Справа № 236/915/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Бікезіної О.В.,

за участю секретаря - Плаксіної Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лиман Донецької області цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

20.04.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2016 року в м. Донецьк помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявник ОСОБА_1 займалася похованням померлого ОСОБА_3 За фактом його смерті ОСОБА_4 відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Донецьк було видане свідоцтво про смерть серії ДНР № 018378 від 29.03.2016 року. Оскільки вказане свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику як спадкоємиці після померлого ОСОБА_2 для належного оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після його смерті.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві про встановлення факту смерті просила справу розглянути без її участі (а.с.4), заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с.27).

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно заповіту, посвідченого 15 лютого 2005 року державним нотаріусом другої Донецької нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1-57, ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 ( а.с. 10)

Заявник підтверджує факт смерті ОСОБА_2 лікарським свідоцтвом про смерть № 130 від 31 березня 2016 року, виданим комунальною установою «Міська клінічна лікарня № 2 «Енергетик» м. Донецьк» (а.с 15-16), посмертним епікризом з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1402, складеного 19.03.2016 року та підписаний групою лікарів хірургічного відділення № 2 «Центральної міської клінічної лікарні № 16 м. Донецька» (а.с. 17-18), свідоцтвом про смерть серії ДНР № 018378 від 29.03.2016 року, виданого ОСОБА_4 відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк (а.с. 19).

Заявником надана копія договору замовлення № 174 від 20.03.2016 року про організацію та проведення захоронення, укладений між ОСОБА_1 та КП «Ритуальна служба м. Донецька» (а.с. 20) а також фото з місця поховання ОСОБА_2 (а.с. 21).

Заявник зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зпроханням зареєструвати смерть ОСОБА_2, але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.22).

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для належного оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2М

Суд сприймає надані заявником лікарське свідоцтво про смерть № 130 від 31 березня 2016 року, що видане комунальною установою «Міська клінічна лікарня № 2 «Енергетик» м. Донецьк», посмертний епікриз з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1402, складеного 19.03.2016 року та підписаний групою лікарів хірургічного відділення № 2 «Центральної міської клінічної лікарні № 16 м. Донецька», свідоцтво про смерть серії ДНР № 018378 від 29.03.2016 року, видане ОСОБА_4 відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк, як носії конкретної інформації факту смерті ОСОБА_2, при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявником доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 іншим шляхом.

Досліджені докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником іншими доказами було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті 19 березня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 6, кв.17.

На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст. ст. 3, 8, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 6, кв.17., визнавши датою його смерті 19 березня 2016 року, місцем смерті м. Донецьк Донецької області, Україна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -