Справа № 442/7585/15 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/4733/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ванівського О.М., Берези В.І.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника -

ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнуто з відповідачів в користь позивача судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що до спірних правовідносин суд повинен був застосувати норму ч. 2 ст. 109 ЖК України, відповідно до якої виселення громадян з жилого приміщення без надання іншого допускається лише у тому випадку, коли жиле приміщення, передане в іпотеку, було придбане за кредитні кошти, інакше, правових підстав для виселення без надання іншого житла, - немає. Крім того, апелянт звертає увагу на допущення судом порушень норм процесуального закону, оскільки справу розглянуто у відсутності відповідачів без належного повідомлення їх про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідачів в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1, власником якої є позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, виданого 15.05.2015 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 28.04.2015 року (а.с.6-7).

До реалізації квартири з прилюдних торгів в процесі примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, спірна квартира належала на праві власності боржнику (іпотекодавцю) - ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2009 року, укладеного між ним та ОСОБА_10 (а.с.140-141).

Рішення суду про визнання прилюдних торгів недійсними немає, а, отже, позивач є законним власником квартири, жиле приміщення якої має право використовувати для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї (ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України), його право власності на цю квартиру відповідно до ст.321 ЦК України є непорушним і підлягає захисту, як правильно зазначив суд першої інстанції, в порядку ст.391 цього Кодексу, в тому числі, й шляхом виселення з жилого приміщення осіб, які в ньому проживають всупереч волі власника, чим чинять йому перешкоди в користуванні належним на праві власності жилим приміщенням.

Згідно з наданої на вимогу апеляційного суду довідкою про склад сім'ї (а.с.142), в спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_4 (уповноважена) - з 15.07.1987 року, ОСОБА_6 (її син) - з 08.07.1997 року та ОСОБА_7 (її внук) - з 08.07.1997 року.

Отже, відповідачі вселились і проживають в спірній квартирі ще до набуття права власності на неї іпотекодавцем ОСОБА_9

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку», особи, які проживають у жилих приміщеннях, переданих в іпотеку, на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено

до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у

встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

В наданих стороною відповідача довідках відсутні відомості про те, що відповідачі проживають в спірній квартирі, як наймачі, на підставі договору найму.

Крім того, попередній, перед іпотекодавцем ОСОБА_9, власник - ОСОБА_10 придбала спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2008 року.

Отже, відповідачі були зареєстровані в спірній квартирі як члени сім'ї попереднього власника квартири, оскільки договору найму на користування жилим приміщенням немає, а тому їхнє право на користування жилим приміщенням було похідним від права власника на користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом.

Однією з таких підстав для виселення законом передбачено самоправне, тобто без законних на те підстав, зайняття жилого приміщення (ч.3 ст.116 ЖК України).

У відповідності до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, при переході права власності на спірну квартиру до позивача у зв'язку з придбанням квартири з прилюдних торгів в ході примусового виконання судового рішення (ст.346 ЦК України), за відсутності договору найму на спірну квартиру, відповідачі втратили право на користування спірною квартирою внаслідок зміни власника квартири, а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення, як такі, що користуються жилим приміщенням без законних на те підстав.

З урахуванням вказаних вище норм ЦК України, ЖК України та встановленого судом факту зайняття відповідачами спірної квартири без законних на те підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушене право позивача, як нового законного власника спірної квартири, підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме, шляхом задоволення його вимоги про виселення відповідачів із належного йому на праві власності жилого приміщення без надання іншого.

У зв'язку з цим, безпідставними є доводи апелянта про те, що суд повинен був застосувати до спірних правовідносин норму ч.2 ст.109 ЖК України і вирішити питання про надання їм іншого жилого приміщення взамін того, з якого їх виселено, або відмовити у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, не допустивши порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ванівський О.М.

Береза В.І.