АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Гаврилова О.В.
№22-ц/796/7091/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа №755/9247/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Макєєва Віталія Миколайовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що 02.10.2012 pоку сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «NISSAN Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6 під керуванням ОСОБА_7

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 27.12.2012 pоку закрито кримінальне провадження № 0000342 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у відношенні ОСОБА_7 за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вартість завданого автомобілю «NISSAN Qashqai» збитку складає 16261 грн. 35 коп.

31.10.2012 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» визнала зазначену подію страховим випадком і здійснила виплату страхового відшкодування АТ «Родовід Банк».

Оскільки після виплати страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Українська страхова група» в межах фактичних витрат перейшло право на отримання від винних осіб компенсації виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 16261 грн. 35 коп., ПрАТ «СК «Українська страхова група» просила стягнути зазначену суму коштів з відповідачів в порядку регресу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.01.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група» - Макєєв В.М. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Вказує, що відповідно до довідки про ДТП №9082255, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3

Крім того, в постанові про закриття кримінально провадження, зазначено про невідповідність в діях пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимогам п.п.4.7, 4.10, 4.14 а), г) Правил дорожнього руху України, а саме: пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, в тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; перед виходом на проїзну частину із-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об'єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються: пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнитись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Також постановою про закриття кримінального провадження постановлено за порушення вимог п.п 4,4: 4.10, 4.14 ПДР України пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 притягнули до адміністративної відповідальності.

Представник позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 надійшла заява про перенесення розгляду справи, в якій він просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки він в цей день приймає участь в кримінальній справі, що призначена до розгляду на 09.06.2016 року на 16 год. 45 хв. в Солом'янському районному суді м. Києва.

Колегія суддів відхиляє дане клопотання та вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились, оскільки представником відповідача ОСОБА_8 не надано доказів на підтвердження вказаних обставин та всі інші особи, які беруть участь у розгляді даної справи про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень.

Судом встановлено, що 24.04.2012 pоку між ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування №28-2850-12-00110, відповідно до умов якого ОСОБА_6 застрахувала транспортний засіб марки «NISSAN Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, строком з 01.05.2012 року по 30.04.2013 року.

Як вбачається з довідки №9082255, виданої Відділом ДАІ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду, 02.10.2012 року о 21 год. 37 хв., по пр-ту Тичини, 18 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «NISSAN Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_7, в якій також зазначені відомості про потерпілих пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були травмовані.

03.10.2012 року ОСОБА_6 звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, якою також повідомила про те, що 02.10.2012 року о 21 год. 40 хв. за адресою м. Київ, пр-т Тичини, 18 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди сталось пошкодження автомобіля «NISSAN Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6

Як вбачається зі страхового акту №ДККА-20762 від 31.10.2012 року (а.с.11) та з розпорядження про виплату страхового відшкодування від 01.11.2012 року (а.с.14), кошти в розмірі 16261,35 грн., з яких 1703,24 грн. зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, а 14558,11грн. перераховано на рахунок АТ «Родовід Банк», що підтверджується платіжним дорученням №228 від 01.11.2012 року (а.с 15).

Як вбачається з постанови старшого слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві від 27.12.2012 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000342 від 28.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у відношенні ОСОБА_7 - закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та вирішено за порушення вимог п.п 4,4, 4.10, 4.14 ПДР України пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.04.2012 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, було 12 років, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, виповнилося 13 років.

Згідно з ст.12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 31 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.

Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Обов'язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов'язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров'ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.30, 31 ЦК України та ч.ч.1, 5 ст.1187 ЦК України малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду та передбачено покладення відповідальності за шкоду, яка спричинена малолітньою особою на її батьків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Разом з тим, позивачем позовні вимоги до батьків відповідачів не заявлялися.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують позовні вимоги колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем відшкодовано матеріальну шкоду спричинену саме внаслідок даного ДТП та щодо її розміру. Так, позивачем не було надано ні акту огляду транспортного засобу «NISSAN Qashqai», ні калькуляції вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля.

Судом першої інстанції а також судом апеляційної інстанції позивачу було роз'яснено наслідки надання або ненадання доказів на підтвердження завлених позовних вимог. Представник позивача в суді апеляційної інстанції зазначила, що в матеріалах справи є всі докази на підтвердження вимог та просила ухвалити рішення за наявними в матеріалах справи доказам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Макєєва Віталія Миколайовича - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді