Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-франківської області від 21 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_4, та просило звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2008 року в сумі 749326,06 грн на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, виселення відповідачів та інших осіб, що зареєстровані у квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 484000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних з кінцевим терміном 20 липня 2018 року.

Станом на 04 квітня 2013 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 749326,06 коп.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а його спадкоємцем є ОСОБА_3 Таким чином, позивач з урахуванням ст. 1282 ЦК України просив позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2014 до участі у даній справі залучено третю особу без самостійних вимог - ОСОБА_5

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2008 року в сумі 117648,49 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 103,4 м кв., житлова 55,7 м кв., спадкоємцями після смерті власника-іпотекодавця ОСОБА_6, на яку є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (в межах вартості майна одержаного кожним з них у спадщину), шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час продажу нерухомого майна. Стягнуто з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1147 грн. з кожного. В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2008 року, в розмірі 749326,06 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21 липня 2008 року, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 103,4 м кв., житлова 55,7 м кв., спадкоємцями після смерті власника-іпотекодавця ОСОБА_6, на яку є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (в межах вартості майна одержаного кожним з них у спадщину), шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час продажу нерухомого майна. Початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлено у розмірі 564 176,25 грн. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 609 грн. судового збору з кожного. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просив скасувати судові рішення в частині вимог до ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України судові рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оскаржуються, тому не є предметом касаційного перегляду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог частково, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_6 не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, тому наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яким забезпечено вказаний кредит. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір заборгованості визначений банком станом на 04 квітня 2013 року є обґрунтованим, тому неправомірно зменшений місцевим судом, оскільки фактичне виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2010 року не відбулося.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині позовних вимог про виселення та ухвалюючи нове рішення про відмову в їх задоволенні, апеляційний суд, керуючись ст. 109 ЖК УРСР, статтями 39, 40 ЗУ «Про іпотеку» та правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-875цс15, виходив із того, що особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Проте, даних щодо іншого жилого приміщення, яке може бути надано відповідачам позивач не надав.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 21 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитну угоду, за умовами якої позичальнику надано 484000 грн. на придбання земельної ділянки, з виплатою 24% річних, при порушенні сплати - 50 % річних, терміном погашення за договорами про видачу траншів, але не пізніше як до 20 липня 2018 року. Відповідно до копії договору про видачу траншу від 21 липня 2008 року сума траншу становить 484000 грн.

Умовами вищезазначених договорів видача кредиту повинна здійснюватись шляхом видачі готівки через касу, що підтверджується копією касового ордеру.

В матеріалах справи наявна копія додатку № 1 до договору про видачу траншу від 21 липня 2008 року Графік погашення кредиту, відсотків і винагороди (а.с. 19 - 20, 76).

З метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитною угодою 21 липня 2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки за згодою сторін визначена - 564176,25 грн.

Пунктами 16.7.2, 16.10, 18.3, 22 - 23 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язань кредитного договору та смерті іпотекодавця.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 вересня 2010 року, яке набрало законної сили 01 жовтня 2010 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитною угодою від 21 липня 2008 року станом на 07 квітня 2010 року в сумі 631677,57 грн та судові витрати. Згідно постанови ВП № 22666366 від 02 лютого 2011 року закінчено виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду в зв'язку із смертю боржника.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

В зв'язку із неналежним виконанням боржником кредитного зобов'язання, станом на 04 квітня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 749 326,06 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 453100,67 грн, за відсотками - 237 975,22 грн, пеня - 58250,17 грн за період з 03 листопада 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листами від 18січня 2011 року та від 25 травня 2012 року до першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори звернувся з претензією ПАТ КБ «Приватбанк» та 04 березня 2013 року - до ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_6 21 січня 2011 року нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 48/2011. На день смерті спадкоємцями померлого є: колишня дружина - ОСОБА_4, дочка - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_7 та батько - ОСОБА_8 Мати та батько відмовились від спадщини на користь сина (брата померлого) - ОСОБА_5

Відповідно до заповіту від 29 грудня 2006 року ОСОБА_6 заповів спірну квартиру, яка є предметом іпотеки, ОСОБА_4

24 червня 2011 року із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса звернувся брат померлого - ОСОБА_5, вказавши, що приймає всю спадщину після смерті брата.

12 липня 2011 року із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса звернулася дочка покійного - ОСОБА_3, вказавши, що спадковим майном є квартира по АДРЕСА_1, транспортний засіб марки SKODA, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та частки статутних фондів.

12 липня 2011 року із заявою до нотаріуса звернулася колишня дружина ОСОБА_4 про прийняття спадщини за заповітом (від 29 грудня 2006 року № Д-1403), а також із заявою про видачу свідоцтва про право власності.

Судами встановлено, що станом на 10 лютого 2015 року свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям не видавалися.

Згідно довідки від 19 січня 2011 року житлово-експлуатаційного управління в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 20 березня 2009 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2012 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_3 в інтересах якої діяла ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

Ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд всупереч вимогам статей 212 - 214, 303 ЦПК України не встановив належним чином всіх обставин справи, зокрема щодо періоду нарахування заборгованості та її розміру, а також щодо кола осіб, що є відповідачами у справі.

За правилом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Судами встановлено що відповідач у справі (заявник касаційної скарги) ОСОБА_5 є рідним братом померлого, тому його право на спадкування могло б виникнути у другу чергу, у разі відсутності спадкоємців першої черги.

Як встановлено судами вище, спадщину прийняли спадкоємці першої черги: дочка ОСОБА_3 та за заповітом - колишня дружина ОСОБА_4

Отже, вирішуючи спір щодо задоволення позовних вимог до рідного брата спадкодавця - ОСОБА_5, апеляційний суд вказаних вимог закону не врахував, не взяв до уваги, що останній відноситься до другої черги спадкоємців та не навів мотивів, що настала його черга одержання права на спадкування; не зазначив підстав його відповідальності перед банком на рівні із спадкоємцями першої черги.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вищевикладеного не врахував, належним чином не перевірив підстав задоволення вимог про стягнення заборгованості станом на 04 квітня 2013 року до ОСОБА_5

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню в частині вирішення позовних вимог щодо ОСОБА_5 з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в цій частині з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська