Справа № 350/513/15-ц
Номер провадження 4-с/350/2/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів скаргу ОСОБА_2 до державного виконавця державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції на неправомірні дії державного виконавця , суд -

ВСТАНОВИВ:

В своїй скарзі ОСОБА_2 просить суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії державного виконавця Гулянич О.М. та скасувати постанову ВА № 50183570 від 15 лютого 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, відмову в прийнятті виконавчого листа № 2-350/306 , який виданий Рожнятівським районним судом 11 лютого 2016 року, до виконання.

Свої вимоги ОСОБА_2виклала в скарзі, яка була підтримана скаржницею в судовому засіданні, та крім того пояснила суду про те, що на виконання рішення Рожнятівського районного суду від 26 жовтня 2015 року вона звернулася в територіальний сервісний центр 2642 регіонального сервісного центру Івано-Франківській області з вимогою зареєструвати транспортні засоби, які виділені їй у власність. Листом від 07.04.2016 року сервісний центр у перереєстрації автомобілів відмовив їй мотивуючи відсутністю свідоцтв про реєстрацію на кожну одиницю транспортного засобу.Після цього вона звернулася з виконавчим листом до виконавчої служби з вимогою виконати рішення суду. Особисто до ОСОБА_3Б.з вимогою надати їй свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів вона не зверталася, оскільки вважає, що це компетенція державного виконавця, який повинен зобов"язати ОСОБА_3надати їй документи та повернути автомобілі.

Представники відділу ДВС вважають скаргу безпідставною, а постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження законною мотивуючи тим, що виконавчий лист не містить вимогу зобов"язального характеру, тобто рішення не зобов"язує ОСОБА_3вчинити певні дії, тому відсутні підстави для відкриття провадження. Вчинення державним виконавцем дій на яких наполягає скаржниця є перевищенням службових обов"язків виконавця. Державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову помилково зіслався на ст.11 замість ч.1 ст.75 Закону України " Про виконавче провадження", тому просить таку помилку вважати механічною.

Вислухавши учасників виконавчого провадження, вивчивши матеріали скарги суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 жовтня 2015 року виділено у власність ОСОБА_2 1/2 земельної ділянки, площею 0.02285 га; автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль марки RENAULT Trafic, (1999), державний номерний знак НОМЕР_2, автомобіль марки ВАЗ 2108, державний номерний знак С 2784 0С (1993);телевізор Плазмовий « НР »;спальний набір, вартістю 3.500 грн.; прихожу, килими 3 шт.; мікрохвильову піч марки «Самсунг», пральну машину марки «Вірпул», кухонний набір, а всього майна на загальну суму 317.391.5 грн.;

За судовим рішенням Рожнятівським районним судом 11 лютого 2016 року видано виконавчий лист № 2-350/306.

Постановою головного державного виконавця Рожнятівського відділу ДВС Рожнятівського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 15.02.2016 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/350/306, виданого Рожнятівським районним судом 11.02.2016 року на підставі п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Свою постанову суб'єкт оскарження мотивувала тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.11 Закону України « Про виконавче провадження », зокрема, що боржника не зобов"язано вчинити певні дії ( передати майно, виконати інші обов"язки, передбачені рішенням), або утриматися від їх вчинення.В судовому засіданні державний виконавець пояснила про те, що приймаючи оскаржувану постанову вона помилково зіслалася на ст.11 замість ч.1 ст.75 Закону України " Про виконавче провадження", тому просить таку помилку вважати механічною.

Частиною 2 ст. 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно з ч.1 п. 8 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно ч.1 п. 3 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передачу стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні.

Згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов"язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого для самостійного виконання.

У виконавчому документі, в прийнятті якого до виконання державним виконавцем відмовлено, не зазначено рішення зобов'язального характеру, виконання якого повинно проводиться у порядку, передбаченому главою 7 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано порядок виконання рішень, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії .

Тому висновок державного виконавця, викладений у оскаржуваній постанові з приводу того, що виконавчий лист не містить вимогу зобов"язального характеру як цього вимагає ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачені загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а тому не підлягає виконанню, є абсолютно законним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана стягувачем постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження ( відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 15.02.2016 року, є обґрунтованою.

Частиною 3 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність, були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановлояє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

керуючись ст.ст.210,213,387 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 до державного виконавця державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції на неправомірні дії державного виконавця державної виконавчої служби відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня її оголошення апеляційної скарги .

Суддя: