Справа № 465/4380/15 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/3682/16 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ПАТ «Універсал Банк», 02 липня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4. Просили ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 36 483, 12 доларів США, що еквівалентно 822 003, 47 гривень, вирішити питання судових витрат.

Крім того, 02 липня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачам, а також на кошти, які знаходяться на рахунках останніх.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року заяву ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення позову задоволено частково.

Вирішено з метою забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих на ім»я останніх в межах суми позову 822003 грн. 47 коп.

Ухвалу суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції грубо порушив вимоги закону, а тому така підлягає скасуванню. Покликається на приписи ст. ст. 151, 153 ЦПК України.

Зазначає, що позивачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що відповідачі мають намір відчужувати майно, яке належить їм на праві приватної власності з метою уникнення обов»язку щодо повернення заборгованості за кредитним договором, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що 24 липня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, який не долучено позивачем до позовної заяви, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку в якості забезпечення зобов»язання за кредитним договором квартиру АДРЕСА_1 Я. в м. Львові, загальною площею 47,7 кв. м. Ринкова вартість предмета іпотеки на даний час становить близько 47700, 00 доларів США, звертає увагу на п. 4.1. Договору іпотеки.

Вважає, що у випадку неналежного невиконання відповідачами зобов»язань за кредитним договором, позивач може реалізувати своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року скасувати.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не з»явилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частина третя вказаної статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, серед іншого, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у іншої особи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що в провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року вжито заходи забезпечення позову, а саме, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих на ім»я останніх в межах суми позову 822003 грн. 47 коп.

А відтак, колегія суду вважає, що вірними є висновки суду першої інстанції про те, що оскільки, спір в судовому порядку не вирішено по суті, позивачем обґрунтовано, наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення його прав та законних інтересів, враховуючи те, що вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів з додержанням вимог закону.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 2 п.1, п. 1 ч.1 ст. 312, 313, 314 ч.1 п. 4, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст. 324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.