Справа №442/2619/16-ц
Провадження №2/442/1022/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рихтицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок загальною площею 105,0 кв.м, житловою площею 66,7 кв.м, який знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, село Рихтичі, вул..Молодіжна, № 12, у зв»язку із втратою правовстановлюючого документа.

Позовну заяву мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 12 по вул. Молодіжній в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області. Будинок був приватизований відповідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», про що видано Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 22.01.2002 року на підставі рішення Рихтицької сільської ради за № 85 від 26.01.2001 року.

На початку 2016 року позивач вирішив для підтвердження факту набуття речового права на нерухоме майно внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який згідно ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - є єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав. Саме тоді позивач виявив, що оригінал вищевказаного правовстановлюючого документа втрачений, тому звернувся до відповідача про видачу дублікату. Однак Рихтицькою сільською радою було відмовлено позивачу у такому в звязку з тим, що виконавчим комітетом даного органу місцевого самоврядування не затверджено порядок видачі дубліката свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна у разі втрати, крадіжки або пошкодження оригіналу документа та рекомендовано звернутися до КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО, яке здійснювало державну реєстрацію власності, для отримання необхідних підтверджуючих документів.

КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО видало належно посвідчену копію втраченого правовставлюючого документа з матеріалів інвентаризаційної справи, яка не є дублікатом втраченого Свідоцтва.

Таким чином, у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу та у звязку з неможливістю реалізації свого права власності, позивач змушений вирішувати питання у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності , вказавши про те, що з матеріалами даної справи ознайомлений.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.01.2002 року виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради випливає, що ОСОБА_2 на праві особистої власності належить житловий будинок , який розташовани по вул. Молодіжній, 12 в с. Рихтичі, Дрогобицького району (а/с 4).

З копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по вул. Молодіжна, 12 в с. Рихтичі, Дрогобицького району вбачається, що його власником є ОСОБА_2 (а/с 5-6), такі ж відомості містяться і в довідці № 440 від 25.03.2016 року (а/с 7), де додатково зазначено, що позивачу не видавався дублікат свідоцтва.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, ОСОБА_2 прописаний по вул. Молодіжній, 12 в с. Рихтичі, Дрогобицького району, Львівської області (а/с 3).

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, піддягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно з вимогами ст. 316 ЦК України, право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до п.5 ч.І ст.34 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень-така проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката. Згідно п.9 ч.І ст.34 вищевказаного Закону державна реєстрація власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, якенабрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав нанерухоме майно.

Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року за № 1127, не визначено проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв»язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов до переконання, що позивач своїми доказами довів та переконав суд в достовірності обставин справи та обгрунтованості своїх вимог, позивач позбавлений можливості реалізації свого права власності через втрату правовстановлюючого документу, а тому позов підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212215 ЦПК України, ст.ст. 15, 316, 321, 328, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), право власності на житловий будинок, загальною площею 105,0 кв. м., житловою площею 66, 7 кв. м., який знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, село Рихтичі, вул..Молодіжна, № 12, у зв»язку із втратою правовстановлюючого документа.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя __________________ Нагірна О.Б.