Справа №173/1013/16-ц
Провадження №2/173/602/2016
06.10.2016 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та стягнення моральної шкоди,
В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що спір стосовно дерев почався в неї з відповідачем ще в 2000 році. На територію її земельної ділянки потрапляю корені дерев з земельної ділянки відповідача. Також на її територію заходять гілки дерев, у зв'язку з чим на її території знаходиться опале листя, яблука, голки з ялини. Враховуючи те, що дерева дуже високі і ростуть дуже близько до її межі, вони затіняють значну територію її земельної ділянки та будинку. Окрім того існує небезпека того, що вони можуть впасти на її будинок та завдати шкоду. Намагалася власними силами за допомогою органів місцевого самоврядування зрізати гілки дерев, які на її території, проте відповідач чинив цьому перешкоди, скидав дробину. Окрім того він складує дрова біля її паркану, що створює пожежну небезпеку. До неї неодноразово приходили комісії, складали акти. Проте відповідач ніяк не реагує на це та не усуває перешкоди. Такими знущаннями відповідача їй завдано значну моральну шкоду, оскільки це все триває більше десяти років, у зв'язку з нервовим напруженням значно погіршився стан її здоров'я.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що відповідач добровільно не бажає усувати перешкоди у користуванні майном позивачем, не зрізує гілки дерев. Позивач не має можливості постійно зрізати ці гілки самостійно, оскільки дерева дуже високі, тому їй прийдеться кожного разу наймати робітників, які б це робили, що потягне за собою значні витрати. Захистити порушене право позивача можливе лише шляхом видалення цих трьох дерев, які ростуть на незначній відстані від межі з земельною ділянкою позивача та шляхом очищення протипожежної відстані від межі від дров.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 червня 2006 року є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок не приватизована та знаходиться у позивача в користуванні.
Власником сусіднього домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_3. Що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_2 від 13 травня 2016 року (а.с.62-63).
Актом обстеження земельної ділянки від 17 травня 2016 року, який складений комісією Верхівцевської міської ради встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 ростуть: фруктове дерево абрикос висотою приблизно 8 м на відстані 188 см від межі з ОСОБА_1; фруктове дерево яблуня висотою приблизно 12 м на відстані 160 см від межі ОСОБА_1; хвойне дерево ялина висотою приблизно 16 м на відстані 207 см від межі ОСОБА_1 (а.с.16).
Матеріалами справи, а саме листами Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 27 листопада 2012 року, 21 березня 2013 року, 10 липня 2013 року та 18 травня 2016 року, підтверджується, що гілки з дерев. Які знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_3 перетинають межу із земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с.10, 13, 15, 17).
Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень, його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Частиною 2 ст. 103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок власників (користувачів) земельної ділянки обирати такий спосіб використання земельних ділянок, за яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається якнайменше незручностей.
Суд вважає доведеною ту обставину, що дерева, які ростуть на земельній ділянці відповідача на відстані близько 1,5-2 метри від межі із земельною ділянкою позивача, створюють значні незручності у використанні ОСОБА_1 земельної ділянки, що полягає у затіненні значної частини земельної ділянки, проникнення коріння дерев на земельну ділянку, опалому листі, голок та плодів дерев. Зазначені обставини підтверджуються як поясненнями самого позивача та письмовими доказами. Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем не було надано.
Таким чином, дії відповідача, ОСОБА_3, які полягають у вирощуванні дерев висотою близько 10 метрів, на близькій відстані від межі із земельною ділянкою позивача (близько 2 метрів), на думку суду, не відповідають умовам заподіяння якнайменше незручностей сусіду ОСОБА_1, а тому підлягають припиненню.
При цьому суд приймає до уваги положення ст. 105 Земельного кодексу України, яким передбачено право власників та землекористувачів земельних ділянок відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, проте реалізувати це право позивач не можу саме через дії відповідача, який чинить цьому перешкоди, що підтверджується листом Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 27 червня 2013 року (а.с.14), самостійно зрізати гілки дерев ОСОБА_3 не бажає та всіляко ухиляється від цього, що підтверджується також листами Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 27 листопада 2011 року, 24 грудня 2012 року та 18 травня 2016 року (а.с. 10, 12, 17).
Оцінюючи в цілому ті незручності, які створено позивачу, суд погоджується з доводами позивача про те, що єдиним шляхом відновлення її права повноцінно користуватися земельною ділянкою є видалення цих трьох дерев.
Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що права громадян та юридичних осіб на земельні ділянки можуть бути захищені будь-якими способами, передбаченими законом.
Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України положення зазначеної статті розповсюджуються і на захист прав землекористувача.
У зв'язку з чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про зобов'язання відповідача видалити дерева абрикос, яблуню та ялину, оскільки нею доведено те, що відповідачем не дотримано правил добросусідства, а обраний нею спосіб захисту відповідає способам захисту порушених прав, визначених законом.
Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні нею права користування майном шляхом очищення за власний рахунок відповідача протипожежної відставні, а саме межі з земельною ділянкою позивача від дров, суд приходить до таких висновків.
Загальні вимоги пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна встановлюються Правилами пожежної безпеки, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30 грудня 2014 року (Правила). Ці правила є обов'язковими для виконання, зокрема громадянами України.
Так п. 1.4 Правил протипожежні відстані між будинками, спорудами, відкритими майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування забороняється захаращувати, використовувати для складування матеріалів, устаткування, стоянок транспорту, будівництва та встановлення тимчасових будинків і споруд, у тому числі мобільних (інвентарних) будівель, індивідуальних гаражів. Протипожежні відстані між будинками це відстані, які не дозволяють вогню перекинутися з однією будівлею на іншу. Згідно з п. 1.1 Правил територія об'єктів, ділянок, що межують з житловими будинками, дачними та іншими будинками, протипожежні відстані між будинками, спорудами, майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування повинні систематично очищатися від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя, котрі необхідно регулярно видаляти (вивозити) у спеціально відведені місця. Пунктом 1.18 Правил заборонено розводити багаття, користуватися відкритим вогнем на відстані менше 30 м від будівель та споруд, викидати незагашене вугілля.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України зобов'язані виконувати правила пожежної безпеки. Частиною 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов'язок із забезпечення пожежної безпеки в приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Чинним законодавством передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил протипожежної безпеки, також у випадку виявлених порушень уповноважені органи центральної влади, які здійснють державний нагляд у сфері пожежної безпеки можуть складати приписи, постанови, розпорядження щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань пожежної безпеки.
Повідомленням відділення поліції у м.Верхівцеве від 11 травня 2016 року підтверджується, лише те, що ОСОБА_3, який мешкає за адресою по АДРЕСА_2 зложив дрова на межі із земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с.18). Належних доказі порушення ОСОБА_3 правил пожежної безпеки та притягнення його у зв'язку з цим до відповідальності позивачем не надано. А тому доводи позивача на те, що відповідачем порушено правила пожежної безпеки, на думку суду є лише припущенням, на якому згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України не можу ґрунтуватися доказування.
Окрім того, відповідно до положень ст. ст. 3,4 ЦПК України судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право, свободи чи інтерес особи. При цьому згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов'язок доказування, в чому полягає порушення її прав саме відповідачем. Разом з тим, на думку суду, позивачем не надано доказів порушення її прав відповідачем ОСОБА_3 тим, що він складає дрова на межі з її земельною ділянкою. Так само не надано доказів підстав передбачити можливість порушення її права власності, як це передбачено ч. 2 ст. 386 ЦК України.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні нею права користування майном шляхом очищення за власний рахунок відповідача протипожежної відставні, а саме межі з земельною ділянкою позивача від дров, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, суд приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цивільного права відповідно до положень глави 29 цього кодексу - відповідно до порядку захисту права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Судом встановлено, що права ОСОБА_1 як власника домоволодіння та користувача земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 порушуються ОСОБА_3 як сусіднім землекористувачем, який чинить перешкоди у користуванні майном позивача, не дотримуючись правил добросусідства, а тому є підстави для відшкодування завданої моральної шкоди позивачу.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Враховуючи характер дій відповідача. Глибину душевних страждань позивача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до таких висновків.
Встановлено, що позивач у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви як інвалід ІІ групи (а.с.19). У зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, виходячи її розміру ставок судового збору, визначених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» як за вимоги майнового та немайнового характеру, оскільки позов ОСОБА_1 містить вимоги як майнового так і немайнового характеру, які судом задоволено.
Також судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., надано письмові докази цих витрат (а.с.55,58) та розрахунок витрат (а.с.59,60), а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати на правову допомогу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.103 Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 23, 386 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11,60,79, 88, 212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 її майном шляхом видалення за його власний рахунок фруктового дерева абрикос, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 на відстані 188 см від земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 її майном шляхом видалення за його власний рахунок фруктового дерева яблуня, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 на відстані 160 см від земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 її майном шляхом видалення за його власний рахунок хвойного дерева ялина, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 на відстані 160 см від земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) понесені судові витрати в сумі 1000 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір в дохід держави в сумі 1102 грн. 40 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко