АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1194/16 Справа № 175/4457/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що в період з 2004 року по 2007 рік за рахунок спільних коштів подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 збудували домоволодіння за адресою АДРЕСА_1. Між подружжям та відповідачем ОСОБА_2 були домовленості, що на останню буде оформлено земельну ділянку, а будинок вони будуть будувати для їх сім'ї. На підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровської області від 21.10.2003 року ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,042 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та видано на ім'я ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.12.04. В подальшому після побудови будинку, відповідачем було оформлено право власності на вказаний будинок та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_2, видане 05.08.2013 року Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції. 06 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,15 га, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотним М.П. за р.№1263. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 року та Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2014 року їй було відмовлено у визнанні права власності на зазначене домоволодіння в порядку поділу майна подружжя, з огляду на це вона вважає, що це не позбавляє її права звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на підставі фактичної участі у їх з колишнім чоловіком будівництві даного домоволодіння та просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію за участь у будівництві будинку за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3064936,08 грн. та визнати за нею право власності на ? частину вищезазначеного домоволодіння.

Згідно вступної та резолютивної частин рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 червня 1997 року) компенсацію за участь у будівництві домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3 064 936,08 грн.

У визнані за ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 червня 1997 року) права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 - відмовлено.

Згідно повного тексту рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційних скаргах, відповідач та треті особи, отримавши повний текст рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року виправлено описки в повному тексті оскаржуваного рішення та резолютивну частину рішення суду викладено у наступній редакції:

«Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 червня 1997 року) компенсацію за участь у будівництві домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3 064 936,08 грн.

У визнані за ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 червня 1997 року) права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 червня 1997 року) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6090,00 грн.».

Доповнено описову частину рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року по цивільній справі №175/4457/15-ц (провадження №2/175/935/15) за уточненим позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та стягнення грошових коштів, двома абзацами наступного змісту:

«В порушення вимог ст. 60 ЦПК України ОСОБА_5 не надано суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог у частині визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.

Крім того, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 компенсацію за участь у будівництві домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3 064 936,08 грн.».

Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали даної цивільної справи та справи № 2-175/2825/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотін Максим Павлович) про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, скасування реєстрації права власності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, та враховуючи те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року виправлено описку в повному тексті оскаржуваного рішення, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь компенсації за участь у будівництві спірного домоволодіння, суд виходив із того, що кошти, вкладені подружжям у будівництво спірного домоволодіння, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягають застосуванню положення ч.6 ст. 376 ЦК України.

Однак колегія судів не може погодитися з таким висновком, оскільки він суперечить матеріалам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.6 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно вміщене.

Судом встановлено, що 14 жовтня 1989 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу бюро ЗАГС Інгулецької міської ради Дніпропетровської області зроблено запис за №275, прізвище після одруження - дружини ОСОБА_5 (Свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_4, видане бюро ЗАГС Інгулецької міської ради Дніпропетровської області, 14 жовтня 1989 року).

23 травня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано в судовому порядку (Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-4026-2011 провадження №2/419/999/12).

В позовній заяві позивач посилається на те, що будівництво домоволодіння АДРЕСА_1 в період з 2004 року по 2007 рік (у період їх з ОСОБА_3 шлюбу) було здійснено за спільні кошти подружжя.

Проте, наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про належність домоволодіння АДРЕСА_1 матері ОСОБА_3 - відповідачу ОСОБА_2

Земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 1500 кв.м для будівництва житлового будинку було виділено відповідачу ОСОБА_2 рішенням Кіровської селищної ради від 17.08.2003 року у сел.Кіровське. 27.08.2003 року нотаріально посвідчено укладений між виконавчим комітетом Кіровської селищної ради та ОСОБА_2 договір про відведення останній земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Рішенням Кіровської селищної ради від 21.10.2003 року ОСОБА_2 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку, господарчих будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1500 кв.м. Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 видано на ім'я ОСОБА_2 28.12.2004 року ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1. 05.08.2013 року реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, будівництво спірного домоволодіння проводилося на земельній ділянці, яка була відведена саме для цієї мети, а також із затвердженим проектом будівництва, а від так, воно не є самочинним.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення суми грошової

компенсації у розмірі 3 064 936,08 грн., районний суд послався лише на копії накладних та

актів виконаних робіт, наданих позивачкою, на загальну суму 6 129 872,16 грн., виданих на її ім'я, у той же час, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2014 року № 2-175/2825/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотін Максим Павлович) про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, скасування реєстрації права власності позивачу було відмовлено у поділі майна подружжя, визнанні права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння та скасування державної реєстрації права власності.При цьому суди виходили из того, що відповідно до вимог ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між його співвласниками. Між тим, будь-яких правовстановлюючих документів чи доказів належності домоволодіння подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, матеріали справи не містять. Саме по собі надання ОСОБА_5 суду квитанцій про придбання будівельних матеріалів не свідчить про те, що будівництво здійснювалось ОСОБА_5 чи ОСОБА_3 Крім того, квитанції у якості отримувача або покупця містять не їхні, а взагалі прізвища інших осіб, у тому числі, і різних юридичних осіб та підприємців, або ж не містять ніяких (а.с.115-243 т.1,1-150 т.2). Лише декілька з накладних містять прізвище «ОСОБА_5», яке має і сама забудовниця ОСОБА_2 (а.с.53-55,56 т.2). Не свідчить про будівництво ОСОБА_5 спірного будинку і той факт, що у ТОВ «Інститут проектування та експертизи будівництва» 4.04.2013р., після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, нею здійснено замовлення робіт по технічній інвентаризації спірного будинку (а.с.19-35 т.1).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог в даній справі накладні та акти виконаних робіт, колегія суддів встановила, що вони не співпадають з тими накладними та квитанціям на будівельні матеріали, які було подано позивачем ОСОБА_5 під час розгляду її позову про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння та скасування державної реєстрації права власності. Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів про те, що будівництво здійснювалось ОСОБА_5 чи ОСОБА_3

З огляду на вищезазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 компенсації за участь у будівництві домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3064936,08 грн. та судового збору у розмірі 6090,00 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року виправлено описки в повному тексті оскаржуваного рішення та резолютивну частину рішення суду викладено, зокрема, у наступній редакції:

«Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

У визнані за ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 червня 1997 року) права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 - відмовити» відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині в зв'язку з відсутністю предмета оскарження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 компенсації за участь у будівництві домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3064936,08 грн. та судового збору у розмірі 6090,00 грн. - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 компенсації за участь у будівництві домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3064936,08 грн. та судового збору у розмірі 6090,00 грн.

В решті рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року- залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

Е.Л. Демченко