У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання наказів не законними та їх скасування,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила: поновити їй строк на оскарження наказів директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та від 26 січня 2015 року № 46/О про переміщення ОСОБА_2; визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису четвертого терміналу посади тальмана, яку займала ОСОБА_2; визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/О про переміщення ОСОБА_2; визнати незаконним та скасувати наказ заступника директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 23 квітня 2015 року № 234/0-6 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_2 в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді тальмана четвертого терміналу; стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 лютого 2015 року до часу ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 10 травня 2007 року вона працювала на підприємстві на посаді тальмана 4-го терміналу порту. Вважає накази від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та від 26 січня 2015 року № 46/О про її переміщення незаконними, оскільки було збільшено штат на 3-му терміналі та її було переміщено до іншого структурного підрозділу, що не було обумовлено, укладеним з нею трудовим договором. Позивач вказує, що фактично відбулось не її переміщення, а переведення, про що вона не повідомлялась у встановлений законом строк.

Крім того, позивач зазначала, що вона не виконала незаконний наказ про її переміщення і виходила на роботу на четвертий термінал, де її до роботи на попередньому місці не допускали, заробітну плату не платили.

Водночас позивач вказувала, що звільнення з роботи за наказом від 23 квітня 2015 року № 234/0-6 про припинення трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України вважає незаконним, у зв'язку з тим, що профспілковим комітетом не надано згоди на її звільнення.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року за № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року за № 46/О про переміщення ОСОБА_2

Визнано незаконним та скасовано наказ першого заступника директора підприємства від 23 квітня 2015 року за № 234/0-6 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі тальмана третього терміналу в ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 лютого 2015 року по 03 листопада 2015 року в сумі 73 077 грн 56 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2016 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2015 року в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі тальмана третього терміналу в ДП «Іллічівський морський торговельний порт», стягнення з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді тальмана.

Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, визначений без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших загальнообов'язкових платежів, у сумі 52 172 грн 55 коп.

В решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Іллічівський морський торговельний порт» просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову та прийняти нове в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу. Відмова профспілкового органу згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Відповідно з ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього кодексу, суд може поновити ці строки.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно виходив із того, що між сторонами у справі існували трудові правовідносини. 23 січня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» було прийнято наказ № 28 про зміни в організації виробництва і праці третього терміналу, яким передбачалось ліквідацію з 23 квітня 2015 року структурного підрозділу «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис. 26 січня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» було видано наказ № 33 та 46/О про переміщення працівників (включаючи позивача), яке відбувалося у зв'язку з забезпеченням заходів щодо реорганізації підприємства, а також у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов'язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3-термінал». Позивач відмовилась від переміщення та виходила на роботу на колишнє місце роботи. 23 квітня 2015 року відповідачем було видано наказ за № 234/0 - 12 про звільнення позивача з 27 квітня 2015 року у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Водночас, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач була звільнена без попередньої згоди виборного органу Незалежної профспілки, членом якої вона є.

Крім того, суд першої інстанції правильно виходив із того, що з 02 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року трудовий договір, який діяв між позивачем та відповідачем, продовжував свою дію та не був розірваним, а тому у відповідача не було правових підстав не виконувати свої обов'язки та не нараховувати і не виплачувати позивачеві заробітну плату.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, у не скасованій частині рішення, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про незаконне звільнення позивача з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та необхідність поновлення на роботі і стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновляючи ОСОБА_2 строк на оскарження наказів директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та від 26 січня 2015 року № 46/О про переміщення ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач в правовому плані є необізнаною людиною, а відповідач, ознайомлюючи її з вказаними, наказами не виконав свій обов'язок та не роз'яснив її право на їх оскарження у випадку її незгоди з цими наказами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі тальмана третього терміналу в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_2 була перемішена на роботу тальмана 3-го терміналу, з якої незаконно була звільнена, а третій термінал ліквідовано у зв'язку з передачею державного майна в оренду, позивача необхідно поновити на роботі тальмана у ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, апеляційний суд правильно виходив із того, що нарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу проводиться, виходячи із заробітної плати за два останні повні місці роботи, які передували місяцю звільнення.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів - механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання наказів не законними та їх скасування, за касаційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак