Провадження № 2/325/273/2016
Справа № 325/552/16-ц
23 червня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Приазовське Запорізької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі ПАТ КБ) "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
ПАТ КБ ПриватБанк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом, а також сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378,00грн.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, в клопотанні просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1, яка згідно даних поштового повідомлення про вручення рекомендованого листа 08.06.2016 року відмовилася від отримання судової повістки, та відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК вважається повідомленою про судове засідання, до суду не з'явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала.
Враховуючи викладені обставини, згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідач ОСОБА_1 зобов'язалась погашати заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків та інших витрат відповідно до Умов і правил щомісячними платежами в період з 1 по 25 число і в розмірі 491,90 грн.
Наведені обставини підтверджуються копією генеральної угоди, витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. № СП-2010-256.
Однак, відповідачем зобовязання не виконувались належним чином (платежі здійснені тільки в січні, лютому, березні, квітні, травні і липні 2015 року).
Відповідно до ст.611 ЦК України одним із правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки.
У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК).
Пунктом 2.2 ОСОБА_2 угоди передбачений штраф в розмірі 1435,57 грн. за порушення позичальником строків погашення заборгованості, указаних в угоді та Умовах і правилах, більш ніж на 31 день.
У зв'язку з встановленим порушенням зобов'язання з боку відповідача, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і штраф підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк в розмірі 1435,57 грн.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК).
Згідно надісланого позивачем листа № 30.1.0.0/2-20160606/4225 від 10.06.2016 року банк обґрунтовуючи вимоги щодо суми 3162,32 грн., заявленої в позові як заборгованість з комісії за користування кредитом, вказує, що ця сума є пенею, нарахованою відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов договору, в розмірі (50грн., 100 грн.).
Але, відповідно до тексту пункту 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, доданих до позову та наведеного листа банку, у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов'язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1. Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.
Ухвалою суду від 30.05.2016 року, яка згідно довідки про доставку електронного листа отримана позивачем 31.05.2016 року, запропоновано позивачу надати детальний розрахунок суми 3162,32 грн., зазначивши природу цієї суми (комісія чи пеня), порядок нарахування, процентну ставку та суму від якої нараховані 451,78 гривень 20.09.2015р., 20.10.2015 р., 20.11.2015р., 20.12.2015р., 31.01.2016р., 29.02.2016р. та 31.03.2016р., умови (пункти) договору чи Правил, якими передбачена комісія чи пеня, порядок нарахування.
Однак, позивачем такий розрахунок суду не наданий.
Так, в доданих до позову та до листа банку № 30.1.0.0/2-20160606/4225 від 10.06.2016 року розрахунках і виписці з особового рахунку ОСОБА_1 зазначено, що їй нараховувався штраф в розмірі 451,78 гривень 20.09.2015р., 20.10.2015 р., 20.11.2015р., 20.12.2015р., 31.01.2016р., 29.02.2016р. та 31.03.2016р. При цьому не зазначено процентну ставку чи інше, з якої суми і за який період нараховувалися 451,78 гривень.
Так як доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, то розмір пені є недоведеним.
Крім того, існують інші підстави для відмови в задоволенні вимог про стягнення пені.
Так, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
У звязку зі стягненням на користь позивача суми штрафу, то стягнення суми пені, до того ж розмір якої не доведений позивачем, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому в цій частині вимог слід відмовити.
Таке вирішення справи буде відповідати статті 1 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.
Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ Приватбанк судові витрати в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев'ять) гривень 31 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П. Пантилус