Кодимський районний суд Одеської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 503/264/16-ц
Провадження №2/503/261/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника позивачів ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі Одеської області в режимі відеоконференції з Приморським районним судом м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" про стягнення грошових коштів за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Кодимського районного суду Одеської області з позовами до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» (юридична адреса: Одеська область, Кодимський район, с.Пиріжна, ) про стягнення боргу за договорами позики.

В поданих до суду позовах позивачі вказали, що впродовж 2008-2015 р.р. кожен з них уклав з відповідачем договори позики, відповідно до яких вони позичили відповідачеві грошові кошти в обумовлених договорами розмірах.

Так, позивачем ОСОБА_1 з відповідачем було укладено сім таких договорів, а саме: 21 вересня 2008 року про позику 25000 грн.; 10 жовтня 2009 року про позику 30000 грн.; 15 березня 2010 року про позику 20000 грн.; 14 березня 2011 року про позику18000 грн.;13 лютого 2012 року про позику 18000 грн.; 15 квітня 2013 року про позику 22000 грн. та 07 липня 2015 року про позику 112500 грн.

Позивачем ОСОБА_2 з відповідачем був укладений договір від 07 червня 2015 року про позику 110000 грн.

Позивачем ОСОБА_3 з відповідачем були укладені договори від 07 травня 2015 року про позику 30000 грн.; від 18 травня 2015 року про позику 120000 грн.; від 25 червня 2015 року про позику 30000 грн.

Позивачем ОСОБА_4 з відповідачем було укладено договір від 31 лютого 2015 року про позику 12000 грн.; договір від 24 квітня 2015 року про позику 50000 грн.; договір від 30 квітня 2015 року про позику 28000 грн.; договір від 08 травня 2015 року про позику 5000 грн.; договір від 18 травня 2015 року про позику 10000 грн.; договір від 26 травня 2015 року про позику 4420 грн.; договір від 27 травня 2015 року про позику 3500 грн.; договір від 03 червня 2015 року про позику 46250 грн.; договір від 30 червня 2015 року про позику 45000 грн.

Ухвалою суду від 21 липня 2016 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до СТОВ «Перемога» про стягнення боргу за договорами позики від 21 вересня 2008 року в сумі 25000 грн.; від 10 жовтня 2009 року в сумі 30000 грн.; від 15 березня 2010 року в сумі 20000 грн.; від 14 березня 2011 року сумі 18000 грн.; від 13 лютого 2012 року в сумі 18000 грн. та від 15 квітня 2013 року в сумі 22000 грн. за заявою позивача відповідно до пункту 5 частини 1 статті 207 ЦПК України залишені без розгляду.

В судовому засіданні кожен з позивачів свій позов підтримав та наполіг на його задоволенні, стверджуючи, що відповідач у визначений сторонами у договорах позики строк не виконав своє зобовязання та не повернув борг.

Представник всіх позивачів ОСОБА_5 (адвокат, діє відповідно до укладених з позивачами договорів про надання правової допомоги а.с.19,34,97,98) заявлені позови підтримав та, з огляду на доведеність факту невиконання відповідачем боргових зобовязань, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник СТОВ «Перемога» ОСОБА_7 (діє на підставі виданої директором СТОВ «Перемога» довіреності а.с.99) заявлені позивачами вимоги не визнала, вказавши, що отримання СТОВ «Перемога» позик від позивачів не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Так, наявні у відповідача документи про рух грошових коштів через банківські установи не містить жодних відомостей про зарахування на рахунок підприємства вказаних у наданих позивачами договорах позики коштів.

Надані ж позивачами в якості доказів боргових відносин квитанції до прибуткових касових ордерів не можуть бути належним доказом отримання відповідачем позик, оскільки заповнені з порушенням вимог закону.

З цих підстав у задоволені позовів всіх позивачів просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Стаття 10 та частина 1 статті 60 ЦПК України зобовязують кожну сторону (якою відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України є позивач та відповідач) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до статті 61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному зясуванню всіх обставин справи.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами законодавства. Підставами виникнення цих цивільних прав та обовязків, окрім іншого, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 ст.11 ЦК України).

Так, за змістом частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

При цьому, зміст правочину не можу суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 ЦК України).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі та їх представник в судовому засіданні стверджували, що кожен з позивачів уклав з відповідачем ряд договорів позики за умовами яких надав відповідачеві в борг грошові кошти.

На підтвердження вказаних вимог позивачі надали до суду оригінали договорів позик та квитанції до прибуткових касових ордерів.

Так, позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надав до суду укладений зі СТОВ «Перемога» договір позики від 07 липня 2015 року про позику строком до 30 вересня 2015 року грошових в сумі 112500 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера №36 від 07 липня 2015 року (а.с.12, 14).

Позивач ОСОБА_2 надав до суду укладений зі СТОВ «Перемога» договір від 07 червня 2015 року про позику строком до 30 вересня 2015 року грошових коштів в сумі 110000 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера №29 від 17 червня 2015 року (а.с.28, 29).

Позивач ОСОБА_3 надала до суду укладені з відповідачем договори від 07 травня 2015 року про позику строком до 30 вересня 2015 року 30000 грн. (а.с.43); від 18 травня 2015 року про позику строком до 30 вересня 2015 року 120000 грн. (а.с.44); від 25 червня 2015 року про позику 30000 грн.(а.с.45), а також квитанції до прибуткових касових ордерів №17 від 07 травня 2015 року, №19 від 18 травня 2015 року та №30 від 25 червня 2015 року (а.с.46).

Позивачем ОСОБА_4 надано укладені зі СТОВ «Перемоаг» договір від 31 лютого 2015 року про позику 12000 грн. (а.с.61); договір від 24 квітня 2015 року про позику 50000 грн. (а.с.62); договір від 30 квітня 2015 року про позику 28000 грн. (а.с.63); договір від 08 травня 2015 року про позику 5000 грн. (а.с.64); договір від 18 травня 2015 року про позику 10000 грн. (а.с.65); договір від 26 травня 2015 року про позику 4420 грн. (а.с.66); договір від 27 травня 2015 року про позику 3500 грн. (а.с.67); договір від 03 червня 2015 року про позику 46250 грн. (а.с.68); договір від 30 червня 2015 року про позику 45000 грн.(а.с.59), а також квитанції до прибуткових касових ордерів №22 від 17 травня 2015 року, №27 від 03 червня 2015 року, №35 від 30 червня 2015 року, №№18, 20 від 08 травня 2015 року, №21 від 26 травня 2015 року, №13 від 24 квітня 2015 року, №16 від 30 квітня 2015 року та №12 від 31 березня 2015 року (а.с.70-71). Строк повернення боргу 30 вересня 2015 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошових коштів.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права (Постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, справа №6-63цс13).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно із частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлений документ, який посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачами надані до суду укладені зі СТОВ «Перемога» договори позик.

Ці договори укладені в письмовій формі, місять істотні умови позики (зокрема - суму позики, строк її повернення, права та обовязки сторін, спосіб вирішення спору тощо), скріплені підписами від імені позикодавців та позичальника, скріплені печаткою останнього.

Факт передачі грошових коштів позичальнику підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, які також містять підписи позикодавців та позичальника, скріплені печаткою товариства.

Заперечуючи проти належності та допустимості наданих позивачами квитанції до прибуткових касових ордерів, представник відповідача в судовому засідання зазначила, що ці квитанції складені з порушенням Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України №637 від 15 грудня 2004 року, зокрема: в товаристві була відсутня спеціально обладнана каса; у квитанціях не вказано код товариства; не вказано рахунку бухгалтерських проводок по касі; печатка товариства поставлена тільки на квитанції, а повинна ставитись на лінії відрізу на приходному касовому ордері та частиною на квитанції.

Водночас, судом на підставі наданих суду виписок з банківських рахунків встановлено, що 07 липня 2015 року на рахунок СТОВ «Перемога» надійшли грошові кошти в сумі 112500 грн., що підтверджує факт укладення між позивачем ОСОБА_1 та СТОВ «Перемога» договору позики від 07 липня 2015 року, відповідно до якого СТОВ позичило у цього позивача грошові кошти в сумі 112500 грн., а також факт передачі позивачем відповідачеві зазначених грошових коштів та їх оприбуткування відповідачем (а.с.155).

Окрім цього, на підставі цих же банківських виписок судом встановлено, що 17 червня 2015 року на банківський рахунок СТОВ «Перемога» надійшли грошові кошти в сумі 110000 грн., що підтверджує факт укладення між позивачем ОСОБА_2 та СТОВ «Перемога» договору позики від 17 червня 2015 року, відповідно до якого СТОВ позичило у цього позивача грошові кошти в сумі 110000 грн., а також факт передачі цим позивачем відповідачеві зазначених грошових коштів та їх оприбуткування відповідачем (а.с.156зв).

На підставі цих же банківських виписок судом встановлено, що 07 травня 2015 року на банківський рахунок СТОВ «Перемога» надійшли грошові кошти в сумі 30000 грн., 18 травня 2015 року в сумі 130000 грн. та 25 червня 2015 року в сумі 30000 грн., що підтверджує факт укладення між позивачем ОСОБА_3 та СТОВ «Перемога» договорів позики від 07 та 18 травня 2015 року та від 25 червня 2015 року, а також факт передачі позивачем відповідачеві зазначених грошових коштів та їх оприбуткування відповідачем (а.с.153, 158зв).

На підставі цих же банківських виписок судом встановлено, що 18 травня 2015 року на банківський рахунок СТОВ «Перемога» надійшли грошові кошти в сумі 130000 грн., 26 травня 2015 року в сумі 4420 грн., 27 травня 2016 року в сумі 3500 грн., 03 червня 2015 року в сумі 46250 грн., що підтверджує факт укладення між позивачем ОСОБА_4 та СТОВ «Перемога» договорів позики від 18, 26 та 27 травня 2015 року та від 03 червня 2015 року, а також факт передачі позивачем відповідачеві зазначених грошових коштів та їх оприбуткування відповідачем (а.с.153, 154, 156зв).

При цьому, надходження зазначених грошових коштів на рахунок відповідача через бухгалтера СТОВ ОСОБА_8 від платника СТОВ «Перемога», не спростовує факту зарахування цих коштів на рахунок товариства.

Окрім цього, Колегія суддів Верховного Суду України, розглядаючи справу за позовом вкладника банківського вкладу до банківської установи, в постанові від 06 квітня 2016 року у справі №6-352цс16, вказала, що отримання уповноваженим представником банку від вкладника грошових коштів та їх подальше оприбуткування з порушенням вимог закону, є свідченням виникнення між вкладником та банком відповідних правових відносин, оскільки з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк стає їх власником.

Суд вважає можливим застосувати вказаний правовий висновок суду касаційної інстанції у цій цивільній справі, оскільки обставини справи, в якій він зроблений, тотожні з обставинами цієї цивільної справи.

Отже надані позивачами договори позики та квитанції до прибуткових касових ордерів визнаються судом документами, які підтверджують як факт укладення сторонами договорів позики, так і умови цих договору, а також засвідчують факт отримання відповідачем від кредиторів грошових сум, зазначених в цих договорах.

Відтак, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочинів виникли відповідні цивільні права та обовязки.

У відповідності зі статтею 509 ЦК України в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Крім цього, частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відтак, обовязком відповідача є повернення боргу позивачам в обумовлений сторонами строк, а тому стягненню зі СТОВ «Перемога» підлягає:

- на користь позивача ОСОБА_1 - 112500 грн. за договором позики від 07 липня 2015 року;

- на користь позивача ОСОБА_4 - 12000 грн. за договором позики від 31 лютого 2015 року; 50000 грн. - за договором позики від 24 квітня 2015 року; 28000 грн. за договором позики від 30 квітня 2015 року; 5000 грн. за договором позики від 08 травня 2015 року; 10000 грн. за договором позики від 18 травня 2015 року; 4420 грн. за договором позики від 26 травня 2015 року; 3500 грн. за договором позики від 27 травня 2015 року; 46250 грн. за договором позики від 03 червня 2015 року; 45000 грн. за договором позики від 30 червня 2015 року, а всього - 204170 грн.;

- на користь позивача ОСОБА_2 110000 грн. за договором позики від 17 червня 2015 року;

- на користь позивача ОСОБА_3: 30000 грн. за договором позики від 07 травня 2015 року; 120000 грн. - за договором позики від 18 травня 2015 року; 30000 грн. за договором позики від 25 червня 2015 року, а всього - 180000 грн.

При цьому, відповідачем всупереч вимог статей 10,11 та 60 ЦПК України у встановленому законом порядку не доведено своє заперечення проти позовів в частині відсутності між сторонами правових відносин, виниклих внаслідок укладення договорів позики (боргових відносин).

Окрім цього, у звязку із задоволенням позову, відповідності з вимогами частини 1 статті 88 ЦПК України стягненню зі СТОВ «Перемога» на користь ОСОБА_1 підлягає 1125 грн. судового збору; на користь ОСОБА_2 - 1100 грн. судового збору; на користь ОСОБА_3 - 1800 грн. судового збору; на користь ОСОБА_4 - 2042 грн. судового збору, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" про стягнення грошових коштів за договорами позики задовольнити.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (с.Пиріжна Кодимського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_1 112500 грн. за договором позики від 07 липня 2015 року.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (с.Пиріжна Кодимського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_4: 12000 грн. за договором позики від 31 лютого 2015 року; 50000 грн. - за договором позики від 24 квітня 2015 року; 28000 грн. за договором позики від 30 квітня 2015 року; 5000 грн. за договором позики від 08 травня 2015 року; 10000 грн. за договором позики від 18 травня 2015 року; 4420 грн. за договором позики від 26 травня 2015 року; 3500 грн. за договором позики від 27 травня 2015 року; 46250 грн. за договором позики від 03 червня 2015 року; 45000 грн. за договором позики від 30 червня 2015 року, а всього - 204170 грн.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (с.Пиріжна Кодимського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_2 110000 грн. за договором позики від 17 червня 2015 року.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (с.Пиріжна Кодимського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_3: 30000 грн. за договором позики від 07 травня 2015 року; 120000 грн. - за договором позики від 18 травня 2015 року; 30000 грн. за договором позики від 25 червня 2015 року, а всього - 180000 грн.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога": на користь ОСОБА_1 - 1125 грн. судового збору; на користь ОСОБА_2 - 1100 грн. судового збору; на користь ОСОБА_3 - 1800 грн. судового збору; на користь ОСОБА_4 - 2042 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Сопільняк О.М.