У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення суми авансу, пені, суми збитків за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 01 вересня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» (далі - ТОВ «Едельвейс плес»; Товариство) та СПД ОСОБА_4 укладено договір підряду № 01/09/1 ПР, за п. 1.1 якого Товариство (замовник) доручило, а СПД ОСОБА_4 (виконавець) зобов'язався виконати «проектні роботи комплексу багатоповерхових житлових будинків на ділянці по АДРЕСА_1 в м. Одеса» згідно з додатком № 1 до договору, відповідно до якого до складу проектних робіт комплексу багатоповерхових житлових будинків на ділянці за вказаною адресою входить: І) ескізний проект комплексу; ІІ) робочий проект комплексу; ІІІ) узгодження ескізного проекту та містообгрунтування у всіх необхідних інстанціях і державних органах спільно із замовником; ІV) узгодження робочого проекту у всіх необхідних інстанціях і державних органах спільно із замовником.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт складає 1 5000 000 гривень.

За змістом п. 2.2 договору договірна ціна є динамічною та може бути змінена сторонами у випадку внесення змін в об'єми та склад робіт.

15 квітня 2008 року між ТОВ «Едельвейс плес» та СПД ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору підряду від 01 вересня 2006 року, відповідно до умов якої загальна вартість проектних робіт, визначених у п. 1.1 договору, становить 1 625 000 гривень. Крім того, додаток № 1 (склад проектних робіт комплексу багатоповерхових жилих будинків на ділянці по АДРЕСА_1) до договору доповнено пунктом «V», відповідно до якого за вимогою замовника розробити альтернативні архітектурно-будівельні і конструктивні рішень для 10-ти поверхових секцій другої черги будівництва.

За умовами додаткової угоди від 25 жовтня 2010 року, укладеної між Товариством та СПД ОСОБА_4, виконавцю додатково доручено виконання перепроектування окремих елементів конструкцій 16-ти поверхових секцій та визначено загальну вартість додаткових проектних робіт у розмірі 35 000 гривень.

Загальна вартість проектних робіт, визначених у п. 1.1 договору, складає 1 660 000 гривень.

На виконання умов договору Товариство видало ОСОБА_4, у якості авансу, наступні грошові кошти: 19 квітня 2006 року - 3 000 доларів США; 19 липня 2006 року - 3 000 доларів США,13 вересня 2006 року - 50 000 доларів США; 31 березня 2007 року - 20 000 доларів США; 12 квітня 2007 року - 50 000 доларів США; 18 лютого 2008 року - 20 000 доларів США; 17 квітня 2008 року - 5 000 доларів США.

Загалом у якості авансу відповідачу передано 151 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 762 550 гривень згідно офіційного Національного банку України за 2006-2008 роки.

Позивач зазначив, що відповідач виконав обов'язки за договором від 01 вересня 2006 року частково, надавши лише ескізний проект комплексу багатоповерхових житлових будинків на ділянці АДРЕСА_1

У зв'язку з порушенням умов договору, 13 липня 2012 року на адресу СПД ОСОБА_4 направлено претензію № 0307/12ю, в якій запропоновано розірвати договір від 01 вересня 2006 року та повернути отриманий аванс, відповідь на яку не отримано.

Позивач зазначив, що СПД ОСОБА_4 порушено умови договору, а саме не надано Товариству проектно-кошторисну документацію протягом семи днів з дня отримання претензії.

Вважаючи таке порушення істотним, просив суд розірвати договір підряду від 01 вересня 2006 року.

Крім того, позивач зазначив, 27 квітня 2012 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, у зв'язку з чим вважає, що відповідач несе відповідальність за укладеним договором як фізична особа, у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства аванс у розмірі 145 000 доларів США (1 158 985 гривень, виходячи із курсу валют, встановленого Національним банком України на день подачі позову).

У травні 2013 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд розірвати договір від 01 вересня 2006 року, стягнути з відповідача на свою користь аванс у розмірі 151 000 доларів США (1 206 943 гривні, виходячи із курсу валют, встановленого Національним банком України на день подачі уточненої позовної заяви), збитки у розмірі 50 310 гривень, які понесені позивач у зв'язку з накладенням Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та пеню, передбачену п. 4.11 договору за порушення строків виконання робіт за період з 31 липня 2012 року по 30 січня 2013 року у розмірі 122 876 гривень 71 копійки.

У червні 2013 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд розірвати договір від 01 вересня 2006 року № 01/09/1 ПР, стягнути з відповідача на користь Товариства аванс у розмірі 151 000 гривень, що в гривневому еквіваленті складає 762 550 гривень, виходячи з курсу валют, встановленого Національним банком України за 2006-2008 роки, збитки у вигляді витрат на оплату штрафу у розмірі 50 310 гривень та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 31 липня 2012 року по 13 червня 2013 року у розмірі 216 936 гривень 99 копійок.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалено розірвати договір № 01/09/1 ПР від 01.09.2006 р., який укладено між ТОВ «Едельвейс плес» та СДП ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Едельвейс плес» збитки у розмірі 50 310 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Едельвейс плес» пеню у розмірі 216 93699 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «Едельвейс плес» до ОСОБА_4 - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року рішення суду першої інстанції про стягнення суми збитків у розмірі 50 310 грн. скасовано.

В задоволенні позову ТОВ «Едельвейс плес» до ОСОБА_4 про стягнення суми збитків у розмірі 50 310 грн. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ «Едельвейс плес» до ОСОБА_4 про розірвання договору № 01/09/1 ПР від 01.09.2006 р., який був укладений між ТОВ «Едельвейс плес» та ОСОБА_4, стягнення суми пені в розмірі 216936,99 грн., про відмову в позові про стягнення суми авансу залишити без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення суми збитків та ухвалюючи в цій частині нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що за умовами п. 5.1 договору він набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з порушенням умов договору, 13 липня 2012 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія з попередженням про розірвання договору та повернення суми авансу.

Встановивши, що постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності винесена 21 листопада 2012 року, в той час, коли між сторонами договірні відносин були фактично припинені, та врахувавши, що позивач, як замовник об'єкта будівництва, зобов'язаний забезпечити авторський нагляд за будівництвом і самостійно відповідати за порушення у сфері містобудівної діяльності, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат на оплату штрафу.

Вирішуючи спір в частині вимог про розірвання договору та стягнення пені, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач порушив строки надання проектно-кошторисної документації, що є істотним порушенням умов договору, за яке відповідно до п. 4.11 виконавець виплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, розмір якої вірно розраховано судом за період з 31 липня 2012 року по 13 червня 2013 року, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення суми авансу, суди з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 серпня 2014 року № 3736, якою встановлено часткове виконання відповідачем проектних робіт у розмірі 50 % на суму 830 000 гривень від загальної договірної вартості - 1 660 000 гривень, дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня П.О. Гвоздик О.В. Попович