РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді Кривич Ж.О.,

при секретареві Стецик Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчуці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2011 року між АТ «Златобанк» (надалі по тексту позивач, банк) та ОСОБА_1 (надалі по тексту відповідач1, позичальник, ОСОБА_1В.) укладено кредитний договір № 265/11/Z.

Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 48 910, 00 грн. на споживчі цілі, позичальник зобовязаний погасити кредит в строк не пізніше 31.05.2012 року.

Пунктом 1.4. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 15% річних.

Між сторонами укладалися додаткові угоди, відповідно до умов яких сторони встановлювали строк повернення кредиту, останній 31.05.2015 року.

В забезпечення належного виконання умов договору між банком та позичальником, 01.06.2011 року АТ «Златобанк» уклав договір поруки № 365/11/Z/S-1 (надалі договір поруки) з ОСОБА_2 (надалі по тексту поручитель, відповідач2).

Відповідно до умов якого поручитель та боржник відповідають перед банком, як солідарні боржники своїх боргових зобовязань.

Відповідачі свої зобов'язання за договором не виконали. Тому позивач змушений звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів.

Позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 27 697, 55 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що належним чином виконувала взяті на себе зобовязання до початку ліквідації банку. В 2015 році розраховувала на реструктуризацію і поступове погашення боргу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомляла, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, 01.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 265/11/Z.

Згідно пункту 1.1, 1,2, 1.3.1, 1.3.2, 1.4. Кредитного договору банк надав відповідачу1 кредит в розмірі 48 910,00 грн., кредит надано на споживчі цілі, строк кредиту з 01.06.2011 року по 31.05.2012 року, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 31.05.2012 року, якщо тільки за домовленістю сторін на підставі відповідної додаткової угоди не встановлений інший термін повернення кредитних коштів, а також за користування кредитом позичальник сплачує проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, розмір встановлюється 15% річних.

Між сторонами укладалися додаткові угоди, якими продовжувався строк повернення кредиту, останній строк, який сторони погодили це 31.05.2015 року.

В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору, поручитель поручається перед кредитором та зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань.

Пунктом 1.2 договору поруки встановлена солідарна відповідальність відповідачів перед банком.

Отже, банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу1 кредитні кошти на умовах передбачених кредитним договором.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Станом на 20.07.2015 року заборгованість за кредитним договором № 265/11/Z становить 27 679, 55 грн., яка складається з:

-20 468, 61 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом);

-415, 85 грн. заборгованість за процентами;

-1 710,04 грн. пеня;

-5 000, 00 грн. штраф за неналежне виконання зобовязання;

-85,05 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України.

Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 27 679 грн. 55 коп..

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір по 138 грн. 40 коп. з кожного відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525- 526, 549 552, 611-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 57-60, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк», ідентифікаційний номер 35894495 заборгованість за кредитним договором № 265/11/Z від 01.06.2011 року в сумі 27 679 грн. 55 коп. (двадцять сім тисяч шістсот сімдесят девять гривень 55 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 138 грн. 40 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 138 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя