УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Карпенко С.О.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на ухвалу судді апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_8 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_9, а після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1995 року № У-12-1891-Н.

Вказав, що ОСОБА_9 перебувала у шлюбі з його батьком ОСОБА_10, який помер у м. Кишиневі (Республіка Молдова) ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а їхній спільний син ОСОБА_11, який був єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9, був зареєстрований та постійно проживав у спірній квартирі, а тому фактично прийняв спадщину після смерті матері, але не встиг її оформити та ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер у м. Харкові.

Пославшись на те, що він є сином ОСОБА_10 від шлюбу з ОСОБА_12, у зв'язку із чим є рідним братом ОСОБА_11 по батькові, який народився від шлюбу з ОСОБА_9, а тому після смерті ОСОБА_11 він є спадкоємцем другої черги та своєчасно подав у Восьму харківську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно; при цьому заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 від інших родичів до нотаріальної контори не надходило.

Позивач ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а тому у справу вступив його правонаступник - син ОСОБА_5, пославшись на те, що він прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у Восьму харківську державну нотаріальну контору.

З огляду на вказане ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, після смерті свого батька ОСОБА_8 (а. с. 48, т.2).

У листопаді 2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, який уточнили в процесі розгляду справи, та остаточно просили визнати за ними право власності на спірну квартиру.

На обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що ОСОБА_9 придбала спірну квартиру 28 грудня 1995 року, тобто після смерті свого чоловіка ОСОБА_10, а тому після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги був син ОСОБА_11

Вказали, що позивач ОСОБА_8 не мав статусу спадкоємця після смерті ОСОБА_9, оскільки є сином її чоловіка від першого шлюбу, а за життя ОСОБА_9 заповіт не склала і спадкова справа після її смерті не заводилася, її син ОСОБА_11 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, у зв'язку з чим днем відкриття спадщини на спірну квартиру після смерті ОСОБА_9 є ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто день її смерті.

Позивачі вважали, що ОСОБА_11 не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті матері в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки у період з 2004 року по 2007 рік постійно з нею не проживав.

Пославшись на те, що вони є племінниками ОСОБА_9, а тому є спадкоємцями п'ятої черги за законом, і за життя тітки та з моменту відкриття спадщини постійно проживали в спірній квартирі, оскільки вона хворіла та потребувала постійного догляду, а ОСОБА_8 не проживав у спірній квартирі ані за життя брата, ані після його смерті, та мешкав у Республіці Молдова, у зв'язку з чим просили задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2009 року вказані вище позови об'єднано в одне провадження (а. с. 61, т. 1).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2012 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, до суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_3, посилаючись на те, що він також є сином позивача ОСОБА_8 у цій справі та спадкоємцем після його смерті, а тому вважав, що вказаним рішенням суду першої інстанції порушено його права та обов'язки.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_13 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2012 року змінено, скасовано в частині визнання за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В іншій частині позову відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року визнано ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, батьком ОСОБА_14, а тому спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_14

Ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою представника за довіреністю ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами, суддя апеляційного суду виходив з того, що ОСОБА_3 не був стороною або іншою особою, яка брала участь у цій справі, а тому не має права на подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвала судді апеляційного суду постановлена із порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК заява про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами може бути подана сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (далі - Постанова) особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов'язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами; суд ухвалою відмовляє у прийнятті такої заяви. У цьому разі особа має право звернутися до суду з апеляційною або касаційною скаргою із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року, яке було постановлено саме за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що ОСОБА_3 набув статусу особи, яка бере участь у справі, у зв'язку із чим висновок апеляційного суду про відмову у відкритті провадження за його заявою про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставини не відповідає матеріалам справи та встановленим у ній обставинам.

Крім того, перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте суддя апеляційного суду на вказане вище уваги не звернув та не врахував роз'яснення, викладені у п. 11 Постанови, відповідно до яких суд відмовляє у прийнятті заяви про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, якщо її подала особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов'язки, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження за такою заявою.

За викладених обставин ухвала судді апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за заявою про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за заявою про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

С.О. Карпенко

Л.М. Мазур

Т.О. Писана