Справа № 357/4553/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: Яблунівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 28.10.2004 року померла її матір ОСОБА_4, 13.05.2006 року помер батько ОСОБА_5, після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з 2-х земельних ділянок, розташованих на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, площею 2,24 га кожна, спадкоємцями першої черги є позивач та її брати, 19.04.2006 року батько склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачу, а братів прав на спадщину лишив, але вони подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини 10.08.2007 року та 29.08.2007 року, один із братів ОСОБА_6 помер 27.05.2010 року, не оформивши свої спадкові права. Позивач не подавала заяву про прийняття спадщини, оскільки ще за життя батько все майно подарував їй, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці Лісовій,40 в селі Яблунівка та земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування вказаного будинку, про наявність іншого спадкового майна вона дізналася тоді, коли випадково знайшла сертифікати на земельні частки /паї/ на імя матері та батька. Постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. А тому позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 13 травня 2006 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що позивач знала про наявність у батька та матері сертифікатів на земельні частки /паї/, їй батько подарував будинок та земельну ділянку, а вони з братом подали заяви до нотаріальної контори для того, щоб успадкувати земельні частки /паї/.

Представник 3-ї особи - Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника 3-ї особи, в якому вказано також на те, що Яблунівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову.

За ухвалою суду від 05.07.2016 року до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_3, який є спадкоємцем померлого ОСОБА_6.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення всіх осіб, які приймали участь у справі, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2004 року померла ОСОБА_4, а 13.05.2006 року помер ОСОБА_5, які постійно проживали та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копіями свідоцтв про їх смерть /а.с.6-7/, не заперечується особами, які беруть участь у справі.

Згідно довідки Яблунівської сільської ради Білоцерківського району в матеріалах спадкової справи після смерті ОСОБА_5 № 318/2007, копію якої надано суду Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 до дня смерті проживав і був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, за цією адресою на день смерті спадкодавця ніхто не зареєстрований, не проживав та не проживає /а.с.38/.

З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2016 року ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів ОСОБА_1, а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 прав на спадщину лишив, що слідує з копії заповіту, посвідченого секретарем Яблунівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 46 /а.с.9/.

А 12.05.2006 року між ОСОБА_5, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_1 було укладено договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, згідно яких у власність ОСОБА_1 передано житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вулиці Лісовій,40 в селі Яблунівка Білоцерківського району Київської області та земельну ділянку площею 0,467 га за вказаною адресою, яка призначена для обслуговування будівель і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що стверджується копіями договорів дарування, які посвідчено державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрах за № 2-975 та № 2-977 /а.с.10-11/.

Як встановлено судом, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 входить земельна частка /пай/ в КСП ім. Щорса розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку /пай/ РН № 368641, який зареєстровано 27.12.2002 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 875, що слідує з копії цього сертифікату /а.с.13/; також ОСОБА_5 в порядку ст.1268 ЦК України успадкував після смерті дружини ОСОБА_4 право на земельну частку /пай/ в КСП ім.Щорса розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, право на яку посвідчено сертифікатом на імя ОСОБА_4 КВ № 0121632, який зареєстровано 26.12.1996 року за № 343, про що свідчить копія сертифіката /а.с.12/.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами ст.ст.1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачу було відмовлено державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 в оформленні спадкових прав за заповітом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, померлого 13.05.2006 року, та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не прийняла спадщину в установлений законом строк.

Наведене стверджується копією постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2016 року № 652/02-31 /а.с.18/.

За ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Представник позивача просить суд визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як розяснено в цьому пункті вказаної Постанови Пленуму, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 прийняли його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_6, подавши заяви про прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори 10.08.2007 року, що вбачається з копій їх заяв в матеріалах спадкової справи /а.с.34/.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2007 року по справі № 2-4442/2007 /а.с.35/ ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було визначено додатковий строк до 04 вересня 2007 року для подання заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

З тексту цього рішення вбачається, що ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні, позов визнавала.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, не оформивши своїх спадкових прав на майно після смерті батька, помер 27.05.2010 року, а спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_3, що вбачається з копії спадкової справи, яку було надіслано на запит суду Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області /а.с.62-86/.

В ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказується, зокрема, на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. Так, поважними визнаються: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як встановлено судом, позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений шестимісячний строк, як на причину поважності пропуску цього строку позивач та її представник посилалися на те, що позивач дізналася випадково про наявність вказаного вище спадкового майна та була необізнана щодо строку прийняття спадщини.

В постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15 висловлено правову позицію стосовно того, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, про наявність спадкового майна, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, та обставина, що позивач не знала про наявність спадкового майна або була необізнана щодо строку подання заяви про прийняття спадщини, не може вважатися поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, як встановлено судом і вказано вище, позивач була присутня в судовому засіданні в 2007 році, коли вирішувалося питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини за позовом її 2-х братів, тобто, вона знала про те, що є інше спадкове майно після смерті батька, яке він їй не подарував, також вона мала можливість і могла дізнатися про порядок оформлення спадщини.

Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, приймаючи до уваги наведені вище обставини, правові позиції Верховного Суду України, суд дійшов до висновку, що позивач пропустила строк для оформлення спадщини без поважних причин, оскільки жодних причин, які були б пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача подати заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, в судовому засіданні не встановлено, таких доказів суду не надано.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано доказів того, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, на що вказано вище в рішенні, а тому позов є необґрунтованим.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України , ст.ст. 10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_10