Номер провадження: 22-ц/785/1740/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

ОСОБА_2

суддів Сегеди С.М.

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_6 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитним договором, заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені, посилаючись на такі обставини. 18 липня 2007 року сторони уклали кредитний договір № 014/0030/73/78481, за умовами якого позивач надав ОСОБА_4 до 09 вересня 2015 року грошові кошти в сумі 63000,0 (шістдесят три тисячі) доларів США, на строк користування кредитними коштами до 18 липня 2013 року включно зі сплатою 13,5% річних, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 3.5. кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_5 договір поруки № 014/0030/73/78481/1 від 18 липня 2007 року. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі. 10 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 10 квітня 2009 року, відповідно до якого у заставу позивачу надано квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно договору застави іпотекодавці - ОСОБА_6, який є майновим поручителем боржника, несуть відповідальність перед іпотекодержателем (позивачем) у розмірі заставленого майна. У відповідності до договору іпотеку іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за основним договором отримати задоволення за рахунок заставного майна. У випадку невиконання іпотекодавцями зобовязань за договором іпотеки або позичальником за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити свою вимогу у повному обсязі. Право вибору способу задоволення вимог іпотеко держателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотекодержателю.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 20.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором; стягнення з ОСОБА_6 у розмірі заставленого майна, шляхом продажу з прилюдних торгів предмета іпотеки за договором від 10 квітня 2009 року, а саме: квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 в рахунок ділення боргу за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року заборгованість на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 гри., та стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму судових витрат у розмірі 3064,16 грн.

У судовому засіданні:

- представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи;

- відповідачі в судове засідання не зявилися.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль») - задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ № 350000, виданий Хмельницьким ВМ Малиновського РВ УМВС України в Одеській області 29 липня 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, гурт.; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 205480, виданий Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області 16 лютого 2004 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль», місце розташування: м. Одеса, вул. Садова, 10, р/р 2909949, МФО 328351, Код СДРПОУ 23876031, заборгованість за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом 12404,80 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 99151,57 грн., заборгованість за відсотками 5852,01 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 46775,12 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків по кредиту 20078,69 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить

грн.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КМ № 732614, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 09 листопада 2001 року, ідентифікаційний номер 310231533, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі заставленого майна, шляхом продажу з прилюдних торгів предмета іпотеки за договором від 10 квітня 2009 року, а саме: квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року заборгованість на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн., яка складається з:заборгованість за кредитом 12404,80 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 99151,57 грн., заборгованість за відсотками 5852,01 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 46775,12 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків по кредиту 20078,69 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить

грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль» суму судових витрат в розмірі 3064,16 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Справа тривалий час знаходиться у провадженні апеляційного суду, а саме з 11 червня 2015 року, неодноразово призначалась до слухання.

03 листопада 2015 року ухвалою апеляційного суду повернено справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду заяви ОСОБА_6 щодо неповноти та неправильності журналу судового засідання та технічного запису судового засідання.

Після повернення справи з суду першої інстанції, учасникам процесу направлялись судові повістки на судові засідання, які були призначені на 21 січня 2016 року, 15 березня 2016 року та на 19 квітня 2016 року, але відповідачі в судове засіданні не зявились та не повідомили причини своєї неявки.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зазначене вказує на зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи.

У звязку з знаходженням справи тривалий час в провадженні апеляційного суду та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції є необовязковою.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ст.ст. 526, 553, 554, 610, 611 ЦК України, розяснень викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», виходив з наступного.

05 липня 2007 року ОСОБА_4 звернувся до відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», зараз - публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль») з заявою про надання кредиту в сумі 70000,0(сімдесят тисяч) доларів США, що підтверджується заявою №2/8 від 05 липня 2007 року.

18 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль» (в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», зараз - публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «ОСОБА_3 Аваль») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/0030/73/78481, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 63 000 (шістдесят три тисячі) доларів США, на строк користування кредитними коштами до 18 липня 2013 року включно зі сплатою 13,5% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №1 до договору).

Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний виконувати умови, передбачені цим договором, тобто повертати кредит та сплачувати передбачені договором платежі, щомісячно до 15 числа кожного місяця.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 3.5. кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_5 договір поруки № 014/0030/73/78481/1 від 18 липня 2007 року.

Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, відповідно п. п. 1.2, 2.1, 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком зі невиконання умов договору.

09 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 10 квітня 2009 року, відповідно до якого у заставу позивачу надано квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно договору застави іпотекодавці - ОСОБА_6, який є майновим поручителем боржника, несуть відповідальність перед іпотекодержателем (Позивачем) у розмірі заставленого майна.

У відповідності до договору іпотеку іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за основним договором отримати задоволення за рахунок заставного майна. У випадку невиконання іпотекодавцями зобовязань за договором іпотеки або позичальником за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити свою вимогу у повному обсязі. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотеко держателю.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 20.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року на загальну суму 38335,50 доларів СІІІА, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66, яка складається з: заборгованість за кредитом - 12404,80 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 99151,57 грн., заборгованість за відсотками - 5852,01 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 46775,12 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків по кредиту - 20078,69 доларів США, що етапом на 20.03.2013 року становить 160488,97 грн..

На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем було направлено письмову вимогу відповідачам1 про дострокове виконання грошового зобовязання за кредитним договором від 18.09.2012 року за вих. №С-16-114-1/6534; вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 18.09.2012 року за вих. №№С-16-114-1/6535; претензію про порушення забезпеченого порукою зобовязання від 19.07.2013 року за вих. №114-10-0-00/11; претензію - вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобовязання за кредитним договором від 19.07.2013 року за вих. №114-10-0-00/13; претензію про порушення забезпеченого порукою зобовязання від 19.07.2013 року за вих. №114-10-0-00/12.

Згідно з п. 6.5. кредитного договору у випадку невиконання відповідачем умов цього договору кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.

Як вбачається з п. 10.1 договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу.

Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_6, який є майновим поручителем боржника, несе відповідальність перед іпотеко держателем (позивачем) у розмірі вартості заставленого майна.

За цим договором від 10.04.2009 року іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за основним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. У випадку невиконання іпотекодавцями зобовязань за договором іпотеки або позичальником за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки,; реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити свою вимогу у повному обсязі. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотекодержателю.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявления відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявления вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4ЦПК).

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право :на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті З ЦК).

Резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Згідно п. 1.2 договору іпотеки від 10.04.2009 року вартість предмету іпотеки визначена за згодою сторін та становить 635250,0 грн.

За цим же пунктом договору іпотеки вартість предмета іпотеки на момент укладання іпотечного договору не враховується при визначенні предмета іпотеки у майбутньому, у тому числі під час звернення стягнення на нього іпотекодержателем, якщо інше не передбачено цим договором або кредитним договором.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про необхідність визнання позову публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль») частково обґрунтованим, стягненні у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог, стягненні з ОСОБА_6 у розмірі заставленого майна, шляхом продажу з прилюдних торгів предмета іпотеки за договором від 10 квітня 2009 року, а саме: квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 014/0030/73/78481 від 18.07.2007 року заборгованість на загальну суму 38335,50 доларів США, що станом на 20.03.2013 року становить 306415,66 грн.

Посилання апеляційної скарги на те, що дана справа була розглянута за відсутності належним чином повідомленого відповідача, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання врегульовано ст. 74 ЦПК України.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обовязковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України).

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи допустив деякі порушення норм діючого ЦПК України стосовно належного повідомлення відповідача ОСОБА_4 про час та місце судових засідань.

Між тим, судова колегія вважає, що ці порушення норм цивільного процесуального законодавства України, які були допущені судом першої інстанції при розгляді зазначеної вище справи, не призвели до неправильного вирішення цієї справи на підставах викладених вище.

Крім того, судова колегія зазначає, що в порушення положень ст. 77 ЦПК України, ОСОБА_4 не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження).

Однак, судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою не проживає або не знаходиться.

Судові повістки за адресою, яка зазначена в позовній заяві, заяві відповідача на отримання кредиту, паспорті ОСОБА_4, вищевказаному кредитному договорі направлялись ОСОБА_4 неодноразово, але поверталися до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 01, 11, 12-13, 20, 66, 80).

Також, судова колегія наголошує, що згідно з п. 12.4 вищевказаного кредитного договору, сторони відповідно до ст.ст. 257, 259 ЦК України, дійшли згоди про застосування до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору строку позовної давності тривалістю у три роки (а.с. 16-20).

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_2