БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/934/16-ц
провадження № 2/361/1130/16
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

12 квітня 2016 р. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 35638/30/к12, укладеним 13.02.2014 р. з відповідачем в загальній сумі 7122,31 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 4547,91 грн., простроченої заборгованості за відсотками у сумі 391,74 грн., а також нараховано пеню за прострочення строку повернення кредиту у сумі 152,55 грн., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 23,77 грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 23,77 грн., штраф у відповідності до п. 6.4 Кредитного договору у сумі 2000,00 грн., мотивуючи тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобовязання за договором, допустив прострочення у платежах, а також не повідомив банк про причини припинення зарахування заробітної плати на поточний рахунок, відкритий у ПАТ «АБ «Експрес-Банк».

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України.

З заяви анкети позичальника, кредитного договору № 35638/30/к12, додатку № 1 до договору встановлено, що 13.02.2014 р. між сторонами укладено кредитний договір, у відповідності до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 24000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 24% річних строком на 24 місяці, з кінцевим строком повернення до 13.02.2016 р.

Відповідно до п.1.1 договору, на умовах договору, кредитодавець зобовязується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобовязується використати кредит на цілі визначені договором, своєчасно та у повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати всі інші зобовязання за договором та повернути кредитодавцю кредитні кошти на умовах та у строки визначені договором.

Відповідно до п.2.4 договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок позивальника № 0153.0, МФО 322959, РНОКПП НОМЕР_1, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства роботодавця.

Відповідно до п. 2.5 договору погашення кредиту позичальником здійснюється щомісячно шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок, вказаний у п.2.3 договору, та/або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначені у додатку № 1 до договору, що є невід'ємною частиною договору, та умовами цього договору.

Відповідно до п.4.2 договору нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих за відповідний період процентів на рахунок відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих за відповідний період процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок в терміни, визначені у додатку № 1 до договору. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту. Якщо день строку сплати нарахованих процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону, днем закінчення строку сплати нарахованих процентів є перший за ним робочий день.

Відповідно до п.4.3 договору проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5 процентів річних.

Відповідно до п.6.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором.

Відповідно до п.7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобовязань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

З наданих суду кредитного договору, додатку № 1 до договору, графіку внесення щомісячних платежів, видно, що вказані документи підписані відповідачем, тобто він повністю погодився з усіма умовами договору і з своїми зобовязаннями, порядком та строками їх виконання. Враховуючи, що відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі, факт укладення даного кредитного договору вважається судом встановленим.

З розрахунку заборгованості і даних про платежі позичальника встановлено, що позичальник допустив систематичні прострочення в платежах по кредиту, відсоткам, крім того, на момент закінчення строку дії договору, відповідач кредит не повернув, зобовязання за договором не виконав. Станом на 25.01.2016 р. заборгованість складається з:

Простроченої заборгованості за кредитом 4547,91 грн.,

Простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом 391,74 грн.

07 грудня 2015 р. кредитор направив позичальнику вимогу про необхідність виконання зобовязань за кредитним договором, позичальник вимогу отримав 19.12.2015р. (копія зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення). Оскільки до даного часу божник у добровільному порядку заборгованість за кредитом не погасив, тому у банка виникло право на примусове стягнення простроченої заборгованості за кредитом у судовому порядку.

Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит.

Відповідач (позичальник) свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом та за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні.

Позивач має право вимагати від відповідача виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків на умовах договору.

Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Умовами договору укладеного між сторонами, зокрема п.6.3 договору передбачено, що за прострочення позичальником визначеного договором строку повернення кредиту, в т.ч. строку дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязань за кожен день прострочення.

Крім того, п.6.2 договору передбачено, що за прострочення позичальником визначеного договором строку сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожний день прострочення.

Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає неустойку як засіб забезпечення зобовязання.

Оскільки відповідач допустив порушення дисципліни платежів, передбаченої 2.5, 4.2 договору, то позивач має право на нарахування пені, а позичальник зобовязаний сплатити їх банку в розмірі визначеному п.п.6.2, 6.2 договору.

Зі змісту позову та розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що окрім пені за прострочення сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитом банк просить стягнути з відповідача штраф відповідно до п.6.5 умов договору за неповідомлення банку про причини припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства роботодавця на поточний рахунок позичальника, відкритий у ПАТ «АБ «Експрес-Банк».

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 договору передбачено, що позичальник зобовязується повідомляти кредитодавця у письмовій формі з наданням оригіналів або належним чином засвідчених копій відповідних підтверджуючих документів в строк не пізніше 5 календарних днів з моменту настання відносно себе, зокрема такої події як припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, а також у інших випадках, що призведуть до припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства роботодавця, на поточний (картковий) рахунок позичальника відкритий у кредитодавця.

Відповідно до п. 6.4 договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної п.5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.

З довідки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 відритому у ПАТ «АБ «Експрес-Банк» вбачається, що останнє зарахування заробітної плати від Київської дистанції сигналізації та зв'язку на рахунок ОСОБА_1 було здійснено 10.09.2015 р.

Як зазначив позивач у позові, після 10.09.2015 р. зарахування заробітної плати на рахунок ОСОБА_1 було припинено, у визначений договором строк остання не повідомила банк про причини припинення зарахування заробітної плати на її поточний рахунок.

Оскільки відповідач допустила порушення пп.5.2.4 п. 5.2 договору, то у позивача виникло право на нарахування штрафу у відповідності до п.6.4 договору.

Розрахунок пені та штрафу відповідач не оспорив, розрахунок проведений в межах компетенції, за умовами договору і у відповідності до закону, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний.

Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати неустойки, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, не повідомлення позивача про причини припинення нарахування заробітної плати роботодавцем, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника.

Тому в даному випадку є підстави як для стягнення з відповідача на користь позивача простроченого кредиту та відсотків за користування кредитом, так і для стягнення пені та штрафу за порушення термінів повернення кредитних коштів та умов договору в частині повідомлення кредитора про причини припинення нарахування заробітної плати роботодавцем.

Щодо позовних вимог в частині нарахування інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, суд зазначає наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи, що відповідач своїх грошових зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконав, умови договору порушив, а тому позивач має право вимагати від боржника (відповідача) сплати ним на підстав ст.625 ЦК України інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

З поданого розрахунку встановлено, що за період з 01.11.2015 р. по 31.12.2015 р. ПАТ «АБ «Експрес-Банк» нарахував відповідачу інфляційні витрати за час прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 23,77 грн.

Розрахунок відповідач не оспорив, розрахунок проведений в межах компетенції, і у відповідності до вимог чинного законодавства, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний.

Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати інфляційних витрат, тому сам факт прострочення виконання грошового зобовязання у визначений договором строк, вважається достатнім доказом того, що він свої грошові зобовязання перед позивачем протягом тривалого часу не виконує.

Таким чином, позов в даній частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1378, 00 грн. відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється.

Керуючись ст. ст. 526, 549, 550, 598,599, 611,615, 617, 625, 627,629, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» за кредитним договором № 35638/30/к12 від 13.02.2014 р. прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 4547,91 грн., прострочену заборгованість за відсотками у сумі 391,74 грн., пеню за прострочення строку повернення кредиту у сумі 152,55 грн., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 23,77 грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 23,77 грн., штраф у відповідності до п. 6.4 Кредитного договору у сумі 2000,00 грн., всього 7122,31 грн. і судові витрати 1378,00 грн., всього стягнути 8500,31 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання даної заяви.

Суддя Т.В. Селезньова