АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 753/7607/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Вовк Є.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1146/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Рейнарт І.М., Саліхова В.В.

при секретарі - Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму основного боргу в розмірі 50 000 гривень, 1972,60 гривень - три проценти річних та суму інфляційних витрат - 21 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 730,73 гривень.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 30.10.2015 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що після укладення договору - купівлі продажу нежитлових приміщень від 17.12.2013 року. між сторонами виникли зобовязання на виконання робіт з перепланування приміщень. Відповідач надав позивачу розписку про отримання коштів з метою гарантування виконання робіт.

В судовому засіданні апелянт та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики по поверненню боргу.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду відповідає наявним матеріалам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.12.2013 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_2 грошові кошти, в розмірі 50 000 грн., строком до 20.12.2013 року.

Отримання грошових коштів за договором позики підтверджено розпискою позивача і відповідачем.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

Відповідно до ч.2ст.625 ЦК Україниборжник,який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 15.04.2015 р. заборгованість відповідача склала: поточна заборгованість за 50 000 грн., 1972 грн. -3% річних, інфляційній втрати -21 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо вчасного повернення коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону підлягає стягненню з відповідача з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції при постановлені рішення були враховані всі обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді