АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/761/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення 2000 дол. США та 4000 грн.

Позивачка зазначила, що осінню 2011 року домовилася з відповідачкою ОСОБА_4 про придбання у неї будинку в с. Осташівці Зборівського району Тернопільської області за 4500 дол. США. У зв"язку з цим 23 грудня 2011 року дала ОСОБА_4 завдаток в розмірі 600 дол. США., про що остання власноручно написала розписку. Також дала завдаток внуку ОСОБА_4 - ОСОБА_5 23 березня 2012 року 1400 дол. США та 24 травня 2012 року 4000 грн., про що останній написав розписки.

Посилаючись на те, що будинок нею не придбаний а гроші відповідачами не повернуто, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 (с. Лопушани, Зборівського району Тернопільської області) 54687,29 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) в доход держави 551,20 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування судом обставин справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 та її представник заперечили апеляційну скаргу, вважають рішення суду таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 осінню 2011 року домовилася з відповідачкою ОСОБА_4 про придбання у неї будинку в с. Осташівці Зборівського району Тернопільської області за 4500 дол. США. З метою виконання зобов'язань, яке мало виникнути, ОСОБА_1 23 грудня 2011 року дала ОСОБА_4 гроші в розмірі 600 дол. США., про що остання власноручно написала розписку, а також дала внуку ОСОБА_4 - ОСОБА_5 23 березня 2012 року 1400 дол. США та 24 травня 2012 року 4000 грн., про що останній написав розписки та передав гроші ОСОБА_4. Договір купівлі-продажу щодо придбання нерухомого майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не укладено, а гроші ОСОБА_4 ОСОБА_6 не повернула.

Дані обставини стверджуються поясненнями сторін, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САС №498287 віл 22 лютого 2012 року згідно якого ОСОБА_4 є власником житлового будинку №209 з надвірними будівлями по вул. Підгори в с.Осташівці Зборівського району Тернопільської області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що ОСОБА_1 мала намір придбати у ОСОБА_4 належний їй на праві власності житловий будинок та на виконання своїх зобов'язань в майбутньому передала ОСОБА_5 2000 дол. США та 4000 грн., проте, попередній договір, як і в подальшому договір купівлі-продажу щодо придбання нерухомого майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не укладались, а тому передані ОСОБА_4 грошові кошти, а саме: 2000 дол. США та 4000 грн. слід вважати авансом, який підлягає поверненню позивачу ОСОБА_1

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно із ч. 1, 3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, аналіз наведених норм цивільного законодавства України свідчить про те, що завдатком може забезпечуватись лише існуюче договірне зобов'язання, яке між сторонами у справі існувало. Внесення завдатку як спосіб виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а мала місце лише усна домовленість укласти такий договір в майбутньому, передані ОСОБА_4 грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню особі що його надала.

Колегія не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачкою строку позовної давності, так як судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка про порушення своїх прав дізналася у серпні 2013 року (час звернення до правоохоронних органів) а до суду за захистом порушеного права звернулася у липні 2015 року.

Згідно доводів апеляційної скарги суд, визначаючи розмір коштів в сумі 54 687,29 грн., які підлягають стягненню з відповідачки в користь позивачки, не правильно взяв за основу офіційний курс долара США на час постановлений рішення з розрахунку 25,34 грн. за 1 долар США, а не на час отримання завдатку, коли курс долара станом на 23.12.2011 року та 20.03.2012р. становив 798,57 грн. за 100 доларів США.

Дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, тобто на день ухвалення рішення суду про стягнення боргу.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський