Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_6, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 березня 2002 року вона уклала з відповідачем шлюб, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва 13 червня 2014 року. За час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_7.

Вказувала, що під час шлюбу вона з відповідачем придбали майно, яке вона просила поділити наступним чином: поділити порівну майнові права на квартиру АДРЕСА_1; залишити автомобіль Nissan X Trail T31 їй у власність; відповідачу у власність залишити меблі, електротехніку та електротовари, предмети домашнього вжитку, автомобіль Renault Logan на загальну суму 112 706 грн, а також грошові кошти витрачені на облаштування балконів квартири АДРЕСА_2 на загальну суму 13 300 грн, грошові кошти витрачені на відновлювальний ремонт квартири АДРЕСА_2 на загальну суму 31 643 грн, грошові кошти, витрачені на придбання будівельних матеріалів, ремонту та добудову будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, що належить батькам відповідача, на загальну суму 115 196 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя право власності на наступне майно: набір меблів у спальню кімнату, виробник «BRW» (ліжко, матрац, шафа), холодильник «Атлант ХМ 4012-180», пилосос «Samsung», комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок «Vento», клавіатура та миша), кондиціонер S09LHPTLG, домофон «Foptress-237-M», праска «Philips EdsyCare», фен «RoventaPro 2300».

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. 57, 71 СК України, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачем не було доведено факту належності до спільної сумісної власності подружжя майна, в частині поділу якого судом було відмовлено.

Доведення зазначених обставин є обов'язком позивача (ст. 10, 60 ЦПК України), який, за обґрунтованим висновком судів, виконано не було.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик