Справа № 2-2956/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.,

при секретарі Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 24.02.2016 року звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дочкою повноліття.

В обґрунтування позову посилалась на те, що має спільну з відповідачем дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між подружжям не склалось, з грудня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені, примирення не можливе та коштів, які отримує позивачка, не вистачає для належного утримання дитини та забезпечення її одягом, продуктами харчування та іншими благами для повноцінного розвитку дитини.

В судове засідання представник позивачки надав заяву, в якій позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів в разі неявки відповідача не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відомостей про постійне місце роботи, доходи та наявність інших утриманців суду не надав.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 08.08.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області було укладено шлюб, актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.08.2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.12.2011 року.

Сімейне життя між подружжям не склалось, з грудня 2015 року сторони проживають окремо, донька проживає разом з позивачкою, спільне господарство сторонами не ведеться, примирення позивачка не прагне, оскільки це буде суперечити її інтересам.

Отже, фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і шлюб підлягає розірванню.

Також згідно зі ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи, те що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, а відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Однак, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини обома батьками.

Між тим, необхідності, викликаної особливими обставинами, а також співрозмірності реальним потребам дитини відповідно до її віку та розвитку, стану здоров'я з розміром аліментів відповідно заявленим вимогами судом не встановлено.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Виходячи з того, що відповідач відомості про дохід та наявність інших утриманців за законом не надав, але як батько зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дочку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 202-205 СК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 08.08.2019 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.08.2009 року, актовий запис № 95, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2016 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: