15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Шиманський В.Й., Кравець В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батьків у вихованні дитини, -
У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батьків у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 спосіб у вихованні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено наступний графік спілкування: І, ІІІ субота місяця з 11:00 год. до 20:00 год. та ІІ, IV неділя місяця з 11:00 год. до 18:00 год. без присутності матері; у інші дні за попередньою домовленістю із ОСОБА_1; щорічний спільний відпочинок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1 Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в участі у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року, ухвалити нове рішення в частині щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1 та відмовити в задоволенні цих вимог.

Справа 753/21869/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7306/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В обґрунтування своїх вимог відповідач ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_7, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матір'ю ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині встановлення щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1

Так, вирішуючи питання про встановлення щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що оздоровлення дитини забезпечуватиме рівномірність прав сторін у вихованні.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Як вбачається із рішення Європейського суду з прав дитини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Так, із висновку служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві адміністрації № 101-977/03 від 03.02.2016 вбачається, що спеціалістами служби у справах у справах дітей Дарницької районної у м. Києві адміністрації 16.01.2016 заслухано думку дитини. Під час бесіди встановлено, що хлопчик не заперечує проти побачень із батьком, однак не бажає ночувати за адресою проживання тата.

Таким чином, встановлюючи щорічний спільний відпочинок позивача з дитиною тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу матері, судом першої інстанції не враховано висновку органу опіки та піклування, чим не дотримано вимог ст. 158 СК України про те, що рішення опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги рішення Європейського суду з прав дитини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», яким прямо визначено, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків, при цьому, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявив бажання ночувати за адресою батька, про що повідомив спеціаліста служби у справах у справах дітей Дарницької районної у м. Києві адміністрації.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в частині визначення щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1, слід відмовити, оскільки рішенням органу опіки та піклування встановлено, що дитина не бажає ночувати за адресою проживання позивача, при цьому, за рішенням Європейського суду інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків, а рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині визначення щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1, в решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог чинного законодавства, є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року скасувати в частині визначення щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині визначення щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалістю два тижні у період канікул або без відриву від навчання без присутності та дозволу ОСОБА_1 - відмовити.

В решті рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: