Справа № 758/1171/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого-судді - Неганової Н.В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в 2012 році його колишня дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зібрали свої речі та поїхали з квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належить позивачу на праві власності. До цього часу відповідачка з дочкою у квартирі не з'являлися. Дочка ОСОБА_3 по даний час зареєстрована в квартирі за вищевказаною адресою, однак в ній не мешкає. Жодних договорів з відповідачкою позивач не укладав. Тому ОСОБА_1 вважає, що вона втратила право користування належною йому на праві власності квартирою, оскільки була відсутня понад один рік, протягом якого зберігалося за нею право користування житловим приміщенням. Позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Євсютін О.М. позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, просила в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №3-6711, а також довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №24205239 від 14.07.2014 року (а.с.14, 5).

Вказана квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 32 кв. м., житловою площею 18,4 кв.м.

В спірній квартирі зареєстровано дві особи - позивач ОСОБА_1 та його неповнолітня дочка ОСОБА_3, що зазначено в довідці форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» за №5933 від 11.12.2015 року ( а.с. 3).

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.49-копія свідоцтва про народження).

Шлюб між сторонами було укладено 11.03.2009 року, а розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду від 04.09.2014 року (а.с.51-копія рішення).

Позивач в судовому засіданні пояснив, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 в селі Забір»я Києво-Святошинського району Київської області приблизно з 2012 року, конкретніше сказати не може.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що у зв'язку із зловживанням позивачем спиртними напоями в червні 2013 року вона переїхала разом з дитиною в село Забір'я до своїх батьків, де і проживає до цього часу. Дочка ОСОБА_3 навчається в першому класі Забірської загальноосвітньої школи. Позивач дитиною не цікавиться, користуватися дитині квартирою не дозволяє.

В позовній заяві про розірвання шлюбу, а також в суді під час розгляду справи про розлучення ОСОБА_1 стверджував, що ОСОБА_2 разом з дитиною проживають окремо з червня 2013 року (а.с.50,51).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 і неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з червня 2013 року.

Сторони в судовому засіданні пояснили, що речей дитини в спірній квартирі немає.

Житлово-комунальні послуги позивач сплачував спочатку за двох осіб, а в подальшому тільки за себе, про що зазначено у довідці комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 11.12.2015 року за №5937 (а.с.15).

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що за згодою позивача після розірвання у вересні 2014 року між ними шлюбу дитина проживає з нею. Також ОСОБА_2 зазначила, що позивач не запрошував дитину до своєї квартири, комунальні послуги за дитину вона не сплачувала, а також не зверталась до відповідних органів з заявами про перешкоджання дитині користуватися спірною квартирою.

Позивач в судовому засіданні заперечував домовленість з відповідачкою щодо користування дитини спірною квартирою, а відповідачка не надала суду жодних доказів наявності такої домовленості.

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю в селі Забір'я, у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, а тому вона втратила право користування цим жилим приміщенням.

З огляду на викладене, позов в судовому засіданні доведений і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова