15.07.2016 227/1498/16-ц
11 липня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Здоровиці О.В.
при секретарі Сисенко Ю.В.,
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строку виплати заробітної плати,
В ході судового розгляду позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив залишити без розгляду його вимоги в частині стягнення з Державного підприємства «Артемвугілля» ЄДРПОУ 3227063 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум з 13.11.2014 року по день винесення рішення.
Ухвалою суду від 27.05.2016 року клопотання позивача було задоволено і цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі - в частині позовних вимог щодо стягнення з Державного підприємства «Артемвугілля» ЄДРПОУ 3227063 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум з 13.11.2014 року по день винесення рішення залишено без розгляду.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі (з урахуванням інфляції) і просив задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві. Також зазначив, що він просить стягнути компенсацію втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строку виплати заробітної плати, що передбачено ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з розрахунку по день винесення рішення судом.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений (в матеріалах справи наявне поштове повідомлення, яке свідчить про отримання відповідачем судової повістки на 11.07.2016 року).
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши відповідачу копію рішення суду для відома.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів України про працю.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.06.2008 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Артемвугілля», працюючи у структурному підрозділі «Шахта ім..ОСОБА_2».
12.11.2014 року позивач звільнився з вказаного підприємства за власним бажанням, на підставі ст..38 КЗпП України.
Вишевказані факти підтверджуються копією трудової книжки позивача серія БТ-ІІ № 6749655 (а.с.8-13).
заборгованість по з/платі за серпень 2014 року 47,58 грн
заборгованість по лікарняним листкам за рахунок підприємства 778,42 грн.
Спору щодо розміру не отриманих сум між сторонами немає.
З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що до теперішнього часу відповідач вищевказані суми йому не виплатив. Також зазначив, що заробітну плату відповідач перераховував на його рахунок, відкритий в Приватбанку. На цей же рахунок, взимку, Фондом соціального страхування були зараховані суми, належні йому внаслідок тимчасової непрацездатності.
Відповідно до ст..47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст..116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
заборгованісті по з/платі за серпень 2014 року 47,58 грн
заборгованісті по лікарняним листкам за рахунок підприємства 778,42 грн.
підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення сум компенсації втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строку виплати заробітної плати на підставі ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», то вирішуючи вказане питання суд виходить з такого.
Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427; Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.
Разом із тим статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
За ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», саме підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.
Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.
Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.
Відповідно до п.22 постанови Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року N 13 у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.
Зі змісту позову вбачається, що позивач просить стягнути суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати після звільнення позивача з роботи.
Але, суд проаналізувавши діюче законодавство вважає, що законодавством проведення такої компенсації працівникам підприємством після припинення між ними трудових відносин не передбачено.
Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб, - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати після звільнення позивача слід відмовити, у звязку з тим, що законодавством проведення такої компенсації працівникам підприємством після припинення між ними трудових відносин не передбачено.
Суд вважає, що вимоги про захист порушеного права працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів слід захищати в інший спосіб, - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України.
Крім того суд звертає увагу на те, що до сум, які підлягали виплаті позивачу при його звільненні належать суми за лікарняними листками за рахунок підприємства в розмірі 778,42 грн.
Згідно із пунктами 1 і 2 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 06.05.2001 року (в редакції що діяла в 2014 році) оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі провадиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства.
Компенсація заробітної плати за час хвороби не має постійного характеру, оскільки виплачується лише у разі хвороби робітника і при наявності відповідного страхового стажу.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно із статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).
Виходячи з наведеного, компенсація заробітної плати за час хвороби не є доходом щодо якого може бути застосований Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».
Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст..ст.10,11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строку виплати заробітної плати задовольнити частково.
У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку із порушенням термінів їх виплати відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення, не пізніше трьох днів з дня його проголошення, направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 11 липня 2016 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 15 липня 2016 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця