АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3814/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/990/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2, ПАТ "Тернопільміськгаз" -

Панчука С.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз" (далі - ПАТ "Тернопільміськгаз") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання газу.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач є споживачем природного газу та перебуває в договірних відносинах з позивачем по наданню послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1.

За період з 01 лютого 2010 року по 01 липня 2015 року заборгованість за спожитий природній газ становить 15671,99 грн., яку відповідач у добровільному порядку оплатити не бажає.

Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з газопостачання в розмірі 15671,99 грн. на користь ПАТ "Тернопільміськгаз" та судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2016 року вирішено:

"Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( інд.н. НОМЕР_1, АДРЕСА_1 в користь ПАТ "Тернопільміськгаз" 15671 грн. 99 коп. заборгованості за спожитий природній газ та 1378 грн. судового збору."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано всіх обставин по справі, порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Вказав, що суд не врахував тієї обставини, що станом до 15 вересня 2011 року, тобто до отримання ним свідоцтва про право власності на квартиру, він квартирою не користувався, не був споживачем природного газу, не міг укладати із позивачем договори щодо постачання у квартиру природного газу. Суд не врахував факту виявлення витоку газу, який він не використовував. Також суд невірно провів обчислення заборгованості газу по найвищому тарифу, включивши у звітній 2012 рік об'єм газу спожитий у період з 17 березня 2010 року по 26 листопада 2012 рік.

Представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав, навівши мотиви, викладені у позовній заяві.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 вересня 2011 року, видане виконкомом Тернопільської міської ради.

17 березня 2010 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1, змонтовано систему опалення та газопостачання, що стверджується актом на приймання закінченого будівництва об'єкту по системі опалення. Недоліків системи не виявлено.

17 березня 2010 року між ВАТ "Тернопільміськгаз" та ОСОБА_1 укладено договір про встановлення газового лічильника, на підставі якого Товариство встановило у квартирі ОСОБА_1 газовий лічильник №2957558, показник якого на день опломбування становив 01151 куб.м.

Згідно п.2.5 вказаного договору ОСОБА_1 зобов'язався своєчасно до 10 числа кожного місяця розраховуватись за використаний природній газ.

Актом №4059 від 26 листопада 2012 року представниками обліку газу встановлено витік газу на фільтрі на виході лічильника №2957558 в квартирі по АДРЕСА_1. Згідно даного акту показник лічильника становив 7987 куб.м.

За період з 17 березня 2010 року до 26 листопада 2012 року показники газового лічильника в квартирі по АДРЕСА_1, не подавались.

З актів перевірки складених представниками ПАТ «Тернопільміськгаз» від 03 вересня 2010 року, 20 квітня 2011 року, 17 листопада 2011 року, встановлено, що на день проведення перевірки квартира ОСОБА_1 зачинена.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Тернопільміськгаз» та ОСОБА_1 укладено Договір №61443 про надання населенню послуг з газопостачання в квартирі по АДРЕСА_1. Згідно п. 5 даного Договору показник газового лічильника №2957558 станом на день укладення договору становив 7987 куб.м.

Задовольняючи позов ПАТ «Тернопільміськгаз» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не виконував встановлений законодавством обов'язок знімати фактичні показники лічильника газу станом на кожне 10 число місяця та проводити оплату за надані послуги виключно по фактичних показниках, які фіксуються на особовому рахунку споживача на підставі наданих повідомлень про оплату і, таким чином, допустив заборгованість по оплаті за використаний природній газ.

Ці висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та вимогам Закону.

За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України законодавчо закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства..

Згідно п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999р.(в редакції, що діяла у 2014 році), розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Пунктом 29 зазначених Правил передбачено, що споживач зобов'язаний знімати фактичні показники лічильника газу, своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання;

Відповідно до п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999р. (в редакції, що діяла з 29 лютого 2012 року ) розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році

Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема, у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості.

Як вище встановлено, показник газового лічильника, зазначеного у Договорі від 17 березня 2010 року у приміщені за адресою АДРЕСА_1 на цей день становив 01151 куб.м., а станом на 26 листопада 2012 року - 7987 куб.м., що стверджується актом №4059 на зняття пломби на газовому лічильнику від 26 листопада 2012 року. Різниця спожитого газу становила 6836 куб.м.

Отже позивачем було правомірно проведено перерахунок спожитого відповідачем газу у 2012 році, виходячи з роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, встановлених постановою національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 липня 2010 року №812.

Також судом встановлено, що відповідачем не проводилася оплата вищезазначеної заборгованості, у зв'язку з чим заборгованість станом на 01 липня 2015 року становить 15671,99 грн.

Безпідставними є доводи в апеляційній скарзі про неправильне обчислення суми заборгованості за 2012 рік за найвищим тарифом, з посиланням на те, що заборгованість фактично нарахована за період з 17 березня 2010 року, тобто за три роки.

Відповідно до пунктів 17 та 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання саме на споживача покладений обов'язок знімати фактичні показники лічильника газу станом на кожне 1 число місяця та проводити оплату за надані послуги виключно по фактичних показниках, які фіксуються на особовому рахунку споживача на підставі наданих повідомлень про оплату.

Вимоги вищевказаних Правил та пункту 2.5 договору від 17 березня 2010 року відповідач не виконував.

Об'єм використаного відповідачем природного газу виявлено у 2012 році.

Доказів, які б містили дані про спожитий газ у 2010 та 2011 роках не встановлено.

З цих же мотивів є безпідставними доводи відповідача про те, що у належній йому квартирі за цей період був витік природного газу, який ним не споживався, і за який він не повинен платити.

Судом першої інстанції всебічно і повно було досліджено та оцінено усі надані сторонами докази, в тому числі проведено оцінку наданих розрахунків заборгованості та з урахуванням вимог та заперечень сторін вірно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, а тому будь-яких протиріч між висновками суду про права та взаємовідносини сторін і встановленими судом фактами не вбачається.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема те, що до отримання свідоцтва про право власності на квартиру 15 вересня 2011 року, відповідач квартирою не користувався, не був споживачем природного газу та не міг укладати із позивачем договори щодо постачання у квартиру природного газу, є безпідставними, такими що не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки спірні правовідносини виникли не з права власності, а з договору про надання населенню послуг з газопостачання, у зв'язку з чим відповідні права та обов'язки сторін регулюються умовами укладеного договору та вищевказаним законодавством.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: