Дата документу 24.06.2016
Справа № 334/1653/16-ц
Провадження № 2/334/1717/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Порше Лізинг Україна», 3-ті особи Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ, ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому вказує, що 28.01.2014 року між нею та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено Договір про фінансовий лізинг №00009474, згідно умов якого вона отримала у користування автомобіль «Ауді А6» (2,8 FSI).

24.04.2015 року вона звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про захист прав споживачів та про визнання деяких пунктів Договору лізингу недійсними. Рішенням суду від 12.10.2015 року у задоволенні позову відмовлено, а 09.12.2015 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області відхилено її апеляційну скаргу на вказане рішення, і 28.12.2015 року вона, ОСОБА_2, з подала касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Між тим, ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про вчинення виконавчого напису.

29.01.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинила в виконавчий напис № 95 про повернення обєкта фінансового лізингу автомобіля «Ауді А6» (2,8 FSI).

Про наявність даного виконавчого напису позивачці стало відомо після отримання постанови державного виконавця Ленського ВДВС про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису.

Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки у судовому порядку оспорювалися умови лізингового договору, а тому заборгованість не можна було визнавати безспірною.

Позивачка просила суд визнати виконавчий напис №95 від 29.01.2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Адвокат позивача у судовому засіданні підтримав в заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Порше Лізинг Україна» позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, т.я. вони не грунтуються на законі. Позивачка припинила вносити лізингові платежі з березня 2015 року, про наявну заборгованість ОСОБА_2 була повідомлена шляхом направлення їй 20.11.2015 року вимоги про сплату заборгованості, яку вона отримала 28.11.2015 року. Позивачка не спорює розрахунок заборгованості, а лише має намір визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що на момент його вчинення оспорювалися умови договору, а отже , заборгованість не була безспірною, але такі доводи позивачки суперечать приписам Закону України «Про нотаріат» та умовам самого Договору фінансового лізингу.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.03.2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скарго. ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 року.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася повторно, заперечень на позов не надала, надала суду матеріали щодо вчинення оспрюваного виконавчого напису.

Представник 3-ї особи Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ просила вирішити спірна розсуд суду.

3-тя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.

Відповідно д ст.. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за наявними у справі доказами і матеріалами.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 28.01.2014 року між нею та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено Договір про фінансовий лізинг №00009474, згідно умов якого вона отримала у користувач автомобіль «Ауді А6» (2,8 FSI).

24.04.2015 року вона звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про захист прав споживачів про визнання деяких пунктів Договору лізингу недійсними. Рішенням суду від 12.10.2015 року у задоволенні позову відмовлено, а 09.12.2015 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області відхилено апеляційну скаргу на вказане рішення, таким чином, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя суду від 12.10.2015 року набрало законної сили.

28.12.2015 року ОСОБА_2, з подала касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про вчинення виконавчого напису, надавши документи, які підтверджують заборгованість ОСОБА_2 по внесенню лізингових платежів.

29.01.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинила в виконавчий напис № 95 про повернення обєкта фінансового лізингу автомобіля «Ауді А6» (2,8 FSI) вартістю 681 600,90 грн. за невиплачені лізингові платежі за період з 16.03.2015 року по 16.11.2015 року у розмірі 236 327,81 грн.

На виконання вищезазначеного виконавчого напису 02.03.2016 року державним виконавцем Ленінського Відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ було відкрито виконавче провадження ВП № 50350519.

В ході судового розгляду суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Лізинг Україна» у розмірі 236 327,81 грн. за Договором фінансового лізингу №00009474 від 28.01.2014 року - є безспірною.

Згідно ст.. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Положення ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не повязують наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника з наявністю спору щодо розміру зобовязань за кредитним договорам , суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом і пені. Ця норма передбачає, що документи, які надаються нотаріусу, повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника.

Постановою Пленуму Верховного Суду України вiд 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотарiальнi дiї або вiдмову у їх вчиненi» у п. 13 роз'яснено, що вiдповiдно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаpiycoм i за умови, що наявнiсть безспiрної заборгованостi або іншої вiдповiдальностi боржника перед стягувачем пiдтверджується документами, передбаченими спецiальним нормативним актами з цього приводу, i що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльше трьох pоків, а у випадках, коли законом встановлено iнший строк давностi, не минув цей строк.

Основними умовами вчинення нотаpiycoм виконавчого напису є подання документiв, якi встановлюють заборгованiсть боржника перед кредитором, пiдтверджують безспiрнiсть вимоги та подачi вимоги в межах строку позовної давностi у три роки та у межах рiчного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспiрностi вимоги є вiдсутнiсть заперечень боржника щодо заборгованостi та її розрахунку, а також вiдсутностi будь-яких суперечностей у поданих документах. На пiдтвердження безспiрностi заборгованостi нотаpiycy мають бути поданi документи, що свiдчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотapiyc повинен упевнитися в розумiннi боржником пред'явлених до нього вимог i визнання їх. Документом, що пiдтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з пiдписом боржника про його отримання.

З наданих до суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 копій документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис вбачається, що вони доводять безспірність заборгованості, повідомлення ОСОБА_2 про наявну заборгованість та відсутність її заперечень проти розміру заборгованості.

Судом установлено, що на час вчинення нотаріального напису у ОСОБА_2 станом на 16.03.2015 року мала місце заборгованість у сумі 236 327,81 грн., останній відповідно до умов Договору фінансового лізингу, зокрема п. 12.7, 20.11.2015 року було направлено вимогу про сплату заборгованості, яку вона отримала 28.11.2015 року і вона не оспорила розрахунок заборгованості; виконавчий напис вчинено в межах строків - не більше ніж за три роки.

ОСОБА_2 не спростовує належними і допустимими доказами розмір заборгованості та її розрахунок, а її адвокат у суді підтвердив, що з березня 2015 року остання припинила вносити лізингові платежі.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує лише тим, що вона у судовому порядку оспорювала положення Договору фінансового лізингу.

Між тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.03.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скарго. ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 року, а отже, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя суду від 12.10.2015 року набрало законної сили і умови Договору фінансового лізингу є чинними.

Таким чином, у нотаріуса були відсутні підстави вважати про наявність спору щодо розміру заборгованості, а оспорювання положень Договору фінансового лізингу не спростовують розміру наявної заборгованості.

Щодо доводів позивачки щодо ненадання нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу Договору фінансового лізингу та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання, то слід зауважити, що договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідченим, а відповідно до п. 8 Договору - для одержання виконавчого напису подаються оригінал договору лізингу та засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення, а тому, такі доводи позивача не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не грунтуються на законі, не доведені належними і допустимими доказами, а отже, у їх задоволенні необхідно відмовити

Керуючись ст., ст. 10, 60, 169, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат» , суд, -

В И Р І Ш И В:

В і д м о в и т и ОСОБА_2 у задоволенні позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ «Порше Лізинг Україна», 3-ті особи Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ, ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису №95 від 29.01.2016 року про повернення обєкта фінансового лізингу таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.