У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 71 885 грн 97 коп., із яких:

- 38 634 грн 37 коп. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 08 липня 2013 року до 27 жовтня 2015 року;

- 25 551 грн 60 коп. - проценти за користування грошовими коштами на умовах договору;

- 7 тис. грн. - моральна шкода, завдана порушенням договору та 700 грн судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 липня 2012 року він надав у борг відповідачу кошти у розмірі 21 815 грн, які останній зобов'язався повернути до 08 липня 2013 року зі сплатою 20 % річних.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання у визначений договором строк, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 54 775 грн, які складається з основної суми боргу - 21 815 грн, 20 % річних від простроченої суми - 14 750 грн, встановленого індексу інфляції за час прострочення зобов'язання - 16 652 грн, 3 % річних - 1 558 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 681 грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних скасовано, в частині стягнення загального розміру заборгованості та судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 52 869 грн 75 коп., із яких: 38 119 грн 75 коп. -сума боргу з урахуванням інфляції, 14 750 грн - нараховані проценти.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 507 грн 73 коп. судового збору в обох судових інстанціях. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 204 грн 46 коп.

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції фактично погодився з висновками суду першої інстанції, скасував рішення в частині стягнення 3 % річних та змінив в частині стягнення загального розміру заборгованості, пославшись на допущену помилку в підрахунках нарахування індексу інфляції.

Висновки апеляційного суду є правильними, відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом правильно застосовані, та з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року у нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П.Штелик