У Х В А Л А

5 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Олімп» про розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 2 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 2 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року залишила без змін.

У червні 2016 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 627, 651, 652 ЦК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи свої доводи заявниця послалася на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що підстави для розірвання договору оренди землі та зобов'язання орендаря повернути земельну ділянку відсутні, оскільки смерть орендодавця не є підставою для припинення договору оренди землі в односторонньому порядку, а до його спадкоємців разом із правом власності на земельну ділянку переходять і права та обов'язки за договором оренди землі. Зміна умов договору оренди землі або його розірвання здійснюється на підставі законодавства, яке регулює порядок зміни або розірвання такого договору. При цьому судами встановлено, що ОСОБА_4 30 вересня 2014 року направила на адресу відповідача заяву про розірвання договору оренди землі з підстави переходу до неї права власності на передану в оренду земельну ділянку у порядку спадкування за законом. 21 листопада 2014 року позивачка направила на адресу відповідача другу заяву про її згоду на продовження договору оренди землі за умови внесення змін до зазначеного договору щодо збільшення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та збільшення розміру орендної плати. Згідно з умовами договору оренди землі відповідач виконує взяті на себе зобов'язання та сплачує позивачці орендну плату в повному обсязі.

Наданою для порівняння ухвалою від 16 березня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ на підставі частини другої статті 338 ЦПК України скасував ухвалені у справі судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до місцевого суду, оскільки судами порушено норми процесуального права та не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи.

Порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявницею на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Олімп» про розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко