загального користування відповідно до частки у спільній частковій власності.

Згідно довідок дільниці № 3 житлово-комунального підприємства у спірній квартирі зареєстровано шість осіб, які мають право на проживання, оскільки не визнані такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Так, згідно довідки № 207 від 11.01.2016 року, в спірному житловому приміщені зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9.(а.с. 131,146).

Крім того, судом не прийнято до уваги, що до кімнати, яка виділена у користування позивача, можливо потрапити лише із прохідної кімнати, яка виділена відповідачу ОСОБА_2 Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися складні стосунки, у зв'язку з чим були їх звернення до правоохоронних органів. Інші варіанти визначення порядку користування спірним житловим приміщенням сторони не обговорювали.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що в даному випадку, встановити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, відповідно до запропонованого позивачем варіанту - неможливо.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині встановлення порядку користування спірною квартирою підлягає скасуванню, з прийняттям нового про відхилення даних вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону, так як суд першої інстанції вірно встановив, що порушене право позивача на користування належним їй майном підлягає захисту, і доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року в частині визначення порядку користування квартирою - скасувати та прийняти в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою - відмовити.

Рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: