У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення апеляційного суду Київської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБ України) звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 2011 року о 17.10 год. на вул. Васильківській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) між автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобілем «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Автомобіль «Субару» застрахований у позивача відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, який діяв з 23 жовтня 2010 року по 22 жовтня 2011 року.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2012 року відповідача ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП на підставі ст. 124 КУпП України, проте провадження по справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

10 жовтня 2011 року закритим акціонерним товариством «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» складено звіт про матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Субару» у результаті його пошкодження, який складає 20 516 грн 35 коп.

24 квітня 2012 року МТСБ України здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у розмірі 17 096 грн 96 коп.

14 червня 2012 року на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування шкоди у добровільному порядку до 14 липня 2012 року, але у передбачені строки відповідач шкоду не відшкодував, тому з огляду на викладені обставини просив позов задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь МТСБ України 17 096 грн 96 коп. страхового відшкодування. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 січня 2016 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі МТСБ України просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судами установлено, що 29 вересня 2011 року по вул. Васильківській у м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

Автомобіль «Субару» був застрахований в МТСБ України відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 8 жовтня 2010 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2012 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП на підставі ст. 124 КУпП України, проте провадження по справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

24 квітня 2012 року МТСБ України здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у розмірі - 17 096 грн 96 коп.

Пунктом 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 14 квітня 2015 року, страховий випадок стався 29 вересня 2011 року. Оскільки позов заявлено з підстав суброгації до винної особи, перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, тобто, з 29 вересня 2011 року. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності і судом апеляційної інстанції правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.М.Коротун

Т.О.Писана