АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і в обґрунтування своїх вимог просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитного договором № KIL0AU03395461 від 24 липня 2007 року - в розмірі 48 408.36 євро - здійснити передачу в заклад (володіння) шляхом вилучення ПАТ КБ «Приватбанк» предмету застави: автомобіля Chevrolet, модель Epica, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути солідарно з відповідачів 10 000,00 грн.; з відповідачки ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу, не надано оригінали кредитної справи для огляду в судовому засіданні, що перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки суд дійшов його з порушеннями норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, рішення відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № KIL0AU03395461 від 24 липня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 28 928,40 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 липня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_2 умов зазначеного кредитного договору заборгованість за нею станом на 18 лютого 2013 року склала 48408,36 євро, що за курсом 10,65 відповідно до повідомлення НБУ від 18 лютого 2014 року складає 515 581,61 грн., яка складається з:

- 19901,27 євро - заборгованості за кредитом;

- 12737,20 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 465,23 євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 14 304,66 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 24 липня 2007 року був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким в заставу надано автомобіль: Chevrolet, модель Epica, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності останній.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 23 договору застави, також передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, в випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 18 лютого 2013 року утворилась заборгованість перед позивачем на суму 48408,36 євро, що за курсом 10,65 відповідно до повідомлення НБУ від 18 лютого 2014 року складає 515 581,61 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зі змісту п. 34.5 договору застави вбачається, що сторони визначили заставну вартість предмету застави у розмірі 131720,00 грн., що еквівалентно 19145,00 євро.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України передбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону У країни «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Таким чином, звернення стягнення на предмет застави та передача предмета застави у заклад банку в разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов'язань відповідає умовам договору застави та вимогам закону, а відтак позовні вимоги банку підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не надано докази саме видачі кредиту та відсутності детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки це спростовується матеріалами справи.

На аркушах справи 10-11 знаходиться належним чином завірена копія кредитного договору від 24 липня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, а на аркушах справи 5-6 знаходиться розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, також належним чином завірений. Вказані документи ніким не ос- порені та не спростовані, а згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики. Однак спірний кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11.07.2012 року №6-63цс12.

Не можна, також, погодитися з висновком суду першої інстанції стосовно нікчемності договору застави автомобіля від 24.07.2007 року через відсутність нотаріального посвідчення, оскільки це не відповідає дійсним обставинам справи, бо вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко С.С. за реєстровим №5118, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору застави автомобіля (а.с. 12).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в недостатньо повному обсязі з'ясував обставини справи, перевірив доводи позивача та дав їм неналежну правову оцінку, внаслідок чого ухвалив рішення, з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального та матеріального права цілком обґрунтовані та підлягають задоволенню, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення- скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо позовних вимог в частині до ПАТ «Акцент-Банк», слід зазначити, що відповідно до ст. 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ у справі №6-1737цс15 від 18 листопада 2015 року.

У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк»

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити та передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави, а саме належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль Chevrolet, модель Epica, рік випуску - 2007, тип - ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі - НОМЕР_1, реєстраційний номер - НОМЕР_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIL0AU03395461 від 24 липня 2007 року на суму 48408,36 [Євро], яка складається з:

-19901,27 [Євро] - заборгованість за кредитом;

-12737,20 [Євро] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1465,23 [Євро] - заборгованість по комісії за користування кредитом;

-14304,66 [Євро] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, з наданням Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Провадження по справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості - закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова