Справа № 686/5224/16-ц
21 квітня 2016 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.,
при секретарі Ленчицькій А.Б.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вироком Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначено їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 100 годин громадських робіт;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 листопада 2015 року вище вказаний вирок залишено без змін.
За вироком суду вчинення злочинів обвинуваченою відбувалось при наступних обставинах:
ОСОБА_3, перебуваючи згідно наказу № 1-К від 24.01.2012 року на посаді методиста приватного вищого навчального закладу «Університет економіки і підприємництва», в період часу з початку січня 2015 року по 05.06.2015 року, шляхом зловживання довірою студентів вищевказаного навчального закладу, отримала від них кошти нібито для оплати за навчання в університеті за другий семестр 2014-2015 навчального року та пропущені у закладі заняття, витрачаючи в подальшому одержані кошти на власні потреби за наступних обставин.
Так, 27.03.2015 р., ОСОБА_3 зателефонувала до неї та під приводом необхідності оплати навчання, скориставшись її довірою, повідомила про перерахування коштів на особистий рахунок ПАТ КБ «Приватбанку» № 5168-7420-1572-0968, на що вона погодилась і того ж дня перерахувала на даний рахунок кошти в сумі 2000 грн.
В квітні 2015 року ОСОБА_3М поблизу овочевого ринку на «Дубово» по вул. Купріна у м. Хмельницькому під приводом необхідної оплати навчання, отримала від неї ще 2150 грн., скориставшись її довірою.
В суді ОСОБА_3 свою вину визнала повністю та показала, що дійсно вона у вказаний вище час за даних обставин отримувала від студентів Університету економіки і підприємництва, які їй довіряли, грошові кошти, нібито для оплати навчання та пропущених занять. В подальшому одержані шахрайським шляхом кошти витрачала на власний розсуд.
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1. ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, інших обставин, які мають значення для справи.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Згідно із ст. 1166 ч. 1 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.08.2015 р. ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначено їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 100 годин громадських робіт;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 листопада 2015 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 25.08.2015 р. залишено без змін.
Судом встановлено, ОСОБА_3, перебуваючи згідно наказу № 1-К від 24.01.2012 року на посаді методиста приватного вищого навчального закладу «Університет економіки і підприємництва», в період часу з початку січня 2015 року по 05.06.2015 року, шляхом зловживання довірою студентів вищевказаного навчального закладу, отримала від ОСОБА_2 кошти в сумі 4150 грн. нібито для оплати за навчання в університеті за другий семестр 2014-2015 навчального року та пропущені у закладі заняття, витрачаючи в подальшому одержані кошти на власні потреби.
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4150 грн. підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо позивачів, членів їх сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 у частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково у сумі 400 грн., враховуючи принцип розумності та справедливості, та те, що позивач зазнала страждань, у зв'язку із вчиненням злочину відносно неї.
Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Суд приходить до висновку, що на користь держави з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір за вимогу про стягнення матеріальної шкоди у сумі 551 грн. 20 коп.
Таким чином, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди у сумі 11,02 грн. (551,20х2:100).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1177 Цивільного кодексу України суд
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) матеріальну шкоду в сумі 4150 (чотири тисячі сто пятдесят) грн. та моральну шкоду в сумі 400 (чотириста) грн., а всього 4550,00 (чотири тисячі пятсот пятдесят) грн.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у сумі у дохід держави у сумі 562,22 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.